Справа № К/9991/17564/11-С
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/17564/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Малиніна
В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Військового
прокурора Івано-Франківського
гарнізону, який діє в інтересах держави
в особі Самбірської
квартирно-експлуатаційної частини
району Західного територіального
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України (далі -
Самбірська КЕЧ), до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Самборі Львівської області про
скасування рішень,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті
Самборі Львівської області (далі -
Управління ПФУ) на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 1 березня 2011
року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2008 року Військовий прокурор
Івано-Франківського гарнізону
пред'явив у суді позов в інтересах
держави в особі Самбірської КЕЧ, в
якому просив зобов'язати Управління
ПФУ скасувати його рішення від 6 травня
2008 року за № 90 та 91 про
застосування до Самбірської КЕЧ
фінансових санкції та нарахування пені
за несплату (неперерахування або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхових внесків.

Позовні вимоги мотивував
протиправністю таких рішень, з огляду
на відсутність вини Самбірської КЕЧ у
несвоєчасній сплаті страхових внесків.
Зазначив, що, у зв'язку з накладенням у
2004 році арешту, коштами на його
розрахунковому рахунку розпоряджався
державний виконавець, який і спрямував
кошти, що надійшли в рахунок погашення
боргу перед Управління ПФУ, на
погашення вимог інших кредиторів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від
27 травня 2009 року Військовому
прокурору Івано-Франківського
гарнізону в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 1
березня 2011 року постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог. Поновлено Військовому
прокурору Івано-Франківського
гарнізону строк звернення до
адміністративного суду. Визнано
протиправними та скасовано рішення
Управління ПФУ № 90 та № 91 від 6 травня
2008 року про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
Управління ПФУ посилається на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
прийнятого ним рішення та залишення в
силі постанови суду першої інстанції,
ухваленої відповідно до закону та
скасованої помилково.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
рішення, що приймалися під час її
розгляду, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
спірні рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
прийняті відповідачем відповідно до
положень частини першої статті 15 та
частини другої статті 106 Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон № 1058-ІV).
Посилання ж позивача на відсутність
можливості своєчасно сплатити
заборгованість, у зв'язку з арештом
розрахункового рахунку на увагу не
заслуговують, оскільки Законом № 1058-ІV
не передбачено звільнення
страхувальників від сплати страхових
внесків, у зв'язку із арештом його
рахунків.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та, задовольняючи позов,
апеляційний суд виходив з того, що
визначений Законом № 1058-ІV порядок
накладення на страхувальників
фінансових санкцій та нарахування пені
міг бути застосований відповідачем
лише до вирішення питання про
стягнення заборгованості у судовому
порядку. Оскільки ж заборгованість, на
яку нараховані пеня та штрафні санкції,
уже стягнута в судовому порядку та
сплачена, у відповідача не було
правових підстав для прийняття спірних
рішень № 90, 91 від 6 травня 2008 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком апеляційного суду.

Відповідно до частини другої статті 106
Закону № 1058-ІV, суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону,
вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 106
цього ж Закону, територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату, яка є
виконавчим документом.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-ІV передбачено право
виконавчих органів Пенсійного фонду
застосовувати до страхувальників
фінансові санкції за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду, у вигляді
штрафу, залежно від строку затримки
платежу, у визначених вказаною
правовою нормою розмірах. На суми
своєчасно не сплачених (не
перерахованих) страхових внесків і
фінансових санкцій нараховується пеня
в розмірі 0,1 відсотка від зазначених
сум, розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Нарахування пені, згідно з частиною
дванадцятою статті 106 Закону №
1058-ІV, починається з першого
календарного дня, що настає за днем
настання строку відповідного платежу,
до дня його фактичної сплати
страхувальником, або з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку перерахування
(зарахування) відповідних сум, до дня їх
фактичного перерахування (зарахування)
банками та організаціями, які
здійснюють виплату і доставку пенсій.

У разі оскарження страхувальниками,
банками та організаціями, які
здійснюють виплату і доставку пенсій,
вимоги про сплату недоїмки або рішення
про накладення штрафу, нарахування
пені зупиняється з дня подання скарги
до органу Пенсійного фонду або позову
до суду.

Під час розгляду справи апеляційний
суд встановив, що наказом
Господарського суду Львівської
області від 15 червня 2006 року у справі
№ 2/680-7/135 з Самбірської КЕЧ
стягнуто на користь Управління ПФУ
заборгованість із страхових внесків у
розмірі 82 517 гривень 4 копійки.

Під час примусового виконання
зведеного виконавчого провадження, до
якого, серед інших, входив і зазначений
наказ Господарського суду Львівської
області, Головним державним виконавцем
ВДВС Самбірського МРУЮ 25 вересня 2006
року була прийнята постанова про арешт
коштів Самбірської КЕЧ.

Пізніше, ухвалою від 6 вересня 2007 року у
справі № 2/680-7/135 Господарський суд
Львівської області видав дублікат
виконавчого документа (наказу) про
стягнення з Самбірської КЕЧ на користь
Управління ПФУ заборгованості із
страхових внесків, однак, з уточненням
її розміру - 51 606 гривень.

У березні-квітні 2008 року ВДВС
Самбірського МРУЮ стягнуло
заборгованість у розмірі 51 606 гривень з
Самбірської КЕЧ на користь Управління
ПФУ і станом на 1 травня 2008 року
заборгованість у позивача перед
відповідачем за вказаним виконавчим
документом була відсутня.

Незважаючи на це, 6 травня 2008 року
Управління ПФУ прийняло рішення № 90 та
№ 91, якими зобов'язало Самбірську КЕЧ
сплатити штрафні санкції та пеню
загальною сумою 147 026 гривень 83 копійки.

З огляду на викладене, колегія
суддів погоджується з висновком
апеляційного суду про те, що спірні
рішення № 90, 91 від 6 травня 2008 року
прийняті відповідачем за відсутності
для цього будь-яких правових підстав.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України, суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу
без задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін, якщо визнає, що при
його ухваленні суд не порушив норм
матеріального та процесуального права.
З огляду на те, що суд апеляційної
інстанції всебічно і повно дослідив
обставини справи, а доводи, наведені
відповідачем у касаційній скарзі, його
висновку не спростовують, ухвалена ним
постанова підлягає залишенню в силі.

Керуючись статтями 2201, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Самборі Львівської області відхилити,
а постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 1 березня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.В. Малинін

О.Ф. Ситников