Справа № 2а-1942/10/1970
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа №
30272/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді
Матковська З.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зборів-Агробізнес"
на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
24.06.2010р. по справі № 2а-1942/10/1970 за
позовом Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зборів-Агробізнес"
про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

В С Т А Н О В
И В:

02.06.2010.Тернопільське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулось в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зборів - Агробізнес»
про стягнення 4681,82 грн. адміністративно
- господарських санкцій та 67,42 грн. пені,
оскільки відповідач порушив терміни
сплати адміністративно-господарських
санкцій на 48 днів.

В обгрунтування адміністративного
позову покликається на те, що
відповідачем у звіті про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2009 рік
вказано 1 особу, яка повинна бути
працевлаштована на робоче місце, що
створено відповідно до вимог ст.. 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», а
також зазначено, що працевлаштована 1
особа інвалід. Однак, одна особа -
інвалід була працевлаштована 19
листопада 2009 року, що не можна вважати
виконання нормативу по
працевлаштуванню інвалідів, так як
дана особа пропрацювала на
підприємстві за 2009 рік один місяць та
одинадцять днів, в той час коли
законодавством передбачено, що
виконання нормативу вважається
виконаним, якщо особа інвалід
пропрацювала впродовж року на
підприємстві протягом шести місяців.
Відповідно, відповідач повинен був
самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інваліда в
кількості 1 особи до 15.04.2010 року.
Вказаного ним не здійснено, а тому
позивач 02.06.2010 року звернувся до суду з
позовом. При цьому просить стягнути
пеню за прострочення сплати на 48 днів,
які визначає починаючи з останнього
дня, що встановлений законодавством
для сплати
адміністративно-господарських санкцій
15.04.2010 року та днем подачі
адміністративного позову до суду 02.06.2010
року.

Постановою Терн6опілського
окружного адміінстаритвного суду від
24.06.2010 року позов Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зборів - Агробізнес»
про стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені
задоволено, стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Зборів -
Агробізнес » на користь
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів 4681
грн. 82 коп.
адміністративно-господарських санкцій
та 67 грн. 42 коп. пені.

Не погодившись із постановою суду
першої інтонації, вважаючи її
неправомірною та необгрунтованою
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Зборів-Агробізнес»
подало апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги
покликається на те, що відповідно до ч.2
ст. 218 ГК України учасник господарських
відносин відповідає за порушення
правил здійснення господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
всіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

На підтвердження того, що Відповідачем
вживалися заходи щодо
працевлаштування інвалідів та
недопущення господарського
правопорушення зазначає наступне.

Відповідачем подано Позивачу звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2008 рік де окремим рядком
зазначалося, що у Відповідача існує
робоче місце не зайняте інвалідом.
Таким чином, станом на початок 2009 року
Позивачу було відомо, що на
підприємстві Відповідача існує
вакансія для працевлаштування
інваліда.

12 серпня 2009 року Відповідачем подано до
Зборівського районного центру
зайнятості звіт про наявність вакансій
де вказувалося про наявність вакансії
на посаду муляра-штукатура для
працевлаштуванні інваліда. Відповідно
до поданого звіту до Відповідача
направлено громадянина ОСОБА_1. Проте,
після прибуття на підприємство ОСОБА_1
відмовився від запропонованої роботи у
зв'язку з малою заробітною платою, що
підтверджується написом на корінці
направлення на працевлаштування
№0002001 від 12 серпня 2009 року. На
підтвердження того, що ОСОБА_1 має
статус інваліда суду надано
посвідчення №473840.

29 вересня 2009 року до Відповідача
направлено громадянина ОСОБА_2 для
працевлаштування на посаду муляр.
Проте, ОСОБА_2 не прибувши на
підприємство Відповідача,
відмовився від запропонованої
роботи у зв'язку із станом здоров'я, що
підтверджується написом на
направленні на працевлаштування
№0002003 від 29 вересня 2009 року.
ОСОБА_2 направлено для
працевлаштування згідно звіту
Відповідача від 03 вересня 2009 року, що
підтверджується записом в направленні
на працевлаштування, оскільки копія
звіту у Відповідача не збереглася.

05 листопада 2009 року Відповідачем
подано до Зборівського районного цент;
зайнятості звіт про наявність вакансій
де вказувалося про наявність вакансії
на посад муляра для працевлаштуванні
інваліда. Відповідно до поданого звіту
до Відповідачі направлено громадянина
ОСОБА_4 згідно корінця направлення я
працевлаштування №0001001 від 16
листопада 2009 року, який і буї
працевлаштований на підприємстві
Відповідача де і працює на даний
момент. Позивач не заперечує даного
факту, про що зазначено в позовній
заяві.

Просить постанову суд першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою у
позові відмовити.

Апелянт в судове засідання
повноважного представника не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку.

Відповідач у судове засідання
повноважного представника не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження відповідно до норм статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржувану постанову
слід залишити без змін.

Даючи правову оцінку покликанням
апелянта на невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам
справи та помилкове застосування норм
процесуального права, колегія суддів
виходить з таких міркувань.

Як передбачено Статтею 19 Закону
України «про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
встановлено, що для підприємств,
установ, організацій незалежно від
форми власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від середньооблікової чисельності
працюючих, а якщо працює від 8 до 25 осіб
у кількості одного робочого місця.

При цьому, згідно зі ст. 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності і
господарювання, де кількість працюючих
інвалідів менша, ніж установлено
нормативом, передбаченим ч.1 ст. 19 цього
Закону, щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів штрафні санкції, сума яких
визначається у розмірі середньої
річної зарплати на відповідному
підприємстві за кожне робоче місце не
зайняте інвалідом.

З матеріалів справи встановлено, що
середньооблікова кількість штатних
працівників у відповідача за 2009 рік
становить 22 осіб, середньорічна
зарплата працівника складає 390,15 грн. за
рік, а фонд оплати праці штатних
працівників становить 1030 тис. грн. за 2009
рік. Кількість інвалідів штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» становить 1 особу
і працевлаштовано 1 особу. Вказана
обставина підтверджується , звітом
відповідача форма № 10 -ПІ перед
Тернопільським обласним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів,
який поданий 21.04.2010 р. з простроченим
терміном подання( термін подання - не
пізніше 1 березня після звітного
періоду)

З матеріалів справи також встановлено,
що одна особа- інвалід ОСОБА_4
працевлаштована 19 листопада 2009
року,однак вказану обставину не можна
вважати підставою для виконання
нормативу по працевлаштуванню
інвалідів, так як дана особа
пропрацювала на підприємстві за 2009 рік
один місяць та одинадцять днів. В той же
час законодавством передбачено, що
виконання нормативу вважається
виконаним, якщо особа інвалід
пропрацювала впродовж року на
підприємстві протягом шести місяців.
Громадянин ОСОБА_2 інвалід відмовився
від працевлаштування у зв'язку зі
станом здоров'я . Громадянин ОСОБА_1
інвалід ІІІ групи відмовився від
працевлаштування у зв'язку з невеликою
зарплатою.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації самостійно
здійснюють працевлаштування інвалідів
у рахунок нормативів робочих місць
виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.
Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», вважається
працевлаштування підприємством,
установою, організацією інвалідів, для
яких це місце роботи є основним.

Таким чином, за 1 робоче місце,
призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте інвалідом,
відповідач до 15.04.2010 року повинен був
самостійно сплатити адміністративно -
господарські санкції.

Пунктом 2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 70 від 31 січня 2007
року передбачено, що підприємства
інформують державну службу зайнятості
та місцеві органи соціального захисту
населення про вільні робочі місця та
вакантні посади, на яких може
використовуватись праця інвалідів.

Наказом Державного комітету
статистики № 244 від 06.07.1998 р.
затверджена норма статистичної
звітності № 3-ПН «Звіт про наявність
вільних робочих місць ( вакантних
посад)», яка подається підприємствами
щомісячно на адресу державної служби
зайнятості.

Відповідачем не наведено доказів
стосовно атестування робочих місць
інвалідів, що необхідно для
забезпечення їх працевлаштування
відповідно до нормативу робочих місць,
не надано суду першої інстанції
доказів щомісячного звернення до
державної служби зайнятості впродовж
2009 року з метою працевлаштування
інвалідів на підприємство, оскільки
звіт форми № 3-ПН подавався, як
вбачається з матеріалів справи 19
серпня 2009 року та 05 листопада 2009 року.
Доказів подачі до центру зайнятості
інших щомісячних звітів позивачем суду
не подано.

Не представлено відповідачем і доказів
друкування оголошень у місцевій пресі
про можливість працевлаштування
інвалідів на підприємство впродовж 2009
року.

Відповідно до ст.218 Господарського
кодексу України підставою для
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Господарсько-правова відповідальність
застосовуються лише за наявності
певних підстав для її застосування. При
застосуванні господарсько-правової
відповідальності необхідним є
враховування умов такої
відповідальності серед яких є
обов'язковою вина господарського
правопорушника.

Таким чином, враховуючи наведене вище,
суд апеляційної інстанції вважає що
роботодавець не вжив усіх необхідних
заходів для недопущення
господарського правопорушення. Крім
того колегія суддів зазначає, що
обов'язок державних органів щодо
працевлаштування інвалідів виникає
після виконання підприємствами
обов'язку щодо створення робочих місць
і надання, передбаченої законодавством
про соціальну захищеність інвалідів,
інформації про наявність вільних
робочих місць та вакантних посад, на
яких може використовуватися праці
інвалідів. При відсутності такої
інформації, органи, визначені статтею 18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» не
можуть скористатися своїми правами.
Водночас, результатом
працевлаштування відповідно до статті
21 Кодексу законів про працю України є
укладення трудового договору між
працівником (в даному випадку
інвалідом) та власником підприємства
або уповноваженим ним органом. Тобто
безпосереднє працевлаштування
інвалідів здійснюється роботодавцями.

Одночасно колегія суддів
погоджується із судом першої інстанції
стосовно того, що відповідач порушив
терміни сплати адміністративно -
господарських санкцій на 48 днів,
оскільки термін сплати сплив 15 квітня
2010 року, а позовна заява подана
позивачем 02.06.2010 року, а тому повинен
сплатити пеню в розмірі 67, 42 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 20 Закону 875-ХІІ,
порушення термінів сплати
адміністративно - господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Згідно Порядку нарахування пені
та її сплати, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 15.05.2007 року, пеня
обчислюється виходячи із 120 відсотків
річних облікової ставки НБУ за кожен
календарний день прострочення, що
діяла на момент сплати, нарахованої на
повну суму недоїмки на весь її строк.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 197, ст. 198, ст.200, ст.206,
254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Зборів-Агробізнес" залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 24.06.2010р. по
справі № 2а-1942/10/1970 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Матковська З.М.