Справа № 2а-7250/10/0470
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/63394/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М., за участю секретаря
Титенко М.П.,за участю представників:
позивача:Журавель Ю.О.,
відповідача:Маісурадзе
З.А.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського»

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2012

у справі № 2а-7250/2010/0470

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Дніпропетровську

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
18.01.2011 відмовлено у задоволенні
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського» (надалі - позивач) до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м.
Дніпропетровську, правонаступником
якої є Спеціалізована державна
податкова інспекція з обслуговування
великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
(надалі - відповідач, СДПІ по роботі з
великими платниками податків у м.
Дніпропетровську), про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
/0/20121 від 15.07.2004 та № /1/20121 від
27.09.2004 про визначення суми податкового
зобов'язання з прибуткового податку з
робітників і службовців в розмірі 28 558,59
грн., з яких: сума основного платежу - 9
519,53 грн., сума штрафних (фінансових)
санкцій - 19 039,06 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що податкові повідомлення-рішення
не підлягають скасуванню, оскільки
сума основного платежу позивачем не
заперечується та сплачена до бюджету, а
суму штрафних санкцій нараховано з
додержанням норм податкового
законодавства та Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2012 скасовано постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18.01.2011 та
прийнято нове рішення про задоволення
позовних вимог частково: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0/20121 від
15.07.2004. В частині визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № /1/20121 від
27.09.2004 позовні вимоги залишено без
розгляду.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03.04.2012 в
частині залишення без розгляду
позовних вимог та ухвалити нове
рішення в цій частині про задоволення
позову.

Відповідач не надав письмових
заперечень, що не перешкоджає розгляду
касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за рішенням загальних
зборів акціонерів від 01.11.2010 Відкрите
акціонерне товариство
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Петровського» перейменовано
в Публічне акціонерне товариство
«Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського».

З 01.03.2004 по 14.06.2004 СДПІ по роботі з
великими платниками податків у м.
Дніпропетровську було проведено
комплексну документальну перевірку
ВАТ «Дніпропетровський металургійний
завод ім. Петровського» з питань
дотримання податкового та валютного
законодавства за період з 01.04.2003 по
31.12.2003, за результатами якої складено
акт від 14.07.2004 № 191-00539305.

В акті перевірки зафіксовано, що
відповідно до наказу директора ВАТ
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Петровського» «Про
забезпечення твердим паливом» та
постанови Дирекції і Профспілкового
комітету ВАТ «Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського»
надання вугілля працівникам
відбувалось за ціною, нижче
закупівельної ціни. Різниця між
закупівельною ціною та ціною продажу
вугілля є доходом, що утворився в
результаті надання за рахунок коштів
підприємства матеріальних благ та який
підлягає оподаткуванню прибутковим
податком з громадян.

За результатами проведеної перевірки
та на підставі виявлених порушень
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від № /0/201
від 15.07.2004, яким визначено суму
податкового зобов'язання з
прибуткового податку з робітників і
службовців на загальну суму 28 559,59 грн.,
з яких: 9 519,63 грн. - за основним платежем,
19 039,06 грн. - штрафні санкції.

За наслідками адміністративного
оскарження винесено податкове
повідомлення-рішення № /1/27712 від
27.09.2004 аналогічного змісту.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про невідповідність
кількості осіб, що отримали вугілля, та
кількості осіб, щодо яких податковим
органом донараховано прибутковий
податок з громадян. За таких обставин,
колегія суддів постановила рішення про
недоведеність податковим органом
виявленого заниження позивачем
прибуткового податку з громадян та про
неправомірність донарахування
податкового зобов'язання і
застосування штрафних санкцій. Крім
того, залишаючи без розгляду позовні
вимоги в частині визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № /1/20121 від
27.09.2004, апеляційний суд дійшов висновку
про пропуск позивачем встановленого
законом строку на звернення до суду із
позовом.

Переглянувши судове рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись із висновками суду
апеляційної інстанції та вважає, що
касаційна скарга позивача підлягає
частковому задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до п.1 ст.2 розділу І Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992
№13-92 «Про прибутковий податок з
громадян», що був чинним на момент
виникнення спірних правовідносин,
об'єктом оподаткування у громадян, які
мають постійне місце проживання в
Україні, є сукупний оподатковуваний
доход за календарний рік (що
складається з місячних сукупних
оподатковуваних доходів), одержаних з
різних джерел, як на території України,
так і за її межами.

Пунктом 2 ст. 8 розділу ІІ вказаного
Декрету передбачено, що до сукупного
оподатковуваного доходу включаються
одержані за місцем основної роботи
(служби, навчання) доходи виконання
трудових обов'язків, у тому числі за
сумісництвом, за виконання робіт за
договорами підряду, а також інші
доходи, що утворилися в результаті
надання за рахунок коштів підприємств,
установ, організацій, фізичних
осіб-суб'єктів підприємницької
діяльності своїм працівникам
матеріальних і соціальних благ у
грошовій і натуральній формі, крім сум
виплат, що не включаються до сукупного
оподатковуваного доходу, визначених у
статті 5 цього Декрету.

Матеріальні блага - це матеріальні
умови життєдіяльності, які здатні
забезпечити достаток, матеріальне
благополуччя, задовольнити
матеріальні інтереси. Такі умови
створюються шляхом використання
відповідних властивостей майна.

Згідно п.2 ст.19 розділу VII Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»
підприємства, установи, організації та
фізичні особи-суб'єкти підприємницької
діяльності зобов'язані: своєчасно і в
повному обсязі нараховувати,
утримувати та перераховувати до
бюджету суми податку з доходів
громадян, що підлягають оподаткуванню
у джерела виплати; своєчасно подавати
податковим органам відомості за
встановленою центральним податковим
органом формою про нараховані та
виплачені громадянам суми доходів та
суми утриманих з них податків, які
підлягають обліку і оподаткуванню.

В порушення п.1 ст.2 розділу І, п. 2 ст. 8
розділу ІІ та п.2 ст.19 розділу VII Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»
позивачем не оподатковувались доходи,
що утворились в результаті надання за
рахунок коштів підприємства своїм
працівникам матеріальних благ, а саме:
ВАТ «Дніпропетровський металургійний
завод ім. Петровського» за період з
01.04.2003 по 31.12.2003 надавало матеріальні
блага працівникам підприємства,
передбачені колективним договором, у
вигляді знижки вартості сплати за
тверде паливо.

Враховуючи норми діючого
законодавства, суд першої інстанції, з
чим погоджується колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, дійшов
висновку про те, що відповідачем
правомірно донараховано позивачеві
суму прибуткового податку у розмірі 9
519,53 грн.

При цьому, рішенням Господарського
суду Дніпропетровської області від
19.12.2005 у справі № 23/216 (36/287) було
встановлено, що нарахована податковим
повідомленням-рішенням № /0/20121
від 15.07.2004 сума основного платежу з
прибуткового податку у розмірі 9 519,60
грн. була перерахована позивачем до
бюджету 27.07.2004.

Щодо правомірності застосування
штрафних санкцій, колегія суддів
вважає необхідним зазначити.

Відповідно до статей 1 та 12 Закону
України від 14.05.1992 № 2343-XII «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції, що була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин,
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, а також припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.
Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

З аналізу наведеного вбачається, що
мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після дня введення мораторію, а
отже, і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.

Позивачеві було донараховано
прибутковий податок з громадян та
штрафні санкції 15.07.2004 відповідно до
податкового повідомлення-рішення №
/0/20121, а провадження у справі про
банкрутство ВАТ «Дніпропетровський
металургійний завод ім.Петровського» з
введенням мораторію на задоволення
вимог кредиторів Господарським судом
Дніпропетровської області було
порушено 19.03.2001, тобто податкові
зобов'язання та штрафні санкції
виникли після введення мораторію на
задоволення вимог кредиторів.

Оскільки встановлене правопорушення
мало місце після порушення провадження
у справі про банкрутство, дія мораторію
на вказаний період не
розповсюджувалась. Відтак,
застосування податковим органом
штрафних санкцій податковим
повідомленням-рішенням від 15.07.2004 №
/0/20121 за невиконання податкових
зобов'язань, що виникли після введення
дії мораторію, ґрунтується на законі.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що податкові
повідомлення-рішення від 15.07.2004 №
/0/20121 та від 27.09.2004 № /1/20121
винесено з дотриманням норм
матеріального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що судом апеляційної інстанції
помилково скасовано рішення суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог, що
прийнято на підставі повного та
всебічного дослідження обставин
справи з дотриманням вимог
законодавства.

Згідно статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 210, 214, 215, 220, 223,
226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

1. Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського» задовольнити
частково.

2. Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2012 у справі № 2а-7250/2010/0470
скасувати.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
18.01.2011 у справі № 2а-7250/2010/0470 залишити в
силі.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М.
ЛосєвСудді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис)
Т.М. Шипуліна