Справа № 638/7278/14-а
Суддя: Лосєва Д. А.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/7278/14-а
Пр. № 2-А/638/306/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 червня 2014 року Дзержинський районний
суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ
Д.А.,

при секретарі - ВОРОНІНІ
Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора взводу ДПС роти ДПС УДАІ
ГУМВС України в Миколаївській області
Шкритюка Костянтина Анатолійовича про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення,

встановив:

07.05.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому просить скасувати постанову у
справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 200150 від
09.09.2013 року відносно ОСОБА_1.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що оскаржувана
постанова винесена на підставі
протоколу про адміністративне
правопорушення серія АВ2 №549398 від
09.09.2013 року, в якому співробітником ДПС
зазначено, що ОСОБА_1 09.09.2013 року о 6-47 на
57 км автодороги Одеса-Н.Азовськ керував
автомобілем НОМЕР_1 , перевищів
швидкість руху більше ніж на 20 км/год,
рухаючись зі швидкістю 67 км/год в зоні
дії обмеження руху 40 км/год, швидкість
вимірювалась приладом №000701, повірка
дійсна до 09.04.2014 року. Своїми діями
ОСОБА_1 скоїв адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. В протоколі та
оскаржуваній постанові співробітник
ДПС зазначає, що ОСОБА_1 проживає за
адресою: АДРЕСА_2.

Дійсно в зазначений в протоколі час він
керував автомобілем НОМЕР_1, але
автомобіль рухався із швидкістю не
більше 60 км/год. Правил дорожнього руху
ОСОБА_1 не порушував, жодних правових
підстав для зупинки автомобілю, яким
він керував у співробітників ДПС не
було.

Також ОСОБА_1 посилається, що
співробітником ДПС не було зібрано
жодного доказу порушення ним Правил
дорожнього руху, а ні показів свідків, а
ні фотознімків, а ні будь-яких інших
доказів. Хоча в протоколі зазначено, що
додається фото, фактично фотознімки до
протоколу не долучались. Крім того,
співробітник ДПС вніс в протокол і в
постанову завідомо недостовірні
відомості, а саме вказав його місце
проживання: АДРЕСА_2, хоча в посвідченні
водія вказано справжню адресу: АДРЕСА_1.
Особу водія співробітник ДПС
встановлював на підставі саме
посвідчення водія, про що свідчить
відповідний запис в протоколі.

Позивач вважає, що дії працівника ДПС в
даному випадку є неправомірними та
такими, що порушують його законні права
та інтереси. Про свою незгоду з діями
працівника ДПС він йому повідомив
безпосередньо після того, як був ним
зупинений, але він нічого не пояснюючи,
взяв його посвідчення водія, технічний
паспорт і пішов до свого автомобіля, де
склав протокол та оскаржувану
постанову, після чого надав вказані
документи для підпису, про свою незгоду
з діями працівника ДПС зазначив у
протоколі про адміністративне
правопорушення.

Окрім наведеного, позивач зазначив, що
розгляд справи на місці, без підготовки
та надання йому часу для подання
документів, які характеризують особу,
інших доказів по справі не тільки
порушує його права, передбачені ст.268
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, але й призводить до
того, що при винесенні постанови не
враховано особу, матеріальний стан та
інші обставини, які слід враховувати
при призначенні адміністративного
стягнення відповідно до вимог ст.280
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. За таких умов його
права при розгляді справи грубо
порушено.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, надав до суду заяву в якій
просить суд розглядати справу за його
відсутності, свої позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності сторін
на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 09.09.2013 року
інспектором взводу ДПС роти ДПС УДАІ
ГУМВС України в Миколаївській області
Шкритюком К.А. було винесено постанову
серії АА2 №148908 та складено протокол про
адміністративне правопорушення серія
АВ2 № 143617 від 11.11.2013 року, згідно з якими
ОСОБА_1 09.09.2013 року о 6-47 на 57 км
автодороги Одеса-Н.Азовськ керував
автомобілем НОМЕР_1 , перевищив
швидкість руху більше ніж на 20 км/год,
рухаючись зі швидкістю 67 км/год в зоні
дії обмеження руху 40 км/год, швидкість
вимірювалась приладом №000701, повірка
дійсна до 09.04.2014 року. Своїми діями
ОСОБА_1 скоїв адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення..

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Таким чином, суд вбачає неповноту при
вирішенні питання про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАП,
допущену відповідачем.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльн ості суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем по справі не надано
жодного доказу правомірності своїх дій
та підтвердження провини позивача.

Разом з тим, інспектором ДПС не були
вказані в протоколі про
адміністративне правопорушення
свідки, не зазначено та не наведено
доказів, не вказані факти, які є
обов'язковим доказом правопорушення,
що підтверджує вину правопорушника.

За таких обставин суд вважає, що
постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 200150 від
09.09.2013 року такою, що підлягає
скасуванню, а тому позов підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 11, 71, 159-163, 197 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити:

Постанову інспектора взводу ДПС роти
ДПС УДАІ ГУМВС України в Миколаївській
області Шкритюка Костянтина
Анатолійовича серії АА2 № 200150 від 09.09.2013
року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КупАП про адміністративне
правопорушення та накладення штрафу у
розмірі 255 грн. - скасувати

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

СУДДЯ: