Справа № 2а-3713/09/1370
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/62526/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Головуючого судді: Мороза В.Ф.

Суддів: Логвиненка А.О.

Донця О.Є

розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергозв'язок» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 вересня 2012 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергозв'язок» до
Державної інспекції з контролю за
цінами у Львівській області про
визнання протиправними і скасування
припису про виконання законних вимог
щодо усунення порушень державної
дисципліни цін, постанови по справі про
адміністративне правопорушення,

встановила:

У травні 2009 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енергозв'язок» (далі
- Товариство) звернулось до Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області (далі - Інспекція) з
позовом про скасування припису № 95 від
28 квітня 2009 року з перерахунком
вартості послуг з встановлення
телефонного апарату з абонентом на
суму 29540 грн. за період 2008-березень 2009
роки; скасування постанови № 72 від 22
травня 2009 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
директора Товариства ОСОБА_2

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року, в частині вимог про скасування
постанови № 72 від 22 травня 2009 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності директора Товариства
ОСОБА_2 закрито провадження у справі. В
частині решти вимог у позові
відмовлено.

Відмовивши у задоволенні позову в
частині оспорювання припису, суд
першої інстанції, а апеляційний суд
погодившись з ним, виходили з
неправомірності дій Товариства щодо
самостійного встановлення вартості
послуг, оскільки такі послуги
здійснюються за регульованими
державою тарифами.

У касаційній скарзі Товариство,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати
в частині, та прийняти нове рішення про
задоволення позову в частині
скасування припису Інспекції від 28
квітня 2009 року № 95.

На дану касаційну скаргу заперечень не
надходило.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що протягом 16 квітня 2009
року-23 квітня 2009 року Інспекцією
проведена планова перевірка
Товариства щодо дотримання порядку
застосування тарифів на
загальнодоступні (універсальні)
телекомунікаційні послуги та тарифів
за надання в користування каналів
електрозв'язку операторів
телекомунікацій, які займають
монопольне (домінуюче) становище на
ринку цих послуг, за період 2008 рік - І
квартал 2009 року, за результатами якої
складено Акт перевірки № 000212.

За результатами перевірки встановлено,
що Товариство протягом дослідженого
періоду додатково стягувало з
абонентів плату за послугу «Пріоритет»
при підключенні телефонного апарата та
отримало необґрунтовану виручку у
розмірі 20 940 грн.

На підставі Акта перевірки керівником
Інспекції прийнято рішення № 95 від 28
квітня 2009 року з перерахунком вартості
послуг з встановлення телефонного
апарату з абонентом на суму 29540 грн. за
період 2008 - березень 2009 роки.

Відповідно до статті 62 Закону України
від 18 листопада 2003 року № 1280-ІV «Про
телекомунікації» (у редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон № 1280-ІV) до
загальнодоступних телекомунікаційних
послуг належать: підключення кінцевого
обладнання споживача до
телекомунікаційних мереж загального
користування (універсальний доступ).

Частиною четвертою статті 63 Закону №
1280-ІV визначено, що держава гарантує
універсальне обслуговування, тобто
забезпечення універсального доступу
споживачів до телекомунікаційних
мереж загального користування та
надання загальнодоступних
телекомунікаційних послуг нормованої
якості за регульованими державою
тарифами.

Відповідно до частини сьомої статті 18
цього Закону Національна комісія з
питань регулювання зв'язку України
здійснює відповідно до закону тарифне
регулювання у сфері телекомунікацій.

Регулювання цін і тарифів здійснюється
Законом України від 03 грудня 1990 року
№ 507-XII «Про ціни та ціноутворення»(
який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин), а саме у частині першій
статті 8 зазначено, що державне
регулювання цін і тарифів здійснюється
шляхом встановлення: державних
фіксованих цін (тарифів); граничних
рівнів цін (тарифів) або граничних
відхилень від державних фіксованих цін
і тарифів.

На виконання даних повноважень НКРЕЗ
України прийняті рішення № 258 від 05
травня 2006 року, № 1058 від 10 червня 2008
року та № 1110 від 12 вересня 2008 року «Про
затвердження граничних тарифів на
загальнодоступні телекомунікаційні
послуги», відповідно до яких
встановлені граничні тарифи на
загальнодоступні телекомунікаційні
послуги.

З матеріалів справи вбачається, що
всупереч даних рішень Товариством
стягувалась додаткова плата за так
звану послугу «Пріоритет», в той час як
дані послуги були вже включені до
універсального доступу.

Таким чином, позивач застосував вільні
тарифи, в той час, як для даних послуг
запроваджений режим державного
регулювання.

Отже, суди дійшли правильних висновків
про неправомірність дій Товариства,
оскільки вільні ціни застосовуються
тоді, коли відсутнє державне
регулювання цін і тарифів щодо
продукції, товарів і послуг, в той час
як послуга забезпечення
універсального доступу здійснюється
за регульованими державою тарифами.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтею 220, 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергозв'язок» - відхилити, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 вересня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець