Справа № 2а-456/12/1207
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/800/51953/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Громадської
організації Східноукраїнський центр
громадських ініціатив «Тотальна акція
на підтримку прав людини та
демократії» на постанову Жовтневого
районного суду м. Луганська від 24 липня
2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2013 року у справі № 2а-27/13
за позовом Громадської організації
Східноукраїнський центр громадських
ініціатив «Тотальна акція на підтримку
прав людини та демократії» до
Івано-Франківської міської ради про
оскарження незаконної відмови у
доступі до офіційної інформації, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року Громадська
організація Східноукраїнський центр
громадських ініціатив «Тотальна акція
на підтримку прав людини та
демократії» звернулась до Жовтневого
районного суду м. Луганська з
адміністративним позовом до
Івано-Франківської міської ради, в
якому просила визнати відмову
відповідача в наданні графічної
частини Генерального плану м.
Івано-Франківськ протиправною;
зобов'язати відповідача надати
позивачу копію графічної складової
Генерального плану м. Івано-Франківськ.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 24 липня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2013 року, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, позивач звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Перевіривши в межах доводів касаційної
скарги матеріали справи на предмет
повноти та всебічності дослідження їх
судами та обґрунтованості
застосування норм матеріального права
до спірних правовідносин, вивчивши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав до її
задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Судом першої інстанцій встановлено, що
рішенням XVII сесії Івано-Франківської
міської ради третього демократичного
скликання 03 липня 2001 року був
затверджений генеральний план міста
Івано-Франківськ.

У листопаді 2009 року (дата не зазначена)
Східноукраїнський центр громадських
ініціатив «Тотальна акція на підтримку
прав людини та демократії» звернувся
до Івано-Франківської міської ради з
запитом № 11/09 - про надання інформації,
в якому просив надати наступну
інформацію:

- чи був затверджений Генеральний план
цього населеного пункту. Якщо так, то
які реквізити відповідного рішення
(дата, номер, назва). Чи діє затверджений
Генеральний план зараз;

- як зацікавлені громадяни можуть
отримати доступ до текстової складової
Генерального плану;

- як зацікавлені громадяни можуть
отримати доступ до графічної складової
Генерального плану;

- надати засвідчену копію графічної
складової Генерального плану цього
міста ( копії відповідних карт або
носій інформації з електронними
копіями відповідних карт);

- чи затверджувалися у місті інші види
містобудівної документації: а) Місцеві
правила забудови; б) Детальний план
території населеного пункту; в) план
червоних ліній; г) проекти забудови
територій; д) проекти розподілу
території. Якщо так, надати реквізити
відповідних рішень ради, якими вони
затверджувалися.

14.12.2009 року начальником управління
архітектури і містобудування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради І.
Гаркот було надано відповідь голові
Східноукраїнського центру громадських
ініціатив Ращупкіній Ю.В. за № 2723/01-08/24,
в якій було повідомлено, що чинний
генеральний план м. Івано-Франківська
(коригування) розроблений Українським
державним інститутом проектування
міст «ДІПРОМІСТО», м. Київ, у 2000 році на
розрахунковий термін демократичного
скликання Івано-Франківської міської
ради від 03.07.2001 року, та доступ до
текстової та графічної складових
генерального плану здійснюється
згідно з чинним законодавством як до
інформації з грифом "Для службового
користування". Копії графічної
складової генерального плану міста
надаються згідно з інструкцією за
відповідним приписом, представнику
режимно-секретного органу. Також було
повідомлено, що інші види
містобудівної документації, а саме
місцеві правила забудови - не
розроблялись; план «червоних» ліній - є
в складі графічної складової
генерального плану; решта документації
- не затверджувалась рішенням міської
ради.

З повідомлення директора Українського
державного інституту проектування
міст «ДІПРОМІСТО» І.І. Шпилевського від
30.04.2010 року вбачається, що матеріали
генерального плану м. Івано-Франківськ,
розробленого інститутом «ДІПРОМІСТО»
у 2000 році, залишаються з грифом "Для
службового користування".

Судом також було встановлено, що
Департаментом містобудування та
архітектури як структурним
підрозділом виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради
методом візуального перенесення
містобудівної інформації з схеми
генерального плану міста на
загальнодоступну адресну схему міста,
виготовлено документ, що був
оприлюднений на веб-сайті, який
оприлюднений без елементів, які
відносяться до матеріалів, що
становлять державну таємницю та
належать до інформації з обмеженим
доступом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
інформацію» кожен має право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захисту
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів.

Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

За змістом ст. 6 Закону України «Про
інформацію» право на інформацію
забезпечується: створенням механізму
реалізації права на інформацію;
створенням можливостей для вільного
доступу до статистичних даних,
архівних, бібліотечних і музейних
фондів, інших інформаційних банків, баз
даних, інформаційних ресурсів;
обов'язком суб'єктів владних
повноважень інформувати громадськість
та засоби масової інформації про свою
діяльність і прийняті рішення;
обов'язком суб'єктів владних
повноважень визначити спеціальні
підрозділи або відповідальних осіб для
забезпечення доступу запитувачів до
інформації; здійсненням державного і
громадського контролю за додержанням
законодавства про інформацію;
встановленням відповідальності за
порушення законодавства про
інформацію. Право на інформацію може
бути обмежене законом в інтересах
національної безпеки, територіальної
цілісності або громадського порядку, з
метою запобігання заворушенням чи
злочинам, для охорони здоров'я
населення, для захисту репутації або
прав інших людей, для запобігання
розголошенню інформації, одержаної
конфіденційно, або для підтримання
авторитету і неупередженості
правосуддя.

Згідно ст. 21 Закону України «Про
інформацію» інформацією з обмеженим
доступом є конфіденційна, таємна та
службова інформація.

Конфіденційною є інформація про
фізичну особу, а також інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень. Конфіденційна
інформація може поширюватися за
бажанням (згодою) відповідної особи у
визначеному нею порядку відповідно до
передбачених нею умов, а також в інших
випадках, визначених законом.

Відносини, пов'язані з правовим режимом
конфіденційної інформації,
регулюються законом.

Порядок віднесення інформації до
таємної або службової, а також порядок
доступу до неї регулюються законами.

До інформації з обмеженим доступом не
можуть бути віднесені такі відомості: 1)
про стан довкілля, якість харчових
продуктів і предметів побуту; 2) про
аварії, катастрофи, небезпечні
природні явища та інші надзвичайні
ситуації, що сталися або можуть статися
і загрожують безпеці людей; 3) про стан
здоров'я населення, його життєвий
рівень, включаючи харчування, одяг,
житло, медичне обслуговування та
соціальне забезпечення, а також про
соціально-демографічні показники, стан
правопорядку, освіти і культури
населення; 4) про факти порушення прав і
свобод людини і громадянина; 5) про
незаконні дії органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх
посадових та службових осіб; 6) інші
відомості, доступ до яких не може бути
обмежено відповідно до законів та
міжнародних договорів України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Пунктом 6 Додатку до наказу Держкомзему
від 04.12.2009 року №633 «Про введення в дію
Переліку відомостей, віднесених до
конфіденційної інформації, що є
власністю держави, і якій надається
гриф обмеження доступу «Для службового
користування» передбачено, що до
конфіденційної інформації належать
топографічні, цифрові карти (плани),
фотокарти і фото плани, ортофотоплани,
спеціальні тематичні карти та атласи
(незалежно від форми та виду носія
інформації) масштабів 1:200000 з описом
місцевості і 1:100000 в державній системі
координат та масштабу 1:50000 і крупніше в
системі координат 1963 року чи іншій
місцевій системі координат.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради нормативно-правового
характеру набирають чинності з дня їх
офіційного оприлюднення, якщо радою не
встановлено більш пізній строк
введення цих рішень у дію.

Згідно з Інструкцією про порядок
обліку, зберігання і використання
документів, справ, видань та інших
матеріальних носіїв інформації, які
містять конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, яка затверджена
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.11.1998 року №1893 (далі - Інструкція),
цей документ визначає обов'язковий для
всіх центральних органів виконавчої
влади, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевих органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій незалежно від форм
власності порядок обліку, зберігання,
використання та знищення документів,
справ, видань, магнітних та інших
матеріальних носіїв інформації, які
містять конфіденційну інформацію, що є
власністю держави.

Переліки відомостей, які містять
конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, і яким надається
гриф обмеження доступу "Для службового
користування", розробляються
експертними комісіями згідно з
орієнтовними критеріями віднесення
інформації до конфіденційної і
затверджуються міністерствами, іншими
центральними органами виконавчої
влади, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, обласними, Київською
та Севастопольською міськими
держадміністраціями, в яких
утворюються або у володінні,
користуванні чи розпорядженні яких
перебувають ці відомості. На підставі
рішення експертної комісії інформація
включається до переліку відомостей,
які містять конфіденційну інформацію,
що є власністю держави.

Пункт 35 Інструкції містить заборону
користуватися відомостями з
документів з грифом "Для службового
користування" для відкритих виступів
або опублікування у засобах масової
інформації, експонувати такі документи
на відкритих виставках, демонструвати
їх на стендах, у вітринах або інших
громадських місцях.

Відповідно до п. 37 Інструкції
представники інших організацій
допускаються до ознайомлення і роботи
з документами з грифом "Для службового
користування" з дозволу керівників
організацій (структурних підрозділів),
у володінні та розпорядженні яких
перебувають ці документи, за наявності
письмового запиту організацій, в яких
вони працюють, із зазначенням
характеру завдання, що виконується.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
планування та забудову територій»:
планування територій - процес
регулювання використання територій,
який полягає у створенні та
впровадженні містобудівної
документації, ухваленні та реалізації
відповідних рішень; містобудівна
документація - затверджені текстові і
графічні матеріали, якими регулюються
планування, забудова та інше
використання територій, з урахуванням
яких визначається цільове призначення
земель; проектна документація -
затверджені текстові та графічні
матеріали, якими визначаються
містобудівні, об'ємно-планувальні,
архітектурні, конструктивні, технічні,
технологічні вирішення, а також
кошториси об'єктів будівництва;
Генеральна схема планування території
України - містобудівна документація,
яка визначає концептуальні вирішення
планування та використання території
України; схема планування території -
містобудівна документація, яка
визначає принципові вирішення
планування, забудови та іншого
використання відповідних територій
адміністративно-територіальних
одиниць, їх окремих частин; генеральний
план населеного пункту - містобудівна
документація, яка визначає принципові
вирішення розвитку, планування,
забудови та іншого використання
території населеного пункту; детальний
план території - містобудівна
документація, що визначає зонування
територій, розташування червоних
ліній, інших ліній регулювання
забудови, зон, у яких встановлюються
планувальні обмеження, розміщення та
функціональне призначення об'єктів
містобудування, види забудови для
окремих районів, мікрорайонів,
кварталів та районів реконструкції
існуючої забудови населених пунктів;
проект забудови територій -
документація, що поєднує властивості
містобудівної та проектної
документації, яка розробляється для
будівництва комплексів будинків і
споруд; об'єкти планування - територія
України, території
адміністративно-територіальних
одиниць або їх частини чи окремі
земельні ділянки; суб'єкти планування -
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, а також
фізичні та юридичні особи; регіональні
правила забудови - нормативно-правовий
акт, яким встановлюється загальний для
територій і населених пунктів області,
Автономної Республіки Крим (крім міст
Києва та Севастополя, міст
республіканського значення Автономної
Республіки Крим, міст обласного
значення) порядок планування, забудови
та іншого використання територій і
окремих земельних ділянок; місцеві
правила забудови - нормативно-правовий
акт, яким встановлюється порядок
планування і забудови та іншого
використання територій, окремих
земельних ділянок, а також перелік усіх
допустимих видів, умов і обмежень
забудови та іншого використання
територій та окремих земельних ділянок
у межах зон, визначених планом
зонування; червоні лінії - визначені в
містобудівній документації відносно
пунктів геодезичної мережі межі
існуючих та запроектованих вулиць,
доріг, майданів, які відмежовують
території мікрорайонів, кварталів та
території іншого призначення;
містобудівне обґрунтування - вид
містобудівної документації, в якому
відповідно до державних будівельних та
інших норм, стандартів і правил,
положень містобудівної документації
визначаються містобудівні умови і
обмеження забудови земельної ділянки
(об'єкта будівництва), обов'язкові для
врахування при відведенні земельної
ділянки та/або проектуванні цього
об'єкта; громадське обговорення -
процедура, спрямована на врахування
законних інтересів фізичних та
юридичних осіб, територіальних громад
та держави при плануванні і забудові
територій відповідно до вимог цього
Закону; громадські слухання - форма
громадського обговорення проекту
містобудівної документації, місцевих
правил забудови; погоджувальна комісія
- комісія, що утворюється під час
проведення громадських слухань для
розгляду пропозицій (зауважень)
фізичних та юридичних осіб,
територіальних громад та держави до
проекту містобудівної документації,
місцевих правил забудови і для
прийняття узгоджених рішень;

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
планування та забудову територій»
планування територій на регіональному
рівні полягає у розробленні та
затвердженні схем планування
територій Автономної Республіки Крим,
областей, районів, регулюванні
використання їх територій, ухваленні
та реалізації відповідних рішень про
дотримання містобудівної документації
відповідно до закону.

Верховна Рада Автономної Республіки
Крим, обласні, районні ради в межах
своїх повноважень приймають рішення
про розроблення схем планування
територій відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць, а також їх окремих частин.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
планування та забудову територій»
Генеральним планом населеного пункту
визначаються: потреби в територіях для
забудови та іншого використання;
потреба у зміні межі населеного пункту,
черговість і пріоритетність забудови
та іншого використання територій; межі
функціональних зон, пріоритетні та
допустимі види використання та
забудови територій; планувальна
структура та просторова композиція
забудови населеного пункту; загальний
стан довкілля населеного пункту,
основні фактори його формування,
містобудівні заходи щодо поліпшення
екологічного і санітарно-гігієнічного
стану; території, які мають будівельні,
санітарно-гігієнічні, природоохоронні
та інші обмеження їх використання; інші
вимоги, визначені державними
будівельними нормами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
планування та забудову територій»
моніторинг забудови та іншого
використання територій полягає у
здійсненні спостережень за
реалізацією відповідної містобудівної
документації та зміною об'єктів
містобудування, проведенні виконавчої
зйомки і коригування
топографо-геодезичних, а також
картографічних та інших матеріалів.

Моніторинг забудови та іншого
використання територій забезпечується
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, обласними, районними, Київською
та Севастопольською міськими
державними адміністраціями,
виконавчими органами рад міст
обласного підпорядкування в межах
повноважень, визначених законом, та
здійснюється відповідними спеціально
уповноваженими органами з питань
містобудування та архітектури.

Згідно ст. 30-2 Закону України «Про
планування та забудову територій»
громадському обговоренню підлягають
розроблені та погоджені в
установленому законодавством порядку
проекти місцевих правил забудови та
проекти містобудівної документації,
які пройшли в установленому
законодавством порядку державну
експертизу, а саме: схем планування
територій
адміністративно-територіальних
одиниць, їх окремих частин; генеральних
планів населених пунктів; детальних
планів територій; проектів забудови
територій; містобудівного
обґрунтування розміщення об'єктів
містобудування.

У разі розроблення генеральних планів
населених пунктів у дві стадії
громадському обговоренню підлягають
окремо проект концепції розвитку
населеного пункту та безпосередньо
проект генерального плану населеного
пункту.

Громадське обговорення проектів
містобудівної документації, місцевих
правил забудови проводиться один раз.

Відповідно до ст. 30-3 Закону України
«Про планування та забудову територій»
Верховна Рада Автономної Республіки
Крим, обласні, районні ради, а також
сільські, селищні, міські, районні у
місті ради (їх виконавчі органи) при
вирішенні питань планування і забудови
територій зобов'язані забезпечити:

оприлюднення прийнятих рішень щодо
розроблення містобудівної
документації, місцевих правил забудови
з прогнозованими правовими,
економічними та екологічними
наслідками;

оприлюднення розроблених та
погоджених в установленому
законодавством порядку проектів
містобудівної документації, місцевих
правил забудови і доступ громадськості
до цієї інформації;

реєстрацію, розгляд та узагальнення
пропозицій (зауважень) громадськості,
поданих до проектів містобудівної
документації, місцевих правил
забудови;

проведення громадських слухань з
обговорення проектів містобудівної
документації та місцевих правил
забудови;

узгодження спірних питань між
громадськістю і замовниками
документації через погоджувальну
комісію;

винесення нерозв'язаних
погоджувальною комісією спірних
питань на розгляд відповідної ради;

оприлюднення результатів громадського
обговорення, затверджених
містобудівної документації та
місцевих правил забудови.

Оприлюднення прийнятих Верховною
Радою Автономної Республіки Крим або
відповідним органом місцевого
самоврядування рішень щодо
розроблення та затвердження
містобудівної документації, місцевих
правил забудови, результатів
громадського обговорення проектів
містобудівної документації та
місцевих правил забудови здійснюється
у двотижневий строк з дня їх прийняття
шляхом опублікування таких рішень у
засобах масової інформації, що
поширюються на відповідній території,
а також розміщення таких рішень на
офіційних веб-сайтах цих органів (за
наявності).

Прийняті рішення про розроблення та
затвердження містобудівної
документації, що поширюються на інші
адміністративно-територіальні
одиниці, надаються відповідним органам
виконавчої влади та органам місцевого
самоврядування.

Верховна Рада Автономної Республіки
Крим або відповідний орган місцевого
самоврядування зобов'язані
інформувати громадськість через
місцеві засоби масової інформації (за
наявності) про прогнозовані правові,
економічні та екологічні наслідки
впровадження схем планування
територій
адміністративно-територіальних
одиниць, їх окремих частин, генеральних
планів населених пунктів, детальних
планів територій, проектів забудови
територій.

Оприлюднення проектів містобудівної
документації, місцевих правил забудови
здійснюється не пізніш як у місячний
строк з дня надходження до Верховної
Ради Автономної Республіки Крим або
відповідного органу місцевого
самоврядування розроблених та
погоджених в установленому
законодавством порядку таких проектів
шляхом публікації повідомлень про
проведення громадського обговорення
проектів містобудівної документації,
місцевих правил забудови та поширення
їх у друкованому вигляді у формі
інформаційного пакета чи брошури.

Згідно ст. 30-4 Закону України «Про
планування та забудову територій» у
громадських слуханнях можуть брати
участь: повнолітні фізичні особи, які
проживають на території, щодо якої
розробляється документація, або на
суміжній з нею, що визначається
відповідним органом місцевого
самоврядування, відповідальним за
проведення громадських слухань;
юридичні особи, приміщення яких
розташовані на території, щодо якої
розробляється документація, в особі їх
повноважних представників; власники та
користувачі земельних ділянок,
розташованих на території, щодо якої
розробляється документація, та на
суміжній з нею, що визначається
відповідним органом місцевого
самоврядування, відповідальним за
проведення громадських слухань;
представники громадських організацій,
органів самоорганізації населення,
діяльність яких поширюється на
відповідну територію; замовники та
розробники документації; посадові
особи Верховної Ради Автономної
Республіки Крим або відповідного
органу місцевого самоврядування;
народні депутати України, депутати
відповідних рад.

Виходячи з наведеного, суди правомірно
дійшли висновку, про необґрунтованість
позову Громадської організації
Східноукраїнський центр громадських
ініціатив «Тотальна акція в підтримку
демократії», оскільки позивач дійсно
звертався до відповідача з запитом,
який, зокрема, містив вимогу про
надання засвідченої копії графічної
складової Генерального плану м.
Івано-Франківськ, на який у передбачені
Законом України «Про інформацію»
строки йому було надано обґрунтовану
відповідь.

Позивачу було повідомлено, що графічна
та текстова складові Генерального
плану містять інформацію з обмеженим
доступом з грифом "Для службового
використання" - конфіденційну
інформацію, яка є власністю держави.

Гриф обмеження доступу "Для службового
користування" на відповідних розділах
Генерального плану було присвоєно
Українським державним науково -
дослідницьким інститутом проектування
міст «ДІПРОМІСТО» як організацією -
автором проектної документації в
порядку, визначеному Інструкцією про
порядок обліку, зберігання і
використання документів, справ, видань
та інших матеріальних носіїв, які
містять конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, яку затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.11.1998 року №1893.

Генеральний план міста
Івано-Франківськ є містобудівною
документацією, яка визначає принципові
рішення розвитку, планування, забудови
та іншого використання території
населеного пункту, та не є актом органу
місцевого самоврядування.

Зобов'язання оприлюднювати
містобудівну документацію ст. 18 Закону
України «Про планування і забудову
територій» в редакції станом на момент
прийняття рішення про затвердження
генерального плану міста не містила.

Судами попередніх інстанцій також
обґрунтовано не взято до уваги
посилання позивача на положення ст. 30-3
Закону України «Про планування і
забудову територій», якою, зокрема,
передбачено проведення громадських
обговорень проектів містобудівної
документації, оскільки суду не надано
доказів, що позивач є суб'єктом, який
згідно зі ст. 30-4 Закону України «Про
планування та забудову територій» може
брати участь у громадських слуханнях з
питань містобудівної документації м.
Івано-Франківськ (позивач розташований
у м. Луганську).

Відповідно до п. 37 Інструкції про
порядок обліку, зберігання і
використання документів, справ, видань
та інших матеріальних носіїв, які
містять конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, яку затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.11.1998 року №1893, представники інших
організацій допускаються до
ознайомлення і роботи з документами з
грифом "Для службового користування" з
дозволу керівників організацій
(структурних підрозділів), у володінні
та розпорядженні яких перебувають ці
документи, за наявності письмового
запиту організацій, в яких вони
працюють, із зазначенням характеру
завдання, що виконується.

Тобто вказана норма передбачає право, а
не обов'язок суб'єкта владних
повноважень надати позивачу допуск до
документів з грифом "Для службового
користування".

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів знаходить обґрунтованим
висновок судів попередніх інстанцій
про безпідставність позовних вимог,
оскільки він ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді усіх обставин справи в їх
сукупності. Судами вірно встановлено
характер спірних взаємовідносин та
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, не встановлено.
Доводи касаційної скарги зазначений
висновок суду не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Громадської
організації Східноукраїнський центр
громадських ініціатив «Тотальна акція
на підтримку прав людини та
демократії» відхилити.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Луганська від 24 липня 2013 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року у справі № 2а-27/13 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: