Справа № 2а-17357/12/2670
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Головань
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Судова колегія Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 лютого 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до прокурора відділу
Генеральної прокуратури України
Кулика Костянтина Геннадійовича,
Генеральної прокуратури України про
зобов'язання утриматися від вчинення
дій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
прокурора відділу Генеральної
прокуратури України Кулика Костянтина
Геннадійовича (далі - відповідач-1),
Генеральної прокуратури України (далі -
відповідач-2) про зобов'язання
прокурора відділу Генеральної
прокуратури України Кулика Костянтина
Геннадійовича утриматися від вчинення
дій з виклику ОСОБА_2 для надання
пояснень щодо перевірки з дотримання
вимог чинного законодавства про
державні закупівлі ДК «Укртрансгаз»
НАК «Нафтогаз України».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 лютого 2013 року у задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначену постанову та ухвалити нову
про задоволення адміністративного
позову, так як на думку апелянта,
оскаржуване рішення суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанова
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
25.10.2012 року до Генеральної прокуратури
України (далі - ГПУ) зі Служби безпеки
України надійшли матеріали щодо
можливого зловживання службовим
становищем з боку посадових осіб
товариства з обмеженою
відповідальністю «Восток-газсервіс»
(далі - ТОВ «Восток-газсервіс») під час
будівництва 2-ї черги Міжнародного
метрологічного центру НАК «Нафтогаз
України».

Листом ГПУ від 14.11.2012 року першому
заступнику начальника ГУБОЗ МВС
України було доручено встановити
місцезнаходження директора ТОВ
«Восток-газсервіс» ОСОБА_2 та
забезпечити його явку до ГПУ 29.11.2012 року
о 10:00 годині для надання пояснень по
суті перевірки у порядку ст. 20 Закону
України «Про прокуратуру».

28.11.2012 року підполковником УБОЗ
Харченком С.В. за місцем проживання
позивача було доставлено запрошення за
підписом прокурора відділу ГПУ Кулика
К.Г. прибути до ГПУ 29.11.2012 року о 10:00
годині для дачі пояснень у зв'язку з
проведенням ГПУ перевірки з питань
додержання законодавства про державні
закупівлі в ДК «Укртрансгаз» НАК
«Нафтогаз України».

У зв'язку з неявкою позивача до ГПУ за
вказаним запрошенням, 02.01.2013 року на
адресу ОСОБА_2 надійшло повторне
запрошення з'явитися до ГПУ 04.01.2013 року
для надання пояснень у зв'язку з
проведенням Генеральною прокуратурою
України перевірки в порядку
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів в ДК
«Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України»,
ТОВ «МК Інжиніринг» та інших СПД.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України та нормами Закону
України «Про прокуратуру» (далі - Закон
№ 1789-XII).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст.19 Закону № 1789-XII, Предметом
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є: 1) відповідність актів, які
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України ( 254к/96-ВР )
та чинним законам; 2) додержання законів
про недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; 3) додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.
Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

У п.5 ч.1 ст.20 Закону № 1789-XII зазначено, що
при здійсненні прокурорського нагляду
за додержанням і застосуванням законів
прокурор має право отримувати від
посадових та службових осіб і громадян
усні або письмові пояснення, в тому
числі шляхом виклику відповідної особи
до органу прокуратури.

Відповідно до ч.1,3 Закону № 1789-XII,
перевірки проводяться за письмовими
зверненнями органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
депутатів усіх рівнів, фізичних та
юридичних осіб, а також за власною
ініціативою прокурора.

Для здійснення перевірки прокурор
приймає постанову, в якій зазначає
підстави, що свідчать про можливі
порушення законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки без
надання копії зазначеної постанови
представнику підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній
особі-підприємцю.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що законодавством
регламентовано повноваження органів
прокуратури здійснювати нагляд за
дотриманням і застосуванням законів, у
тому числі державними підприємствами,
які займаються господарською
діяльністю у галузі державних
закупівель, а також закріплено ряд
процесуальних заходів, які можуть
вчинятися прокуратурою при проведенні
перевірки у порядку прокурорського
нагляду. До таких заходів, зокрема,
належить виклик відповідних осіб до
органів прокуратури для надання
пояснень.

Разом з тим, дослідивши обставини
справи, судова колегія встановила, що
заступником Генерального прокурора
України на підставі та на виконання
вимог ст.21 Закону № 1789-XII було винесено
постанову про проведення перевірки у
порядку прокурорського нагляду за
дотриманням і застосуванням законів
суб'єктами господарювання, зокрема, ТОВ
«Восток-газсервіс», яку направлено
даному товариству, а також викликано
ОСОБА_2 для надання пояснень, який з
06.12.2010 року по 29.07.2011 року працював на
посаді керівника ТОВ
«Восток-газсервіс».

Відтак, колегія суддів вважає, що
відповідач-1, викликаючи позивача для
надання пояснень з обставин, які
досліджуються органами прокуратури в
порядку прокурорської перевірки, діяв
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, зокрема, ст.20 Закону
№ 1789-XII.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що визначення кола осіб,
пояснення яких є необхідними для
проведення прокурорської перевірки, а
також вчинення інших процесуальних
дій, передбачених Законом № 1789-XII,
належить до дискреційних повноважень
відповідачів, вільна реалізація яких
має на меті надати можливість суб'єкту
влади на власний розсуд визначити
повністю або частково вид і зміст
управлінського рішення, яке
приймається, або можливість вибору на
власний розсуд одного з декількох
варіантів управлінських рішень,
передбачених приписами
нормативно-правового акта.

Водночас, відповідно до пункту 1 статті
17 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи актів індивідуально дії), дій чи
бездіяльності.

Аналіз наведеного законодавства надає
підстави стверджувати, що суди не
можуть втручатися в дискреційні
повноваження суб'єкта влади доти, поки
ним не буде реалізована його виключна
компетенція, а тому покладення судом на
відповідача зобов'язання утриматися
від вчинення дій з виклику ОСОБА_2 для
надання пояснень за відсутності факту
прийняття відповідачами незаконного
рішення та/або вчинення протиправних
дій чи бездіяльності у даному випадку
було б втручанням у їхню виключну
компетенцію та порушенням вимог
адміністративного процесуального
законодавства.

Доводи апелянта про те, що на
теперішній час він не займає посаду
керівника ТОВ «Восток-газсервіс» та не
володіє жодною інформацією, необхідною
для встановлення можливого
зловживання службовим становищем
посадовими особами даного товариства,
колегія суддів вважає
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, позивач працював на вказаному
підприємстві, а встановлення
обізнаності/необізнаності ОСОБА_2 щодо
обставин, які мають значення для
проведення прокурорської перевірки за
фактом можливого зловживання
посадовими особами ТОВ
«Востог-газсервіс» своїм службовим
становищем належить до дискреційних
повноважень відповідачів, згідно з
наведеною вище аргументацією.

Посилання апелянта на норми
кримінально-процесуального
законодавства колегія суддів вважає
такими, що суперечать сутності та
обставинам справи, з яких вбачається,
що спірна прокурорська перевірка
здійснювалася відповідачами у рамках
та на підставі Закону України «Про
прокуратуру», а не в межах
кримінального провадження по
кримінальній справі, проведення якого
регулюється нормами Кримінального
процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відсутності правових
підстав для задоволення
адміністративного позову та приходить
до висновку про те, що судом першої
інстанції було повно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
визначено норми матеріального та
процесуального права, які підлягають
застосуванню, із дотриманням вимог ст.
159 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 лютого 2013 року - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її виготовлення в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 16.06.2014
року.

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.