Справа № 824/1584/14-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/1584/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

при секретарі: Майданюк Я.Л.

за участю представників сторін:

представників відповідачів: Порхун
Л.М., Мельника В.А., Муляр Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_5 до Державної
міграційної служби України, управління
державної міграційної служби України в
Чернівецькій області про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної міграційної служби України,
управління Державної міграційної
служби України в Чернівецькій області
про визнання протиправними та
скасування пунктів 1, 2 наказу Державної
міграційної служби України №79-к від
24.02.2014 року "Про звільнення ОСОБА_5";
визнання протиправним та скасування
наказу управління Державної
міграційної служби України в
Чернівецькій області №15-к від 25.02.2014
року "Про звільнення ОСОБА_5";
поновлення на посаді першого
заступника начальника управління -
начальника відділу паспортної роботи,
громадянства та реєстрації фізичних
осіб управління ДМС України у
Чернівецькій області; стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу з моменту звільнення до
моменту виконання відповідачами
судового рішення.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився,
повноважного представника не направив,
надав клопотання про перенесення
розгляду справи. Як встановлено
апеляційним судом, позивач був
завчасно повідомлений про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи. В
суді першої інстанції позивач брав
участь через представника, а тому, у
випадку неможливості особисто
з'явитись у судове засідання, не був
позбавлений можливості забезпечити
участь свого представника під час
розгляду справи у суді апеляційної
інстанції. Крім того, відповідно до ч. 4
ст. 196 КАС України неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи. При цьому,
явка позивача в судове засідання
обов'язковою не визнавалась.
Враховуючи викладене, колегія суддів
відхилила клопотання про відкладення
апеляційного розгляду справи як
необґрунтоване.

Представники відповідачів в судовому
засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги, у зв'язку з чим
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників відповідачів,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Так, Чернівецьким окружним
адміністративним судом встановлено, що
наказом ДМС України від 27.04.2012 №250-к
ОСОБА_5 переведено на посаду першого
заступника начальника Управління -
начальника відділу паспортної роботи,
громадянства та реєстрації фізичних
осіб УДМС України в Чернівецькій
області, як такого, що успішно пройшов
стажування, із збереженням раніше
встановленої надбавки за стаж
державної служби, увільнивши його з
посади начальника Першотравневого
районного відділу УДМС України в
Чернівецькій області на підставі його
заяви, матеріалів стажування та
погодження Міністра Захарченка В.Ю.

ОСОБА_5 перебував на лікарняному:

1) з 25.09.2013 по 04.10.2013 року, стати до роботи
- 05.10.2013 року;

2) з 07.10.2013 по 18.10.2013 року, стати до роботи
- 19.10.2013 року;

3) з 21.10.2013 по 22.11.2013 року, стати до роботи
- 23.11.2013 року;

4) з 25.11.2013 по 06.12.2013 року, стати до роботи
- 07.12.2013 року;

5) з 09.12.2013 по 23.12.2013 року, продовжує
хворіти;

6) з 24.12.2013 по 31.12.2013 року, стати до роботи
- 01.01.2014 року;

7) з 08.01.2014 по 23.01.2014 року, стати до роботи
- 24.01.2014 року;

8) з 24.01.2014 по 08.02.2014 року, стати до роботи
- 09.02.2014 року;

9) з 09.02.2014 по 21.02.2014 року, стати до роботи
- 22.02.2014 року;

10) з 22.02.2014 по 28.02.2014 року, стати до роботи
-01.03.2014 року (а. с. 12-15, 24-33).

24 лютого 2014 року наказом голови
Державної міграційної служби України
№79-к звільнено ОСОБА_5 з посади першого
заступника начальника Управління -
начальника відділу паспортної роботи,
громадянства та реєстрації фізичних
осіб Управління ДМС України у
Чернівецькій області, у зв'язку із
нез'явленням на роботу протягом більш
чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності,
відповідно до п.5 ст.40 КЗпП України (а. с.
10).

25 лютого 2014 року наказом т.в.о.
начальника Управління ДМС України в
Чернівецькій області оголошено наказ
ДМС України від 24.02.2014 року №79-к "Про
звільнення ОСОБА_5", згідно з яким
вважати ОСОБА_5 звільненим 25.02.2014 року з
посади першого заступника начальника
Управління - начальника відділу
паспортної роботи, громадянства та
реєстрації фізичних осіб Управління
ДМС України у Чернівецькій області у
зв'язку з нез'явленням на роботу
протягом більш чотирьох місяців підряд
внаслідок тимчасової непрацездатності
відповідно до п.5 ст.40 КЗпП України (а. с.
9).

Не погодившись з наказами про
звільнення з роботи, позивач звернувся
з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
звільняючи позивача згідно з п. 5 ст. 40
Кодексу законів про працю України,
відповідачі діяли відповідно до норм
чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції по
суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках, зокрема,
нез'явлення на роботу протягом більш як
чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності, не
рахуючи відпустки по вагітності і
родах, якщо законодавством не
встановлений триваліший строк
збереження місця роботи (посади) при
певному захворюванні. За працівниками,
які втратили працездатність у зв'язку з
трудовим каліцтвом або професійним
захворюванням, місце роботи (посада)
зберігається до відновлення
працездатності або встановлення
інвалідності.

З аналізу вказаної норми слідує, що
нез'явлення на роботу протягом більш як
чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності є
підставою для розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

Як встановлено судом першої інстанції,
підтверджується листками
непрацездатності та табелями обліку
робочого часу непрацездатність
позивача тривала: з 25.09.2013 по 04.10.2013 року,
стати до роботи - 05.10.2013 року; з 07.10.2013 по
18.10.2013 року, стати до роботи - 19.10.2013 року;
з 21.10.2013 по 22.11.2013 року, стати до роботи -
23.11.2013 року; з 25.11.2013 по 06.12.2013 року, стати
до роботи - 07.12.2013 року; з 09.12.2013 по 23.12.2013
року, продовжує хворіти; з 24.12.2013 по
31.12.2013 року, стати до роботи - 01.01.2014 року;
з 08.01.2014 по 23.01.2014 року, стати до роботи -
24.01.2014 року; з 24.01.2014 по 08.02.2014 року, стати
до роботи - 09.02.2014 року; з 09.02.2014 по 21.02.2014
року, стати до роботи - 22.02.2014 року; з
22.02.2014 по 28.02.2014 року, стати до роботи
-01.03.2014 року.

Судом першої інстанції також
встановлено, що після кожного випадку
хвороби ОСОБА_5 не приступав до
виконання своїх посадових обов'язків у
зв'язку з тим, що день виходу на роботу
припадав на вихідний та святковий день,
що також підтверджується табелями
обліку робочого часу (а. с. 44-49).

Загальний строк, протягом якого
позивач не з'являвся на роботу
внаслідок тимчасової
непрацездатності, складає більше 4
місяців.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що звільнивши позивача із
займаної посади відповідно до п. 4 ст. 40
КЗпП України, відповідачі діяли
відповідно до норм чинного
законодавства України.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи позивача про те, що у
відповідачів не було підстав вважати
тимчасову непрацездатність такою, що
тривала протягом більш ніж чотирьох
місяців підряд за наявності в ній
перерв.

Відповідно до положень п. 5 ст. 40 КЗпП
України підставою для звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу є
нез'явлення на роботу протягом більш як
чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності.

Колегія суддів не заперечує доводів
позивача про те, що відповідно до
долучених до матеріалів справи листків
непрацездатності непрацездатність
позивача переривалася у вихідні та
святкові дні.

Разом з тим, протягом більш ніж
чотирьох місяців підряд позивач не
з'являвся на роботу та не приступав до
виконання своїх посадових обов'язків,
що підтверджується долученими до
матеріалів справи табелями обліку
робочого часу та є підставою для
звільнення відповідно до п. 5 ст. 40 КЗпП
України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 04
квітня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
17 червня 2014 року .

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.