Справа № 2а-614/11/0207
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-614/11/0207
Головуючий у 1-й інстанції: Мотрук М. І.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Ватаманюк Р.В.

судді: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В.
Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області на постанову Іллінецького
районного суду Вінницької області від
01 березня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області про зобов"язання здійснити
перерахунок і виплату пенсії.

Постановою суду першої інстанції від
01 березня 2011 року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач
має статус дитини війни, що
підтверджується копією посвідчення.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2010 рік" збільшено розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідно
зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим він
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже, відповідач
неправомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено статтею 6
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Проте, судом першої інстанції не
враховано пропущений позивачем строк
звернення до адміністративного суду,
не надано оцінку поважності причин
його пропуску та помилково зобов'язано
відповідача здійснити нарахування та
виплату позивачу підвищення до пенсії
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" в
розмірі, що обчислюється з урахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність за період 09.07.2007 року по
31.07.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2010
року.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України, право позивача на
отримання щомісячної державної
соціальної допомоги у вигляді
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком підлягає
захисту за період з 15.07.2010 року,
оскільки позов подано до суду 15.01.2011
року.

Тобто, слід зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області нарахувати та виплатити
позивачу передбачену ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" державну соціальну допомогу в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
починаючи з 15.07.2010 року по день
припинення права на таку допомогу.

Колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги заявлені
поза межами шестимісячного строку
звернення до суду слід залишити без
розгляду.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Іллінецького районного суду
Вінницької області від 01 березня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати та прийняти нову.

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову управління
управління Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області ОСОБА_2 щодо нарахування та
виплати державної соціальної допомоги
як дитині війни з 15.07.2010 року по день
припинення права на таку допомогу, з
урахуванням проведених виплат,
відповідно до ст.. 6 Закону України « Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30% надбавки до пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Іллінецькому районі
Вінницької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2, як дитині війни,
недоплачену щомісячну державну
соціальну 30% надбавку, що передбачена
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" виходячи із розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність з 15.07.2010 року
по день припинення права на таку
допомогу , з урахуванням проведених
виплат.

В решті позовні вимоги - залишити без
розгляду.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.