Справа № 816/1076/14
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1076/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Мекенченко М.А.,

представника позивача - Гайдабури Д.В.,

представника відповідача - Сухомлин
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промислова компанія
"Газвидобування" до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Промислова компанія "Газвидобування"
(надалі - позивач або ТОВ "ПК
"Газвидобування") звернулося до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекці у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області (надалі відповідач
або ДПІ у м. Полтаві) , яким просив
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від
21.11.2013:

- № , яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми ПДВ у
розмірі 40 557 714 грн;

- № , яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 199 108 грн по декларації з
податку на додану вартість за січень 2011
року та застосовано штрафні санкції у
розмірі 1 грн, 12220 грн по декларації за
липень 2012 року та застосовано штрафні
санкції в розмірі 6110 грн;

- № , яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми ПДВ на
суму 106 231 грн.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на незгоду із
висновками документальних
позапланових невиїзних перевірок ДПІ у
м. Полтаві, що набрали форму актів 1) від
30.09.2013 № 1053/16-01-15-01/31354329 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "ПК "Газвидобування" () з питання достовірності
нарахування суми податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за вересень - грудень 2010
року, лютий, квітень, травень,
липень-грудень 2011 року, січень,
березень, травень, листопад 2012 року,
січень - березень 2013 року" та 2) від 04.11.2013
№ 1495/16-01-15-01/31354329 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "ПК "Газвидобування" () від'ємного значення з
податку на додану вартість за листопад
2012 року,січень - березень 2013 року",
стосовно документального
непідтвердження здійснення
господарських операцій по
взаємовідносинах із контрагентами у
перевіряємому періоді, а також щодо
відсутності зв'язку придбаних товарів
(робіт, послуг) у цих періодах із
господарською діяльністю товариства.
Пояснював, що всі господарські
операції із контрагентами мали
реальний характер та в повному обсязі
відображені в бухгалтерському та
податковому обліках підприємства
позивача, а за їх наслідками позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит відповідних податкових
періодів.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги позовної
заяви, просив їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечували, просили відмовити у його
задоволенні, посилаючись на
правомірність висновків актів
перевірки.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представників відповідача,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Промислова компанія "Газвидобування"
() зареєстровано
юридичною особою державним
реєстратором виконавчого комітету
Полтавської міської ради 21.03.2001, взято
на податковий облік в органах
державної податкової служби з 19.04.2001,
станом на момент перевірки перебувало
на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві
та у перевіряємому періоді було
платником податку на додану вартість з
03.02.2006 року, останнє свідоцтво № 100335070,
видане ДПІ у м. Полтаві 05.05.2011 на заміну
попереднього, індивідуальний
податковий номер 14.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців № 15572855 серії АБ №
382249 ТОВ "ПК "Газвидобування" здійснює
наступні види діяльності за КВЕД: 71.11 -
діяльність у сфері архітектури, 06.10 -
добування сирої нафти, 71.12 - діяльність
у сфері інжинірингу, геології та
геодезії, надання послуг технічного
консультування в цих сферах, 46.71 -
оптова торгівля твердим, рідким,
газоподібним паливом і подібними
продуктами, 06.20 - добування природного
газу, 49.50 - трубопровідний транспорт
(а.с. 17-18 т 1).

Також позивач має спеціальний дозвіл
на користування надрам (А № 000011),
виданий Державною службою геології та
надр України 10.08.2001 (продовжено строк
дії згідно наказу від 05.08.2011 № 51)
строком дії до 10.08.2016, із визначенням
виду користування надрами - геологічне
вивчення, у тому числі дослідно -
промислова розробка, мета користування
- пошуки покладів вуглеводнів у
нижньокам'яновугільних відкладах,
дослідно - промислова розробка,
геолого-економічна оцінка запасів
родовища ДКЗ України з метою передачі
його в промислову розробку, назва
родовища - Покровська площа (а.с 228 т.1).

У період з 19.09.2013 по 30.09.2013 посадовими
особами відповідача на підставі наказу
ДПІ від 18.09.2013 № 658 проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку «ПК «Газвидобування» з
питань правомірності декларування
від'ємного значення з податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за вересень - грудень 2010
року, лютий 2011 року, квітень 2011 року,
травень 2011 року, липень - грудень 2011
року, січень 2012 року, березень 2012 року,
травень 2012 року, листопад 2012 року,
січень - березень 2013 року.

Позивач не погодився із підставами та
порядком проведення даної невиїзної
перевірки, посилаючись на ту обставину,
що ТОВ «ПК «Газвидобування» не
отримували копії наказу від 18.02.2012 № 466,
вказаного у акті перевірки від 30.09.2013 №
1053/16-01-15-01/31354329, предмет перевірки
«достовірність нарахування суми
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет», вказаний у цьому ж акті
виходить за межі повноважень наданих
ревізорам наказом ДПІ у м. Полтаві від
18.09.2013 № 658, а саме визначеного предмету
«правомірність декларування
від'ємного значення з ПДВ», та на думку
позивача із цього предмету перевірки
може бути проведена лише виїзна
документальна перевірка, пояснював, що
сплинув 30-денний термін для проведення
перевірки декларації з ПДВ, в якій
заявлено до відшкодування з бюджету
податок на додану вартість та/або з
від'ємним значенням з податку на додану
вартість, яке становить більше 100 тис.
грн., та має місце повторність
перевірок за більшість періодів та
наявність ряду актів і довідок,
складених ДПІ у м. Полтаві за ці
періоди.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо
правомірності підстав та порядку
проведення документальної невиїзної
перевірки ТОВ «ПК «Газвидобування»,
суд дійшов наступних висновків.

Згідно з поданою ТОВ «ПК
«Газвидобування» до ДПІ у м. Полтаві
податковою декларацією з ПДВ за
вересень - грудень 2010 року, лютий 2011
року, квітень 2011 року, травень 2011 року,
липень - грудень 2011 року, січень 2012 року,
березень 2012 року, травень 2012 року,
листопад 2012 року, січень - березень 2013
року та додатками з урахуванням
уточнюючих розрахунків залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту,
відображений у рядку 24 декларації
декларація з ПДВ за березень 2013 ,
складає 48 454 606 грн. (а.с. 221-225 т.2).

Відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1
ст. 78 Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї із таких обставин: платником
подано декларацію в якій заявлено до
відшкодування з бюджету податок на
додану вартість та/або з від'ємним
значенням з податку на додану вартість,
яке становить більше 100 тис. грн.

Наказом ДПІ у м. Полтаві від 11.09.2013 № 631
на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України,
призначена до проведення
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «ПК «Газвидобування» з
питання правомірності декларування
від'ємного значення з податку на додану
вартість за листопад 2012, січень -
березень 2013 року та залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду (р. 24) по
податковій декларації ПДВ за липень 2013
року (а.с. 66 т.2).

За змістом пояснень представників
відповідача, у зв'язку із не допуском до
перевірки ДПІ у м. Полтаві складено акт
про відмову від допуску посадових осіб
відповідача до проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «ПК «Газвидобування» від
12.09.2013 № 296/16-01-15-01/31354329 (а.с. 68 т.2).

При цьому позивач звернувся до суду з
позовними вимогами про визнання
протиправними та скасування наказу ДПІ
у м. Полтаві від 11.09.2013 № 631.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.11.2013 по
справі № 816/5703/13-а, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.01.2014, в
задоволенні позовних вимог ТОВ «ПК
«Газвидобування» було відмовлено (а.с.
78-79 т. 2).

Наказом ДПІ у м. Полтаві від 18.09.2013 № 658
призначено проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«ПК «Газвидобування» з питання
правомірності декларування від'ємного
значення з податку на додану вартість
за вересень - грудень 2010 року, лютий 2011
року, квітень 2011 року, травень 2011 року,
липень - грудень 2011 року, січень 2012 року,
березень 2012 року, травень 2012 року,
листопад 2012 року, січень - березень 2013
року.

ТОВ «ПК «Газвидобування» оскаржено
наказ ДПІ у м. Полтаві від 18.09.2013 № 658 та
повідомлення про перевірку від 19.09.2013 №
244 до суду.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 05.11.2013,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.11.2013, в
задоволенні позовних вимог позивачу
було відмовлено.

З огляду на вищевикладене, суд
погоджується із доводами відповідача,
що вищевказаними судовими рішеннями,
які набрали законної сили, надано
правову оцінку доводам, якими позивач
обґрунтовує свою незгоду із
проведенням вказаного позапланового
контрольного заходу, та складено
висновок про правомірність дій та
рішень податкового органу під час
призначення та проведення спірної
перевірки.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Далі судом встановлено, що за
наслідками проведеної документальної
позапланової невиїзної перевірки «ПК
«Газвидобування» з питань
правомірності декларування від'ємного
значення з податку на додану вартість,
яка підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за вересень - грудень 2010 року,
лютий 2011 року, квітень 2011 року, травень
2011 року, липень - грудень 2011 року, січень
2012 року, березень 2012 року, травень 2012
року, листопад 2012 року, січень -
березень 2013 року посадовими особами
відповідача складено акт від 30.09.2013 №
1053/16-01-15-01/31354329 (а.с 25 - 58 т.1, з урахуванням
листа ДПІ у м. Полтаві від 15.10.2013 щодо
виправлення описок в акті - а.с. 73 т. 2),
яким зафіксовано порушення п. 44.1, п. 44.6
ст. 44, п. 193. 3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, п.
200.4 ст. 200 Податкового кодексу України
п.п. 7.4.5, п.п. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», а саме:

- завищення суми бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку за січень 2011 в розмірі 199 108 грн. та
у зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
звітних податкових періодів за липень
2012 року в розмірі 12 220 грн.;

- завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (р. 24) по податковій декларації
з ПДВ за березень 2013 року на 41 211 970 грн.

До таких висновків перевіряючі
ревізори дійшли у зв'язку із ненаданням
позивачем будь-яких документів на
вимогу податкового органу в рамках
даної перевірки.

Відповідно до абз. 2 п. 44.7 ст. 44 ПКУ, якою
визначено, що протягом п'яти днів з дня
отримання акта перевірки платник
податку має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, визначені в акті
як відсутні, ТОВ «ПК «Газвидобування»
разом із запереченнями до
вищевказаного акту перевірки частково
надано первинні документи, а саме за
період листопад 2012, січень - березень 2013
року.

За приписами п. 44.6 ст. 44 ПКУ, якщо
платник після закінчення перевірки та
до прийняття рішення контролюючим
органом за результатами такої
перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених другим і
четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі
документи повинні бути враховані
контролюючим органом під час розгляду
питання про прийняття рішення.

У разі якщо надіслані у передбаченому
абзацом першим цього пункту порядку
документи надійшли до контролюючого
органу після завершення перевірки або
у разі надання таких документів
відповідно до абзацу другого цього
пункту, контролюючий орган має право не
приймати рішення за результатами
проведеної перевірки та призначити
позапланову документальну перевірку
такого платника податків (абз. 4 п. 44.7 ст.
44 ПКУ).

Підпунктом 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 цього ж
Кодексу однією з підстав для
проведення документальної
позапланової перевірки є подання
платником в установленому порядку
органу державної податкової служби
заперечення до акту перевірки, коли
платник податків посилається на
обставини, що не були досліджені під
час перевірки, та об'єктивний їх
розгляд неможливий без проведення
перевірки.

На підставі вищенаведеного ДПІ у м.
Полтаві наказом від 14.10.2013 № 800 (а.с. 80 т.2)
призначено позапланову документальну
виїзну перевірку ТОВ «ПК
«Газвидобування», за наслідками якої
складено акт від 04.11.2013 № 1495/16-01-15-01/31354329.

За висновками перевірки спростовано
порушення ТОВ «ПК «Газвидобування» п.
44.1, п. 44.6, п. 198.6 ст. 198 ПК України за
період листопад 2012 року,
січень-березень 2013 року, які були
зазначені в акті про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 30.09.2013 № 1053/16-01-15-01/31354329, у
зв'язку із наданням платником
первинних документів до перевірки.

Натомість даною перевіркою
встановлено порушення позивачем абз. 3
п.187.8 ст. 187, п. 198.3 ст. 198 ПК України, а саме
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту (рядок 19
податкової декларації з ПДВ) за
березень 2013 року на суму 106 231 грн. та
завищення залишку від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 податкової декларації
з ПДВ) за березень 2013 року на 40 557 715 грн.

Так, перевіркою встановлено, що
протягом 2001 - 2012 років позивач
систематично декларує збитки по
декларації з податку на прибуток та
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту по декларації з ПДВ.

ТОВ «ПК «Газвидобування» у періоді, що
перевірявся здійснювало свою
діяльність на підставі спеціального
дозволу на користування надрами (а.с 228
т.1).

Виходячи із результатів
фінансово-господарської діяльності за
2012 рік (згідно податкової декларації на
прибуток за 2012 рік - а.с. 21-23 т.17)
підприємством задекларовані збитки в
сумі 52 883 524 грн., а за 2013 рік (згідно
податкової декларації на прибуток за
2013 рік - а.с. 30-32 т.17) підприємством
задекларовані збитки в сумі 98 769 604 грн.,
що на думку ревізорів свідчить про те,
що позивач здійснює укладення
договорів на придбання товарів, робіт,
послуг, які не використовуються ним у
господарській діяльності з метою
отримання прибутків, а для ведення
завідомо збиткової діяльності.

Перевіркою первинних документів
встановлено, що податковий кредит за
листопад 2012 року, січень - березень 2013
року сформований по господарських
операціях, пов'язаних із пошуком,
розвідкою корисних копалин під час
будівництва пошукових свердловин №1,
№2 та №2а.

Пошукові свердловини №1, №2 та №2а із
січня 2010 є недобудованими та
відповідно не введені в експлуатацію.

Позивач пояснив, що спірний податковий
кредит у перевіряємому періоді
формувався ТОВ «ПК «Газвидобування» за
наслідками робіт по будівництву
пошукових свердловин №1 та № 2а
Покровської площі та надав склад
податкового кредиту (а.с. 118-198 т. 15).

Також перевіркою визначення
податкових зобов'язань встановлено, що
їх формування відбувається на підставі
операцій з реалізації послуг зі спуску
обсадних та насосних компресорних труб
на свердловині № 11 Загорянського ГРК
(на умовах субпідряду для ТОВ
«Астроінвест-Енерджі»), а також із
реалізації послуг з оренди
автомобілів. Тобто, отримані доходи
ніяким чином не пов'язані із
господарськими операціями по розробці
Покровської площі (свердловини №№ 1, 2,
2а), по яких понесені витрати та які
відображені товариством по кредиту з
ПДВ.

Зокрема, до перевірки надано акт від
08.01.2013 прийому - передачі виконаних
робіт по Додатковій угоді № 3 до
договору на виконання робіт № 01-2006/11 GAZ
від 20.06.2011, відповідно до якого:
підрядник - Компанія «Тьюбулар Солюшнз
енд Дріллінг Сервісез» («Tubular Solutions and
Drilling Services» (LLC), Dubai, U.A.E) виконав та
передає роботи зі спуску обсадних та
насосно-копресорних труб на
свердловині № 11 Загорянського ГКР.
Загальна вартість наданих послуг
становить 53 449,06 дол. США (427218,34 грн.,
нараховано ПДВ - 85 444 грн.).

Таким чином, за висновками перевірки
позивачем укладалися договори на
придбання товарів, робіт, послуг, які
фактично не використовувалися в
господарській діяльності
підприємства.

На думку ревізорів позивачем
неправомірно віднесено до складу
податкового кредиту за січень-березень
2013 року послуг по документах, що не
відповідають п. 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Так, на підтвердження надання послуг
активної електричної енергії від ПАТ
«Полтаваобленерго» (Зіньківська
філія), надано акти про обсяги спожитої
(переданої) споживачу (субспоживачу)
електричної енергії (до договору від
23.06.2009 № 0554) від 28.01.2013, від 18.02.2013, від
18.03.2013, в яких відсутні дані, що дають
змогу ідентифікувати особу
постачальника та споживача (прізвища
та ініціали), які підписали даний
документ.

Перевіркою встановлено, що
підприємству позивача із складу
вищевказаного від'ємного значення
частину суми ПДВ в загальному розмірі
211 328 грн. було відшкодовано, а саме по
податковій декларації з ПДВ за січень
2011 року (вх. від 21.02.2011) 25.02.2011 -
відшкодовано суму ПДВ в розмірі 199 108
грн на розрахунковий рахунок платника
у банку, по податковій декларації з ПДВ
за липень 2012 року (вх. № від 20.08.2012)
- відшкодовано суму ПДВ в розмірі 12 220
грн. в рахунок майбутніх платежів
(погашено позитивним значенням).

На підставі обох вищевказаних актів
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 30.09.2013 № 1053/16-01-15-01/31354329 та
позапланової документальної виїзної
перевірки від 04.11.2013 № 1495/16-01-15-01/31354329
відповідачем винесено оскаржувані
податкові повідомлення - рішення, з
якими позивач не погодився та оскаржив
їх до суду.

Детальний обґрунтований розрахунок
збільшеного грошового зобов'язання з
ПДВ із застосуванням штрафних санкцій
та зменшення від'ємного значення
викладено ДПІ у м. Полтаві на вимогу
суду на а.с. 162-184 т.16.

Надаючи оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням,
суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
будь - якій дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Порядок та правила формування
податкового кредиту визначені ст. 198
Податкового кодексу України (надалі -
ПКУ).

Відповідно до чинного законодавства
ПДВ є податком на споживання товарів
(робіт, послуг) на митній території
України і платником його виступає
кожний суб'єкт (юридична чи фізична
особа), який є споживачем цих товарів
(робіт, послуг), незалежно від факту
походження товарів. При цьому особи за
умови реєстрації їх як платників ПДВ
мають право відшкодовувати свої
витрати із сплаченого податку за
рахунок податку, отриманого з покупця.
Тобто в нашій країні, як і в більшості
країн, де є цей податок, застосовується
непрямий метод оцінки доданої вартості
- метод податкового кредиту, тобто сума
ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету,
визначається як різниця між сумами
податку, отриманого від покупців, і
сумами податку, сплаченого
постачальникам.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

З огляду на вказані положення, право на
формування податкового кредиту
виникає у платника податків у випадку
придбання товарів (послуг),
безпосередньо пов'язаного з
господарською діяльністю, за наявності
податкових накладних, виданих на
реально отриманий товар (роботи,
послуги).

При цьому, Вищий адміністративний суд
України листом від 02.06.2011, № 742/11/13-11
"Щодо однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України" звернув увагу
судів на те, що будь-які документи (у
тому числі договори, накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

В ході судового розгляду представник
позивача пояснював, що єдиною
господарською діяльністю, якою
займалося товариство позивача у
перевіряємому періоду, це пошук
корисних копалин на Покровській площі
у відповідності до вищевказаного
Спеціального дозволу на користування
надрами, для чого здійснювали
будівництво основних засобів -
пошукових свердловин № 1, №2 та № 2а
Покровської площі.

Згідно відповіді територіального
управління Держгірпромнагляду у
Полтавській області від 11.02.2014 № 850/04-14,
наданої на запит податкового органу,
повідомлено ДПІ у м. Полтаві, що в
зв'язку з відсутністю фінансування
будівництво свердловини № 2
Покровської площі в бюджеті ТОВ «ПК
«Газвидобування» на 2009 рік
підприємством розроблено, затверджено
та виконано заходи по тимчасовому
призупиненню поглиблення вищевказаної
свердловини, а станом на момент надання
даної відповіді (лютий 2014 року) в
свердловині встановлено необхідні
цементні мости, технічна колона
заповнена незамерзаючою речовиною, на
верхній фланець колонної головки
встановлено глухий фланець з вентилем
та манометром для спостережень за
свердловиною. З території бурової
демонтовано та вивезено буровий
верстат, буровий розчин та інше
обладнання. Навколо фланця колонної
головки встановлено металеву огорожу
2х2х2м (а.с. 84 т.2).

За змістом пояснень представника
позивача (а.с. 1-2 т.15) свердловина № 1
Покровської площі була запроектована в
2007 році, що підтверджується актом про
закладення свердловин від 11.12.2007, а її
буріння розпочато згідно з актом від
22.02.2008 (а.с. 32 т.15). Через відсутність
коштів на будівництво 18.05.2009
свердловина № 1 була законсервована, що
підтверджується актом від 18.05.2009 (а.с. 35
т.15). Роботи на цій свердловині
відновлені у вересні 2010 року, а
відповідно до акту від 21.09.2011 з
урахуванням ускладнення при бурінні
свердловина № 1 завершена бурінням (а.с.
47-49 т.15).

Як пояснив представник позивача в ході
судового розгляду з часу завершення
бурінням вищевказаної свердловини
протягом 2011 - 2014 років ведеться її
випробування, освоєння та дослідження.

Однак, покладів корисних копалин на
даній свердловині станом на момент
розгляду справи не знайдено, а відтак і
доказів, що вона використовувалася в
господарській діяльності позивачем не
доведено, а судом не встановлено.

Свердловина № 2а Покровської площі
запроектована згідно із протоколом
геолого-технічної наради по
свердловині № 2 Покровської площі від
12.01.2011 як свердловина - дублер, буріння
якої розпочалося 07.10.2011 (а.с. 70-76 т.15).
Будівництво даної свердловини
призупинене 10.02.2012 згідно з планом
заходів по тимчасовому призупиненню
поглиблення свердловини № 2а (а.с. 113-114
т.15).

Таким чином, дві свердловини зупиненні
будівництвом, а одна є завершена
бурінням, однак покладів корисних
копалин за наслідками її будівництва
не знайдено, всі свердловини до цього
часу не здані в експлуатацію та не
обліковані в структурі необоротних
активів підприємства як основні
засоби.

Згідно пояснень представника ТОВ «ПК
«Газвидобування», капітальне
будівництво цих свердловин
здійснювалося підрядним способом
шляхом замовлення будівельних послуг у
підрядників на підставі відповідних
договорів, витрати на їх будівництво та
консервування обліковувалися на
бухгалтерському рахунку 151 «Капітальне
будівництво» (витяг з журналу - ордеру і
відомостей по рахунку 151 - а.с. 2-159 т. 16).

При цьому, загальна сума підрахунку сум
витрат на капітальне будівництво даних
пошукових свердловин по рахунку 152
«Капітальне будівництво» значно
перевищує суму вартості будівництва
свердловин № 1 та № 2а, визначену у
Програмі геологічного вивчення, у тому
числі дослідно-промислової розробки
Покровської газоконденсатної площі на
період 2011-2016 років (а.с. 229 т.1) та включає
в себе, крім будівництва, ще й
випробування та введення їх в
експлуатацію. Дана Програма
затверджена Додатком № 2 до Угоди від
16.09.2011 № 1727 про умови користування
надрами з метою геологічного вивчення,
в тому числі дослідно-промислової
розробки родовищ корисних копалин, що є
невід'ємною частиною Спеціального
дозволу на користування надрами.

Як пояснив представник позивача в ході
судового розгляду, іншої господарської
діяльності ніж пошук корисних копалин
та будівництва з цією метою
вищевказаних пошукових свердловин
підприємством позивача не
здійснювалося у перевіряємому періоді.

Отже, господарська діяльність за
видами діяльності згідно КВЕД, що
вказані позивачем у картці для
реєстрації в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, як то 71.11 -
діяльність у сфері архітектури, 06.10 -
добування сирої нафти, 71.12 - діяльність
у сфері інжинірингу, геології та
геодезії, надання послуг технічного
консультування в цих сферах, 46.71 -
оптова торгівля твердим, рідким,
газоподібним паливом і подібними
продуктами, 06.20 - добування природного
газу, 49.50 - трубопровідний транспорт
(а.с. 17-18 т 1), ТОВ «ПК «Газвидобування» не
здійснювалася в цьому періоді, ніякого
доходу підприємством не отримано за
цей час.

Таким чином, побудовані свердловини не
використовувалися в жодній
оподатковуваній операції за видами
господарської діяльності позивача,
хоча за рахунок витрат на їх
будівництво позивач систематично
протягом 2001-2012 років декларував значні
фінансові збитки та формував свій
податковий кредит, що дозволяв
обраховувати значний від'ємний
результат між податковими
зобов'язаннями та податковим кредитом,
не сплачувати податків до бюджету та
час від часу заявляти суми до
бюджетного відшкодування.

Доводи представника позивача, що
чинним законодавством не визначено
обов'язку платника податку здійснювати
лише прибуткову господарську
діяльність, оскільки, характерною
ознакою господарської діяльності є її
здійснення на власний ризик суб'єкта
господарювання, що передбачає
неоднозначність наслідків такої
діяльності і не виключає її
збитковості, суд вважає
необґрунтованими, з огляду на наступне.

Статтею 42 Господарського кодексу
України від 16 січня 2003 року №436-IV
визначено, що підприємництво це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Господарська операція, направлена на
отримання доходу, дійсно, не завжди
може мати позитивний економічний
ефект, що є нормальним процесом
здійснення господарської діяльності.

Однак, збитковість господарської
діяльності не може бути підставою для
визначення такої діяльності, як
господарської, лише у разі коли платник
доведе, що він мав на меті отримання
прибутку і здійснював свою діяльність
у відповідності з визначеними цілями,
та його діяльність не дала очікуваного
результату з незалежних від нього
причин.

Матеріалами справи підтверджено, що
господарська діяльність ТОВ «ПК
«Газвидобування» протягом 2001-2012 років
носила збитковий характер.

За змістом п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПКУ
господарська діяльність визначена як
діяльність особи, пов'язана із
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

У свою чергу, господарською може бути
визнана лише правомірна діяльність
платника податку, вчинювана саме з
метою одержання доходу, а не з метою
заниження податкових зобов'язань.
Навмисні дії платників податку,
спрямовані на заниження податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за рахунок вчинення завідомо
збиткових операцій, слід розцінювати
як такі, що виходять за межі
господарської діяльності, особливо
враховуючи висновки суду по здійсненню
позивачем комісійної торгівлі.

Відповідно до пп. 4.1.5 ст. 4 ПК України
проголошено принцип фіскальної
достатності, що полягає у дотриманні
балансу між сплатою господарюючим
суб'єктом податків та зборів до
публічних фондів держави та правом
такої особи на отримання відшкодування
(податкової пільги), у випадках
передбачених законодавством.

Суд зауважує, що розумні економічні
причини можуть бути наявними лише за
умови наміру позивача одержати
економічний ефект у результаті
підприємницької або іншої економічної
діяльності, однак, намір одержати доход
лише виключно чи переважно за рахунок
необґрунтованого завищення валових
витрат та податкового кредиту, без
здійснення реальної господарської
діяльності, не можна розглядати як
самостійну ділову мету.

Економічна вигода, як ознака
господарської діяльності з метою
оподаткування, не полягає в отриманні
податкової пільги.

Доводи позивача не спростовують
висновків суду та податкового органу
щодо відсутності економічної вигоди
від господарських операцій, оскільки
отримання економічної вигоди, як
ознака господарської діяльності з
метою оподаткування, не може полягати
тільки в отриманні податкової пільги.

Податкова вигода може бути визнана
необґрунтованою, зокрема, у випадках,
якщо для цілей оподатковування
операції обліковані не у відповідності
з їх дійсним економічним змістом або
враховані операції, що не обумовлені
розумними економічними або іншими
причинами (цілями ділового характеру).
Крім того, валові витрати та податковий
кредит складаються не з будь-яких сум
нарахованого податку, а лише з тих, які
в подальшому використані в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Формальне дотримання платником вимог
законодавства не є підставою для
визнання податкової вигоди
обґрунтованою. Подання необхідних
документів не тягне автоматичного
виникнення права на формування валових
витрат податкового кредиту та бюджетне
відшкодування, а є лише умовою для
підтвердження факту реальності
господарських операцій.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
сама по собі прибутковість кожної
окремої операції не є обов'язковою
ознакою господарської діяльності, яка
може включати і окремі збиткові
операції, здійснення яких викликано
об'єктивними причинами. Таких
обґрунтованих причин позивачем ні в
позовній заяві, ні в поясненнях
представника позивача у судовому
засіданні наведено не було.

Доктрина ділової мети, що сформувалася
усталеною судовою практикою з розгляду
даної категорії спорів, ґрунтується на
тих нормах податкового законодавства,
які передбачають обов'язковий зв'язок
витрат на придбання активів та право на
формування податкового кредиту із
веденням платником податків
господарської діяльності.

Таким чином, придбання активів (тобто
товарів, послуг) передбачає наявність
мети їх використання в господарській
діяльності платника податків. Така
мета є необхідною умовою для
формування витрат та/або податкового
кредиту платником податків

Мета отримання доходу як кваліфікуюча
ознака господарської діяльності
кореспондує з вимогою щодо наявності
розумної економічної причини (ділової
мети) підчас здійснення господарської
діяльності. Оскільки господарська
діяльність складається із сукупності
господарських операцій платника
податку (які є формою здійснення
господарської діяльності), то розумна
економічна причина має бути наявною в
кожній господарській операції. Лише в
такому разі та чи інша операція може
вважатися вчиненої в межах
господарської діяльності платника
податків. І лише за таких умов платник
податків має право на врахування у
податковому обліку наслідків
відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські
операції, здійснені за наявності
розумних економічних причин (ділової
мети) є такими, що вчинені в межах
господарської діяльності.

Дана позиція випливає зі змісту
підпункту 14.1.231 ПКУ, відповідно до якого
розумна економічна причина (ділова
мета) - це причина, яка може бути наявна
лише за умови, що платник податків має
намір одержати економічний ефект у
результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної
економічної причини (ділової мети)
передбачає обов'язкову спрямованість
будь-якої операції платника податків
на отримання позитивного економічного
ефекту.

Поняття економічного ефекту не
розкрито в Податковому кодексі
України. Однак із загального розуміння
характеру економічної діяльності
можна дійти висновку, що економічний
ефект - це приріст (збереження) активів
платника податків та/або їх вартості, а
так само створення умов для такого
приросту (збереження) в майбутньому.

Відповідно, позбавлені розумної
економічної причини операції,
спрямовані на систематичне збільшення
витрат підприємства (протягом майже 13
років) за відсутності будь-якого
доходу.

В ході судового розгляду позивачем не
надано обґрунтованих пояснень щодо
досягнення економічного ефекту від
придбання спірних товарів та послуг
щодо будівництва вищевказаних
свердловин, посилаючись, на те, що
підприємство має намір у майбутньому
отримати дохід у разі відшукання
покладів корисних копалин на
Покровській площі, налагодження їх
добування та реалізації. Однак,
зважаючи на вищевикладені обставини, а
також на нульовий результат на
наслідками пошукових робіт корисних
копалин на зазначеній площі протягом
майже 13 років (термін дії спеціальний
дозвіл на користування надрам, виданий
Державною службою геології та надр
України 10.08.2001, був продовжений цією ж
службою на новий строк дії до 10.08.2016),
стан пошукових свердловин, жодна з яких
не завершені будівництвом та здані в
експлуатацію, а також вартість їх
будівництва, що значно перевищує суму
вартості будівництва свердловин,
визначену у вищезгаданій Програмі
геологічного вивчення, то вищенаведені
доводи представника позивача є
сумнівними.

У зв'язку із вищенаведеним видається,
що єдиною метою та економічним ефектом
цих операцій є зменшення об'єкту
оподаткування, зокрема, податком на
додану вартість, а саме спрямовано на
збільшення податкового кредиту
позивача для врахування його при
обчисленні податкового зобов'язання з
ПДВ, та відшкодування від'ємного
значення ПДВ з державного бюджету.

Підприємницька діяльність
здійснюється на основі комерційного
розрахунку та власного комерційного
ризику (ст. 44 Господарського кодексу
України). Це означає, що здійснення
господарських операцій суб'єктом
підприємницької діяльності
передбачає, крім досягнення певної
ділової мети, ще й отримання
економічної вигоди. При цьому
презюмується отримання вигоди у сфері
господарювання, а відтак отримання
вигоди у сфері оподаткування не може
розцінюватися як самостійна ділова
мета підприємницької діяльності, а
задекларована у такий спосіб податкова
вигода (в даному випадку податковий
кредит) не може бути визнана
обґрунтованою.

А відтак, суд погоджується із
висновками ДПІ у м. Полтаві про
відсутність у позивача права на
формування податкового кредиту за
наслідками вищевказаних операцій.

За приписами п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПКУ
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо, зокрема, дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Що стосується обгрутованості
застосування до платника податків 50%
штрафної санкції податковим
повідомленням - рішенням від 21.11.2013 №
суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у
разі, якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 ст. 54 цього
Кодексу, - тягне за собою накладення на
платника податків штрафу в розмірі 25
відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначені контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Так, за результатами документальної
позапланової невиїзної перевірки з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ за
грудень 2011 року, січень - квітень 2012
року (акт від 31.08.2012 № 2609/15-3/31354329) ДПІ у м.
Полтаві було винесено податкове
повідомлення-рішення форми «В1» від
14.09.2012 № , яким встановлено
завищення бюджетного відшкодування за
грудень 2011 року, січень-квітень 2012 року.

Даному податковому повідомленню -
рішенню від 14.09.2012 № постановою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2014 у
справі № 816/644/13-а надано правову оцінку,
за наслідками якої у задоволенні
позову ТОВ «ПК «Газвидобування» про
скасування цього рішення відмовлено
(а.с.122-124 т.23).

Таким чином, при складанні
оскаржуваного повідомлення - рішення
форми «В1» від 21.11.2013 № ,
винесеного на підставі актів від 30.09.2013
№ 1053/16-01-15-01/31354329 та від 04.11.2013 №
1495/16-01-15-01/31354329, встановлено повторне
порушення завищення суми бюджетного
відшкодування, у зв'язку з чим штрафна
санкція визначена в розмірі 50
відсотків завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Отже, позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до правил розподілу судових
витрат, встановлених статтею 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у випадку відмови в задоволені
позову, сплачений судовий збір
позивачу не повертається.

Одночасно, суд зазначає, що правові
засади справляння судового збору,
платників, об'єкти та розміри ставок
судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначаються Законом
України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №
3674-VI (надалі - Закон № 3674).

За подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати (п.1 ч. 3 ст. 4 Закону №
3674).

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору" від 19.09.2013 № 590-VII
доповнено Закон № 3674 частиною 4 статті
4, за якою під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Так, позивачем при зверненні до суду з
позовною заявою сплачено судовий збір
в розмірі 487,20 грн. згідно квитанції від
19.03.2014 № 98 (а.с. 2 т. 1), тобто 10 відсотків
від повного розміру судового збору в 4
872 грн. (не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати).

Враховуючи, що у задоволенні позовних
вимог позивачу відмовлено, решта суми
судового збору в розмірі 4 384 грн. 80 коп.
(4 872 грн. - 487,20 грн.) підлягає стягненню з
позивача на підставі ч. 4 ст. 4 Закону №
3674.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газвидобування" до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промислова компанія
"Газвидобування" (, пошт.
інд. 36022, Полтавська область, м. Полтава,
Ленінський район, вул. Миру, б. 3) на
користь Державного бюджету України
решту суми судового збору в розмірі 4 384
грн. 80 коп. (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири гривні вісімдесят
копійок).

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 16
червня 2014 року.

Суддя
Л.О. Єресько