Справа № 809/1693/14
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" червня 2014 р.
Справа №
809/1693/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Біньковської Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 474,65 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
в суд з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу в сумі 474,65
грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у
відповідача заборгованості по сплаті
податку на доходи фізичних осіб, яка
виникла внаслідок несплати узгодженої
суми податкового зобов'язання згідно
податкового повідомлення-рішення
форми "Р" від 19.07.2013 року за № за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в розмірі 340,00 грн. та
нарахованої пені на суму несплаченого
податкового боргу з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 37,75 грн. та з
податку на додану вартість в розмірі
96,90 грн.

Представник позивача в судове
засіданні не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи позивач
судом повідомлений належним чином,
проте подав на адресу суду клопотання
про розгляд справи за його відсутності,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідача в судове засідання не
з'явився без поважних причин та без
повідомлення ним про причини
неприбуття, хоча відповідач був
повідомлений належним чином про дату,
час та місце судового розгляду.

За таких обставин суд вважає, що, із
врахуванням положень частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, розгляд справи
можливий за відсутності позивача і
відповідача та розглянув справу в
порядку письмового провадження на
підставі частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
подані докази, суд прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.07.2006 року ОСОБА_1
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (а.с.21) та перебуває на
обліку в Державній податковій
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області як платник
податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1.
статті 16 Податкового кодексу України
платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи, що,
у відповідності до статті 36 Кодексу, є
податковим обов'язком. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком, збором та є безумовним і
першочерговим стосовно інших
неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом. Підстави припинення
податкового обов'язку, крім його
виконання, визначені пунктом 37.3. статті
37 Податкового кодексу України. Згідно
пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.
Пунктом 38.2. статті 38 Податкового
кодексу України визначено, що сплата
податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України визначено,
що платники податків і зборів
зобов'язані подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 20.1.19. пункту 20.1
статті 20 зазначеного Кодексу
контролюючі органи наділені, зокрема,
правом застосовувати до платників
податків передбачені законом
фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за
порушення податкового чи іншого
законодавства, контроль за додержанням
якого покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, зокрема, якщо платник
податків не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію (підпункт
54.3.1. пункту 54.3 статті 54 Податкового
кодексу України).

Згідно приписів пункту 120.1 статті 120
Податкового кодексу України неподання
або несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання. Ті самі дії,
вчинені платником податків, до якого
протягом року було застосовано штраф
за таке порушення, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 1020 гривень
за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Відповідно до пункту 116.1. статті 116
зазначеного Кодексу у разі
застосування контролюючими органами
до платника податків штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) за
порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
такому платнику податків надсилаються
(вручаються) податкові повідомлення -
рішення.

Приписами пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України визначено,
що у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу. У разі
оскарження рішення контролюючого
органу про нараховану суму грошового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом 10
календарних днів, наступних за днем
такого узгодження.

Судом встановлено, що 03.07.2013 року
Державною податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області проведена
камеральна перевірка податкової
декларації про майновий стан і доходи
поданої за 2011-2012 роки, за результатами
якої складено акт за № 332/09-15-17-1-11/НОМЕР_2
(а.с.15-16).

На підставі вказаного акта перевірки,
яким встановлено неподання податкових
декларацій про майновий стан і доходи
за 2011-2012 роки, Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області прийняла
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" від 19.07.2013 року за № , яким
відповідачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 340,00 грн. (а.с.9).

Згідно супровідного листа від 19.07.2013
року за № 2866/10/09-15-17-1-23/7170 (а.с.8),
позивачем направлялося фізичній
особі-підприємця ОСОБА_1 податкове
повідомлення-рішення форми "Р" від
19.07.2013 року за № та отримане
відповідачем 20.07.2013 року, що
підтверджується підписом останньої на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с.7).

Оскільки, відповідачем у відповідності
до статті 56 Податкового кодексу
України не порушена процедура
адміністративного узгодження
податкового зобов'язання визначеного
податковим повідомленням-рішенням
форми "Р" від 19.07.2013 року за № , суд
приходить до переконання, що визначена
сума податкового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в
загальному розмірі 340,00 грн. є
узгодженою.

Згідно підпункту 129.1.1. пункту 129.1.
статті 129 Податкового кодексу України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня. Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом; б) при
нарахуванні суми грошового
зобов'язання контролюючими органами -
від першого робочого дня, наступного за
останнім днем граничного строку сплати
грошового зобов'язання, визначеного у
податковому повідомленні - рішенні
згідно із цим Кодексом.

Нарахування пені закінчується у
випадках, визначених пунктом 129.3.
статті 129 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 131.1. статті 131
Податкового кодексу України
нараховані контролюючим органом суми
пені самостійно сплачуються платником
податків.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області нараховано
фізичній особі-підприємця ОСОБА_1 пеню
за несплату податкових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
37,75 грн. та з податку на додану вартість
в розмірі 96,90 грн., що підтверджується
зворотнім боком облікових карток
платника (а.с.17-20).

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України,
Державною податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську надсилалася
відповідачу податкова вимога форми "Ф"
від 04.05.2012 року за № 1755, яка 25.05.2012 року
отримана фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1, про що свідчить підпис на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с.13).
На час розгляду справи податкова
вимога є неоскаржена та невідкликана.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податкове зобов'язання - це сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту
14.1. статті 14 Податкового кодексу
України податковий борг - це сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає,
що сума узгоджених податкових
зобов'язань відповідача з податку на
доходи фізичних осіб в сумі 340,00 грн. та
нарахованої пені з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 37,75 грн. та з
податку на додану вартість в розмірі
96,90 грн., а всього разом 474,65 грн. є
податковим боргом відповідача, який
ним не сплачено, а тому підлягає
стягненню у судовому порядку.

Податковий борг відповідача
підтверджується податковим
повідомленням-рішенням форми "Р" від
19.07.2013 року за № (а.с.9), податковою
вимогою форми "Ф" від 04.05.2012 року за № 1755
(а.с.13), зворотнім боком облікових
карток (а.с.17-20), довідкою про борг (а.с.6),
довідкою-розрахунком заборгованості
та розрахунком пені, які містяться в
матеріалах справи.

Доказів, які б свідчили про погашення
зазначеної заборгованості
відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
погасити податковий борг в загальній
сумі 474,65 грн. Наявність такого
обов'язку у відповідача є визначальною
для вирішення вказаного спору, крім
того, даний обов'язок забезпечується
статтею 67 Конституції України.

Відповідно до пункту 95.1. статті 95
Податкового кодексу України,
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.3. статті 95 Податкового
кодексу України стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Державної податкової інспекції
у м. Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 474,65 грн. є
обґрунтованими, а позов таким що
підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
в дохід бюджету податковий борг в сумі
474 (чотириста сімдесят чотири) гривні 65
копійок з розрахункових рахунків в
банках, які обслуговують фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 та за рахунок
готівки, що їй належить.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Біньковська Н.В.