Справа № 2а-4001/10/1370
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Справа №
52244/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Коваля Р.Й., Макарика В.Я.

за участі секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Дрогобицькому районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
07.02.2012 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції в
Дрогобицькому районі Львівської
області до СПД ФО ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В
И В:

11 травня 2010 року позивач звернувся до
суду з позовом та просив стягнути з СПД
ФО ОСОБА_2 на користь державного
бюджету України заборгованість в сумі
255,00 грн..

В обґрунтування вимог позовної
зазначав, що заборгованість
відповідача підтверджується актом
перевірки щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу
суб'єктами підприємницької діяльності
№ 1301448/23-8 від 10.07.2008 року, яким
встановлено порушення п.1, п.2, п.13 ст. З
Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та на підставі якого було
прийнято рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 25.07.2008 року на суму 255,00 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 07.02.2012 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
позивачем було пропущено строк
звернення до суду.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - Державною
податковою інспекцією у Дрогобицькому
районі Львівської області, подано
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт покликається на те, що несплата
боржником встановленої штрафної
санкції призводить до виникнення
дефіциту бюджету і неможливості його
подальшого планування та ефективного
використання коштів в державних
інтересах.

Заслухавши доповідь судді головуючого,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а ухвалу суду
без змін з наступних підстав.

Встановлено, що згідно довідки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
фізична особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрована виконавчим комітетом
Дрогобицької міської ради Львівської
області 03.07.2007 року.

Так, 10.07.2008 року працівниками ДПІ у
Дрогобицькому районі проведено
перевірку щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу
суб'єктами підприємницької діяльності
СПД ФО ОСОБА_2, за результатами якої
складено Акт № 1301448/23-8 від 10.07.2008 року,
яким встановлено порушення п.1, п.2, п.13
ст. З Закону України від 06.07.1995 року
№265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме
встановлена невідповідність
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
у денному звіті реєстратора
розрахункових операцій в сумі 51,00 грн.;
встановлено непроведення
розрахункової операції через
реєстратор розрахункових операцій та
невидача розрахункового документа
покупцям на суму 1,70 грн..

На підставі Акта перевірки Державною
податковою інспекцією у Дрогобицькому
районі Львівської області було
винесено рішення № від 25.07.2008
року про застосування штрафних санкцій
до СПД ФО ОСОБА_2 на загальну суму 255,00
грн..

Згідно довідки від 26.02.2010 року №
1982/10/19-044, яка долучена позивачем до
матеріалів справи при поданні позову,
станом на 25.02.2010 року СПД ФО ОСОБА_2 має
податкову заборгованість по
готівковому обігу (код 21080900) в сумі 255,00
грн., що обліковуються та контролюються
ДПІ у Дрогобицькому районі.

Як слідує з матеріалів справи,
предметом розглядуваного позову є
примусове стягнення застосованих
штрафних санкцій за порушення вимог
Закону №265/95-ВР, а тому під час його
розгляду суд повинен перевірити
правильність обчислення штрафних
(фінансових) санкцій.

Однак, питання правомірності
винесеного рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, а також
наявності допущених порушень
законодавства, яке регулює порядок
проведення розрахункових операцій за
товари (послуги), у цьому випадку
складають предмет окремого позову і
суд не вправі робити щодо них
висновків.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Згідно з п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР у разі
проведення розрахункових операцій на
неповну суму вартості проданих товарів
(наданих послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у
разі нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки до
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів (наданих послуг), на
які виявлено невідповідність.

Статтею 25 Закону №265/95-ВР передбачено,
що суми фінансових санкцій, які
визначені статтями 17-24 цього Закону,
підлягають перерахуванню суб'єктами
господарювання до Державного бюджету
України в десятиденний термін з дня
прийняття органами державної
податкової служби України рішення про
застосування таких фінансових санкцій.

У випадку несплати порушником
застосованих штрафних санкцій в
добровільному порядку, останні
стягуються за позовом податкового
органу в судовому порядку.

В частині дотримання строків звернення
до суду із цим позовом, суд апеляційної
інстанції виходить з наступного.

Законом №265/95-ВР, який встановлює
підстави та порядок застосування
адміністративно-господарських санкцій
за порушення норм регулювання обігу
готівки та застосування РРО, не
встановлено будь-яких строків
реалізації відповідальності суб'єктів
господарювання за вказані порушення в
судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.250 ГК
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Статтею 99 КАС визначено строки
звернення до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що встановлені ст.250 ГК строки
поширюються лише на застосування
контролюючим органом
адміністративно-господарських
санкцій, а не на їх стягнення в судовому
порядку, що здійснюється в межах
строків звернення, встановлених ст.99
КАС.

Вказана позиція апеляційного суду
узгоджується з рішенням Верховного
Суду України, зокрема, з постановою від
10 липня 2012 року у справі №21-147а12.

Так, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішення № від 25.07.2008 року про
застосування штрафних санкцій СПД ФО
ОСОБА_2 було отримано 26.07.2008 року.

Представник відповідача - СПД ФО ОСОБА_2
у судовому засіданні наполягав на
застосуванні строків позовної
давності, оскільки такий пропущений
позивачем. Будь-які поважні причини
пропуску строку звернення до суду з
адміністративним позовом позивачем
наведено не було і не просилось про
його поновлення.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції визнає, що судом першої
інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200,
205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Дрогобицькому
районі Львівської області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
07.02.2012 року у справі № 2а-4001/10/1370 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
Р.Й. Коваль

В.Я. Макарик