Справа № 320/3838/14-а
Суддя: Бахаєв І. М.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 18.06.2014
Справа № 320/3838/14-а
Провадження № 2-а/320/153/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 18» червня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
в складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

при секретарі - Фурсовій Л.І,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
Додудзинського М.М.,

представника третьої особи -
Касьяненка М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі справу,
відкриту за адміністративним позовом
Фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 до
Мелітопольської міської ради
Запорізької області про визнання
нечинним та скасування рішень сесії
міської ради, за участю третьої особи -
Комунальне підприємство
«Мелітопольжитлосервіс»
Мелітопольської міської ради
Запорізької області,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області з адміністративним позовом, в
якому просить визнати нечинним та
скасувати рішення 15 сесії шостого
скликання Мелітопольської міської
ради № 1/19 від 28.11.2011 року «Про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки». Уточнив адміністративний
позов, згідно якого просив також
визнати нечинним та скасувати рішення
23 сесії шостого скликання
Мелітопольської міської ради
Запорізької області № 1/11 від 30.05.2012
року стосовно надання Комунальному
підприємству «Мелітопольжитлосервіс»
в постійне користування земельної
ділянки по АДРЕСА_2, площею 964 кв.м. для
розміщення та експлуатації ринку.

Позов обґрунтований тим, що 28.11.2011 року
Мелітопольська міська рада
Запорізької області прийняла рішення
№ 1/19 «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки», при
цьому задовольнивши заяву третьої
особи - Комунального підприємства
«Мелітопольжитлосервіс», щодо
виділення за рахунок міських земель в
постійне користування, земельної
ділянки, площею - 0,9 га, за адресою:
АДРЕСА_1, для розміщення та
експлуатації ринку. 30.05.2012 року
відповідачем було прийнято рішення №
1/11, яким надано третій особі -
Комунальному підприємству
«Мелітопольжитлосервіс» за рахунок
міських земель в постійне
користування, земельну ділянку, площею
- 0,0964 га, за адресою: АДРЕСА_2, для
розміщення та експлуатації ринку.
Вважає, що дані рішення є незаконними
та підлягають скасуванню, оскільки не
відповідають вимогам Земельного
кодексу України, державним будівельним
нормам та іншим законодавчим актам.
Так, третя особа - Комунальне
підприємство «Мелітопольжитлосервіс»,
звертаючись до відповідача з заявою
про відведення земельної ділянки
повинна була у виконання ст. 123 ЗК
України та наказу Державного комітету
України із земельних ресурсів «Про
затвердження Класифікатору видів
цільового призначення земель» надати
документи, що свідчать про розмір
земельної ділянки та її цільове
призначення, а також, якщо відведена
земельна ділянка буде використана для
нового будівництва (спорудження ринку,
само по собі, створення нового ринку
ототожнюється з тими чи іншими
будівельними роботами) додатково
повинно надаватись матеріали щодо
узгодження місця розташування ринку,
предпроектна чи проектна документація.
Такого узгодження місця розташування
нового ринку з боку третьої особи -
Комунального підприємства
«Мелітпольжитлосервіс» не
проводилось, у тому числі і з власником
суміжного ринку позивачем ФОП ОСОБА_4
Крім того, існують інші обмеження в
використанні даної земельної ділянки,
а саме відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Єдиних правил ремонту і
утримання автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, правил
користування ними та охорони»
встановлено, що у населених пунктах
малі архітектурні форми (ринки, кіоски)
розміщуються не ближче ніж 5 метрів, як
охоронна зона, до проїзної частини
доріг і вулиць, також під час
розміщення малих архітектурних форм не
допускається пошкодження або знищення
зелених насаджень. Отже, розміщення
нового ринку третьою особою -
Комунальним підприємством
«Мелітопольжитлосервіс» цілком
порушує обмеження, встановленої норми.
Також, при наданні земельної ділянки
третій особі - Комунальному
підприємству «Мелітопольжитлосервіс»
в постійне користування для розміщення
та експлуатації ринку не були
враховані і будівельні норми щодо
відстані від ринкового комплексу
позивача, яка повинна бути не менше 3,5 м,
а також не було враховано, що на даній
земельній ділянці знаходиться
трансформаторна підстанція, периметр
охоронної зони якої повинний складати 3
м. Таким чином вважає вказані рішення
необґрунтованими та такими, що не
відповідають вимогам законодавства
України, у зв'язку із чим підлягають
визнанню нечинними та скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні повністю підтримав заявлені
позовні вимоги та доводи викладені в
позовній заяві, наполягав на
задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог, про що надав письмові
заперечення, згідно яких,
Мелітопольською міською радою було
винесено рішення від 28.11.2011 року «Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки», яке відповідає вимогам
законодавства, встановленим
стандартам, нормам і правилам. Також у
ч. 6 оскаржуваного рішення
Мелітопольської міської ради від 28.11.2011
року зазначено, що надання згоди на
виконання проекту землеустрою не
гарантує передачу вказаних земельних
ділянок Мелітопольською міською радою.
Однак, КАС України не передбачає захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
можливих порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Крім того, зазначає, що
думка позивача щодо незаконності не
відображення цільового призначення
спірної земельної ділянки в рішенні
Мелітопольської міської ради від 28.11.2011
року, надання додаткових документів
передпроектної чи проектної
документації на нове спорудження та
узгодження меж земельної ділянки із
власником суміжної ділянки - ФОП ОСОБА_4
не відповідають приписам ст. 123 ЗК
України. Також в обґрунтування
порушених своїх прав позивач
посилається на висновок
будівельно-технічного дослідження, а
саме п. 29 Постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Єдиних
правил ремонту і утримання
автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, правил
користування ними та охорони», що біля
кожної малої архітектурної форми
повинно бути покриття вдосконаленого
типу, а також ДБН 360-92, що ширина
пішохідної доріжки повинна бути 1,5 м,
однак позивачем не вказано чи повинні
застосовуватись у межах спірних
правовідносин вказані норми. Крім того
зазначив, що в основу позовних вимог
покладена судова будівельно-технічна
експертиза, однак вона не може бути
прийнята до уваги, оскільки суть
експертизи зводилась до цитування
нормативних актів. Наголосив, що на
території спірної земельної ділянки не
будуть провадитись будівельні роботи,
а лише будуть встановлюватись
тимчасові споруди.

Представник третьої особи в судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі, позивачем не були
наведені достовірні докази що
виділенням в користування спірної
земельної ділянки третій особі, були
порушені права позивача.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані у
справі докази, приходить до висновку
про повне задоволення позовних вимог з
наступних підстав:

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

З вимог ч.3 ст. 2 КАС України вбачається,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України,

- з використанням повноважень, з метою,
з якою це повноваження надано,

- обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),

- безсторонньо (неупереджено),

- добросовісно,

- розсудливо,

- з дотриманням принципу рівності перед
законом запобігаючи несправедливій
дискримінації,

- пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод, інтересів особи і цілям, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія),

- з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення,

- своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
організація і здійснення землеустрою,
погодження проектів землеустрою.

Так, 28.11.2011 року Мелітопольською
міською радою Запорізької області було
ухвалено рішення № 1/19 «Про надання
дозволу на розроблення проекту»
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки», відповідно до якого
Комунальному підприємству
«Мелітопольжитлосервіс»
Мелітопольської міської ради
Запорізької області надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки з
урахуванням вимог, встановлених
нормативно-технічною документацією із
землеустрою, по АДРЕСА_1, площею 0,9 га
для розміщення та експлуатації ринку в
постійне користування за рахунок
міських земель.

30.05.2012 року Мелітопольською міською
радою Запорізької області було
ухвалено рішення № 1/11 «Про припинення
права постійного користування
частиною земельної ділянки, надання
земельних ділянок у постійне
користування та видачу державних
актів», відповідно до якого
Комунальному підприємству
«Мелітопольжитлосервіс»
Мелітопольської міської ради
Запорізької області надано в постійне
користування земельну ділянку по
АДРЕСА_2, площею 964 кв.м. для розміщення
та експлуатації ринку (категорія -
землі житлової та громадської
забудови).

З метою встановлення дотримання вимог
земельного законодавства при наданні
земельної ділянки Мелітопольською
міською радою в постійне користування
КП «Мелітопольжитлосервіс» для
розміщення та експлуатації ринку
ухвалою Мелітопольського
міськрайонного суду від 19.06.2012 року, з
урахування змін, внесених ухвалою
Мелітопольського міськрайонного суду
від 25.06.2012 року, була призначена судова
будівельно-технічна експертиза.

Згідно висновку № 3022-12 судової
будівельно-технічної експертизи від
12.11.2012 року, експерт прийшов до
наступного:

Відповідно до п. 27 абзацу 2 Постанови
Кабінету Міністрів «Про затвердження
Єдиних правил ремонту і утримання
автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, правил
користування ними та охорони» від
30.03.1994 року № 198 в населених пунктах
малі архітектурні форми (крім кіосків
для продажу проїзних квитків на
зупинках громадського транспорту)
розміщуються за межею тротуару,
пішохідних доріжок, але на відстані не
менш ніж 1 метр, але не ближче ніж 5
метрів до проїзної частини доріг і
вулиць.

Згідно положень ДБН В.2.2-23-2009 "Будинки і
споруди. Підприємства торгівлі": п. 5.1.
Будинки та споруди підприємств
роздрібної торгівлі слід передбачати
на земельних ділянках, що
розташовуються згідно з вимогами
містобудівних, санітарних та норм
пожежної безпеки (ДБН 360, ДБН Б.2-4-1, ДСП
173, НАПБ Б.01.005), п. 5.4. Тимчасові споруди
сезонної торгівлі, павільйони, кіоски
тощо повинні розміщуватися до будинків
та інших споруд на відстані, яку слід
приймати залежно від ступеня їх
вогнестійкості згідно з ДБН 360, але не
менше 10 м. Допускається розташовувати
вказані споруди біля зовнішніх стін
будинків та інших споруд, якщо такі
стіни не мають отворів (прорізів) і
відповідають вимогам будівельних норм
до протипожежних стін та за умови
забезпечення проїзду для пожежних
машин згідно з вимогами нормативних
документів. Інвентарні будинки
мобільного типу, кіоски, павільйони,
контейнери та інші подібні споруди
допускається розміщати групами, але не
більше 20 одиниць в одній групі
двосмугового торговельного ряду і 10
одиниць у групі односмугового ряду, а
площа території, на якій вони
розміщуються без протипожежних
розривів, приймається згідно з НАПБ
Б.01.005. Відстань між групами цих
будинків (споруд) і від них до інших
будинків та споруд необхідно приймати
не менше 15 м. 5.8. Контейнери для сміття
мають бути встановлені на
заасфальтованому чи забетонованому
майданчику, межа якого повинна бути не
менше 1 м від основи кожного контейнера.
Майданчик сміттєзбирного контейнера
повинен розташовуватися на відстані не
менше 25 м від підприємства торгівлі і
від вікон та дверей житлових і
громадських будинків.

Весь комплекс робіт пов'язаних з
будівництвом: підготовка вихідних
даних на проектування, здійснення
передпроектних робіт, пошук
архітектурного рішення, розроблення і
узгодження проекту, виконання робочої
документації для будівництва,
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт, будівництво (нове
будівництво, реконструкція,
реставрацію, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури, контроль
виконання будівельних робіт і
прийняття спорудженого об'єкта в
експлуатацію необхідно виконувати з
дотриманням і відповідно до Закону
України "Про планування і забудову
територій", Закону України "Про
архітектурну діяльність", Постанови
Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 N
483 "Про порядок затвердження
інвестиційних програм і проектів
будівництва та проведення комплексної
державної експертизи", Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.12.99 N
2328 "Про Порядок надання
архітектурно-планувального завдання
та технічних умов щодо інженерного
забезпечення об'єкта архітектури і
визначення розміру плати за їх видачу",
Постанови Кабінету Міністрів України
від 22.09.2004 N 1243 "Про Порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів" і з урахуванням ДБН А.2.2-3-2004
"Склад, зміст, порядок розроблення,
погодження та затвердження проектної
документації для будівництва", ДБН
Б.1.1-4-2002 "Склад, зміст, порядок
розроблення, погодження та
затвердження містобудівного
обґрунтування", ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів. Основні положення".

- на будівельний об'єкт повинно бути
рішення органу місцевого
самоврядування щодо виділу земельної
ділянки з зазначенням конкретних меж з
прив'язками і площею, та реєстрація
ділянки в державному земельному
кадастрі;

- будівництво об'єкту повинно бути
погоджено з органами ГоловАПУ та ДАБК;

- проектно-кошторисна документація
повинна обов'язково мати позитивний
висновок Держукрінвестекспертизи з
відповідними погодженнями
природоохоронними, санітарними,
екологічними службами.

Відповідно до п. 4, 5, 6, 8 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Правил охорони
електричних мереж» від 4 березня 1997 р. N
209 на період будівництва та
експлуатації електричних мереж
земельні ділянки надаються
забудовникам відповідно до Земельного
кодексу України. У межах охоронних зон
землі у їх власників та користувачів не
вилучаються, а використовуються з
обмеженнями, передбаченими цими
Правилами. Підприємства, установи,
організації та громадяни, яким надано у
власність, постійне або тимчасове
користування земельні ділянки, де
знаходяться об'єкти електричних мереж,
зобов'язані вживати належних заходів
до збереження зазначених об'єктів.
Охоронні зони електричних мереж
встановлюються: уздовж повітряних
ліній електропередачі - у вигляді
земельної- ділянки і повітряного
простору, обмежених вертикальними
площинами, що віддалені по обидві
сторони лінії від крайніх проводів за
умови невідхиленого їх положення на
відстань: (для повітряних ліній
напругою)

- 2 метрів - до 1 кВ

- 10 метрів - до 20 кВ

- 15 метрів - 35 кВ

- 20 метрів - 110 кВ

- 25 метрів - 150,220 кВ

- 30 метрів - 330,400,500,+(-)400 кВ

- 40 метрів - 750 кВ;

- за периметром трансформаторних
підстанцій, розподільних пунктів і
пристроїв - на відстані 3 метрів від
огорожі або споруди;

- уздовж підземних кабельних ліній
електропередачі - у вигляді земельної
ділянки, обмеженої вертикальними
площинами, що віддалені по обидві
сторони лінії від крайніх кабелів на
відстань 1 метра;

- уздовж підземних кабельних ліній
електропередачі до 1 кВ, прокладених у
містах під тротуарами, у вигляді
земельної ділянки, обмеженої
вертикальними площинами від крайніх
кабелів на відстань 0,6 метра у напрямку
будинків і споруд та на відстань 1 метра
у напрямку проїжджої частини вулиці.
Мінімально допустимі відстані від
електричних мереж до будинків, споруд,
дерев та інших зелених насаджень, а
також від проводів повітряних ліній
електропередачі до земельної і водної
поверхні встановлюються нормативними
актами Міненерго, погодженими з
заінтересованими органами.
Забороняється в охоронних зонах
повітряних і кабельних ліній,
трансформаторних підстанцій,
розподільних пунктів і пристроїв
виконувати будь-які дії, що можуть
порушити нормальну роботу електричних
мереж, спричинити їх пошкодження або
нещасні випадки, а саме:

- перебувати стороннім особам на
території і в приміщеннях
трансформаторних підстанцій,
розподільних пунктів і пристроїв,
відчиняти двері і люки цих споруд,
здійснювати самовільне переключення
електричних апаратів та підмикання до
електричних мереж;

- будувати житлові, громадські та дачні
будинки;

- влаштовувати будь-які звалища;

- складати добрива, корми, торф, солому,
дрова, інші матеріали;

- розпалювати вогнища;

- розташовувати автозаправні станції
або інші сховища пально-мастильних
матеріалів;

- накидати на струмопровідні частини
об'єктів електричних мереж і наближати
до них сторонні предмети, підніматися
на опори повітряних ліній
електропередачі, електрообладнання
трансформаторних підстанцій,
розподільних пунктів і пристроїв,
демонтувати їх елементи;

- саджати дерева та інші багаторічні
насадження, крім випадків створення
плантацій новорічних ялинок;

- влаштовувати спортивні майданчики
для ігор, стадіони, ринки, зупинки
громадського транспорту, проводити
будь-які заходи, пов'язані з великим
скупченням людей, не зайнятих
виконанням дозволених у встановленому
порядку робіт;

- запускати спортивні моделі літальних
апаратів, повітряних зміїв;

- здійснювати зупинки усіх видів
транспорту (крім залізничного) в
охоронних зонах повітряних ліній
електропередачі напругою 330 кВ і вище;

- виконувати роботи із застосуванням
ударних механізмів, скидати вантажі
масою понад 5 тонн, скидати і зливати
їдкі і ті, що спричиняють корозію,
речовини, пально-мастильні матеріали (в
охоронних зонах підземних кабельних
ліній електропередачі);

- кидати якорі, проходити із закинутими
якорями, ланцюгами, лотами, волокушами
і тралами (в охоронних зонах підводних
кабельних ліній електропередачі).

Крім того, нормами ДБН 360-92**,
передбачена певна відстань від
підземних інженерних мереж.

Однак, оскільки відсутня проектна
документація на будівництво нового
ринкового комплексу Комунального
підприємства «Мелітопольжитлосервіс»,
та відсутні дані про конструктивні
елементи будівлі, експерту неможливо
зробити висновок, чи можливе з
урахуванням вищенаведених охоронних
зон, розташування нового ринкового
комплексу.

В судовому засіданні представником
третьої особи був наданий генеральний
план земельної ділянки Комунального
підприємства «Мелітопольжитлосервіс»,
розташованої за адресою Мелітополь,
АДРЕСА_1, площею 964 кв.м. з відомостями
будинків та споруд.

При проведенні судової
будівельно-технічної експертизи
експертом були додержані всі вимоги
чинного законодавства, в межах його
компетенції та повноважень, на
підставі інформації та документів,
наявних на час проведення експертизи,
відповіді на поставлені питання
викладені повно та відповідають іншим
фактичним даним, дослідницька частина
висновку експерта узгоджена з
підсумковою частиною висновку,
висновок експертизи обґрунтований та
узгоджений з іншими матеріалами
справи, тому зазначений висновок
експертизи та надані в судовому
засіданні пояснення є об'єктивними,
достовірними та правдивими, і повинні
бути покладені в основу рішення.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 123
Земельного Кодексу України Особа,
зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідної
сільської, селищної, міської,
районної, обласної ради, Кабінету
Міністрів України, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевої
державної адміністрації. У клопотанні
зазначаються орієнтовний розмір
земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні

матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування та розмір земельної
ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки).

Однак, як встановлено у судовому
засіданні, вказані документи надані не
були, що вказує на відсутність законних
підстав для прийняття оскаржуємого
рішення.

Також, як вбачається з висновків
судової будівельно-технічної
експертизи у генеральному плані
зазначено, що ветлабораторія,
біотуалети, камери зберегання,
холодильники розташовані на території
існуючого ринку, а тому без згоди
позивача не можливе було погодження
служб на надання проекту будівництво
нового ринку.

Крім того, як встановлено у судовому
засіданні, узгодження місця
розташування нового ринку з боку
третьої особи - Комунального
підприємства «Мелітпольжитлосервіс» з
власником суміжного ринку позивачем
ФОП ОСОБА_4 не проводилось, що свідчить
про порушення його прав.

Вказані обставини свідчать про грубе
порушення відповідачем прав позивача
на вільне володіння, користування та
розпорядження своєю власністю,
передбачене чинним законодавством.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України,
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Таким чином, аналізуючи зібрані у
справі докази, кожний окремо та всі в
сукупності, суд приходить до висновку
про повне задоволення позовних вимог, а
саме про визнання нечинним та
скасування рішення 15 сесії шостого
скликання Мелітопольської міської
ради Запорізької області № 1/19 від
28.11.2011 року «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки» та
визнання нечинним та скасування
рішення 23 сесії шостого скликання
Мелітопольської міської ради
Запорізької області № 1/11 від 30.05.2012
року стосовно надання Комунальному
підприємству «Мелітопольжитлосервіс»
в постійне користування земельної
ділянки по АДРЕСА_2, площею 964 кв.м. для
розміщення та експлуатації ринку.

Крім того, відповідно до ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, вимога позивача про
стягнення з відповідача судових витрат
також підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 123 Земельного
кодексу України, ст. 33 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», Постановою Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Правил охорони електричних мереж» від 4
березня 1997 р. N 209, Постановою Кабінету
Міністрів «Про затвердження Єдиних
правил ремонту і утримання
автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, правил
користування ними та охорони», ст. ст. 6,
17, 19, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної-особи
підприємця ОСОБА_4 до Мелітопольської
міської ради Запорізької області про
визнання нечинним та скасування рішень
сесії міської ради, за участю третьої
особи - Комунальне підприємство
«Мелітопольжитлосервіс»
Мелітопольської міської ради
Запорізької області - задовольнити
повністю.

Визнати нечинним рішення 15 сесії
шостого скликання Мелітопольської
міської ради Запорізької області № 1/19
від 28.11.2011 року «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки».

Скасувати рішення 15 сесії шостого
скликання Мелітопольської міської
ради Запорізької області № 1/19 від
28.11.2011 року «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки».

Визнати нечинним рішення 23 сесії
шостого скликання Мелітопольської
міської ради Запорізької області № 1/11
від 30.05.2012 року стосовно надання
Комунальному підприємству
«Мелітопольжитлосервіс» в постійне
користування земельної ділянки по
АДРЕСА_2, площею 964 кв.м. для розміщення
та експлуатації ринку.

Скасувати рішення 23 сесії шостого
скликання Мелітопольської міської
ради Запорізької області № 1/11 від
30.05.2012 року стосовно надання
Комунальному підприємству
«Мелітопольжитлосервіс» в постійне
користування земельної ділянки по
АДРЕСА_2, площею 964 кв.м. для розміщення
та експлуатації ринку.

Стягнути з Мелітопольської міської
ради Запорізької області на користь
Фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 кошти
по сплаті судового збору в розмірі 171
(сто сімдесят один) гривні 68 копійок.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду через
Мелітопольський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ:
І.М.БАХАЄВ