Справа № 554/16274/13-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.Справа № 554/16274/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Зливко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в
м.Полтаві на постанову Октябрського
районного суду м. Полтава від 26.02.2014р. по
справі № 554/16274/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в
м.Полтаві

про нарахуваня та виплату довічного
грошового утримання судді у відставці,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Октябрського районного
суду м. Полтави від 26 лютого 2014 року
задоволено адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в
м.Полтаві про нарахування та виплату
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м.Полтаві щодо відмови ОСОБА_1
у перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці
Октябрського районного суду м. Полтави.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України Октябрського району в
м.Полтаві (далі - відповідач) здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1 (далі
-позивач) довічне грошове утримання
судді у відставці з 3 червня 2013 року з
суми грошового утримання судді, який
працює на відповідній посаді.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та ухвалити
нову, якою повністю відмовити в
задоволенні позовних вимог. Скаржник
зазначає, що приймаючи зазначену
постанову суд першої інстанції дійшов
до помилкових висновків, які призвели
до неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ч.3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» та ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач працював на посаді судді
Октябрського районного суду м. Полтави
з 1987 року. 11 червня 2012 року звільнений у
зв»язку з поданням заяви про відставку.
Має стаж роботи на посаді судді більше
25 років.

З дня звільнення йому було призначено
щомісячне довічне грошове утримання у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, згідно з ч.3 ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

З 1 січня 2012 року введені в дію ст.ст. 129,
138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453,
яким на новій основі стали
регулюватися питання виплати
суддівської винагороди та щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Відповідно до ст. 129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»
суддівська винагорода складається із
посадового окладу, доплат за вислугу
років , доплат за перебування на
адміністративній посаді в
суді,науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Згідно з ч.1 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» судді,
який вийшов у відставку, після
досягнення чоловіками віку 62 роки,
жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу",
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

Зі змісту ч.ч.3, 4 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»
слідує, що щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді; у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Однак, відповідач при нарахуванні та
виплаті позивачу щомісячного
довічного грошового утримання з 3
червня 2013 року провів нарахування
виходячи із грошового утримання, яке
він отримував перед виходом у
відставку у сумі 14003,20 грн., без
врахування довідки про суддівську
винагороду , яка складає 18352 грн.,
застосувавши до останнього вимоги ст. 2
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VІ, обмеживши розмір
щомісячного довічного грошового
утримання десятьма прожитковими
мінімумами, установленими для осіб, які
втратили працездатність, що слідує із
рішення Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району м. Полтави
№ 404 від 23 серпня 2013 року (а.с.6).

Рішенням Конституційного Суду України
від 3 червня 2013 року № 3-РП /2013 року
визнано неконституційним: ч.3, перше,
друге, третє речення ч.5 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VІ; ст.2 Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VІ в
частині поширення її дії на Закон
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ,
абзац другий пункту 2 розділу II
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року N 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 9
липня 2003 року N 1058-IV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

На звернення позивача про здійснення
перерахунку відповідачем було
повідомлено про неможливість
проведення перерахунку пенсії у
зв'язку із зміною суддівської
винагороди відповідно до Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» та Постанови Кабінету
Міністрів України № 34 від 6 лютого 2008
року. Згідно Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці, який
затверджений постановою правління
Пенсійного фонду України від 25 січня 2008
року № 3-1 не передбачено перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду за їх
захистом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач, нараховуючи та виплачуючи
позивачу щомісячне довічне грошове
утримання з 3 червня 2013 року у розмірі 10
прожиткових мінімумів, встановлених
для осіб, які втратили працездатність,
діяв неправомірно.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

У разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання .

Твердження відповідача про те, що
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці передбачено виключно для
суддів Конституційного Суду України,
спростовується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону «Про
судоустрій і статус суддів» суди
загальної юрисдикції створюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції є
Конституційний Суд України.

Згідно з ч.4 ст. 17 вказаного Закону,
єдність системи судів загальної
юрисдикції забезпечується, зокрема,
єдиними засадами організації та
діяльності судів, єдиним статусом
суддів, єдиним принципом
організаційного забезпечення
діяльності судів, фінансуванням судів
виключно з Державного Бюджету України.

Статтею 51 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» визначено,
що суддею є громадянин України, який
відповідно до Конституції України та
цього Закону призначений чи обраний
суддею, займає штатну суддівську
посаду в одному з судів України і
здійснює правосуддя на професійній
основі. Судді в Україні мають єдиний
статус незалежно від місця суду в
системі судів загальної юрисдикції,
адміністративної посади, яку суддя
обіймає в суді.

Згідно ч.5 ст. 109 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» за суддею,
звільненим за його заявою, про
відставку, зберігається звання судді
та гарантії недоторканості,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

За таких обставин, судді, що працюють
або працювали у системі судів
загальної юрисдикції, не повинні
ставитися у менш вигідне становище в
питаннях пенсійного забезпечення, а
саме нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
Суду України.

Пунктом 6 рішення Ради Суддів України
від 23 березня 2012 року №18 за
результатами розгляду звернень суддів
у відставці щодо їх права на
перерахунок довічного грошового
утримання, визначено вважати наявними
у них такого права відповідно до ч. 3 ст.
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів». При цьому слід
запровадити порядок на рівні Державної
судової адміністрації України та
Пенсійного фонду України, за яким під
грошовим утриманням судді, який працює
на відповідній посаді слід вважати
єдиний рівень по державі для суддів
відповідної інстанції.

З цих підстав, позивач має право на
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці у розмірі,
встановленому ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів».

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач зобов'язаний
здійснювати нарахування та виплату
довічного утримання, відповідно до
ст.138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», з 3 червня 2013 року у
розмірі 90 % від заробітної плати
працюючого судді на відповідній посаді
із заробітку нарахованого відповідно
до ст. 129 Закону України «Про судоустрій
і статус суддів» від 7 липня 2010 року №
2453-VІ без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Отже, доводи апеляційної скарги
відповідача про порушення судом
першої інстанції під час розгляду
справи вимог ч. 3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» та
норм ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи
висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене,
постанова суду першої інстанції
ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м.Полтаві залишити без
задоволення.

Постанову Октябрського районного суду
м. Полтава від 26.02.2014р. по справі №
554/16274/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 23.06.2014 р.