Справа № 806/721/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року
Житомир справа №
806/721/14

категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1,

за участі представника відповідача
Житкевич С.В.,

за участі свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
неправомірним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
звернувся до суду з позовом, у якому
просив, з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог, визнати
неправомірним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
04 листопада 2013 р. № 000243222 в частині
застосованих штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 27757,18 грн. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що спірним податковим
повідомленням-рішенням застосовано
фінансову санкцію у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів в сумі
25717,18 грн. та фінансову санкцію у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян за
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку в сумі 2380,00
грн. Позивач погоджується із фактом
нероздрукування фіскальних звітних
чеків, однак зазначає, що контролюючий
орган за дане порушення мав
застосувати штраф у розмірі 340,00 грн.
Вважає, що висновки акту перевірки про
те, що у кафетерії здійснювалась
реалізація товарів, на які були
відсутні документи, які свідчать про
надходження та оприбуткування товарів
є необґрунтованими. Зазначив, що під
час фактичної перевірки була присутня
його уповноважений представник -
дружина ОСОБА_4, яка пояснила
перевіряючим, що усі документи
знаходяться в сейфі бухгалтерії, проте
можливості надати їх немає, оскільки
бухгалтер відсутня на робочому місці.
Також, уповноважений представник
позивача просила продовжити термін
проведення перевірки, однак ні її
пояснення, ні факт присутності під час
перевірки не були зафіксовані у акті.
Натомість, контролюючим органом
складено акт, згідно якого бармен
ОСОБА_6 відмовився підписати матеріали
перевірки. Позивач зазначає, що на дату
проведення перевірки бармен не
працював, а проходив стажування і не
мав статусу
матеріально-відповідальної особи, крім
того не володів інформацією про
наявність чи відсутність будь-яких
документів. Враховуючи наведені
обставини, просить визнати
неправомірним та скасувати в частині
спірне податкове повідомлення-рішення.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечила
проти позовних вимог та просила
відмовити у задоволенні позову з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача та
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про задоволення
позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що 09 жовтня 2013 р. головними
державними ревізорами - інспекторами
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області була проведена
перевірка кафетерію, що розташований
за адресою м. Житомир, вул. Київська, 87
та належить суб'єкту господарювання -
ОСОБА_5, відповідно до наказу про
проведення фактичної перевірки від 30
вересня 2013 р. № 378, про що складено акт
про результати фактичної перевірки з
питань додержання суб'єктами
господарювання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами від 09 жовтня 2013 р.
№ 43/21/НОМЕР_1 (а.с. 21).

У ході перевірки, з питань, що
оскаржуються позивачем, виявлено:
порушення ведення у порядку,
встановленому законодавством обліку
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, а саме: відсутні
будь-які документи, що свідчать про
надходження, оприбуткування
товарно-матеріальних цінностей на
загальну суму 12858,59 грн.; не забезпечено
щоденний друк фіскальних звітних чеків
(Z-звітів) за 20.07.13 р., 21.09.13 р., 21.08.13 р., 22.08.13
р., 23.08.13 р., 24.08.13 р., 25.08.13 р.

Внаслідок чого контролюючий орган
дійшов висновку про порушення ФОП
ОСОБА_5 п. 9 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР
від 06.07.1995 р. в частині не забезпечення
друку фіскальних звітних чеків; п. 12 ст.
3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 р. в
частині порушення ведення обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації.

Не погодившись із висновками акту
перевірки, позивач 22 жовтня 2013 р. подав
до контролюючого органу заперечення
(а.с. 6).

За результатами розгляду заперечень,
відповідач надав відповідь від 30
жовтня 2013 р. за вих. № 17649/10/22-0, згідно
якої висновки фактичної перевірки
залишені без змін (а.с. 8-10).

04 листопада 2013 р. Житомирською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Житомирській області на
підставі акту перевірки від 09 жовтня 2013
р. № 43/21/НОМЕР_1 прийнято податкове
повідомлення - рішення № 000243222, яким до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) в розмірі 28097,18 грн. (а.с.
19).

Не погодившись із рішенням
контролюючого органу, позивач розпочав
процедуру адміністративного
оскарження.

Рішенням Головного управління
Міндоходів Житомирської області від 09
грудня 2013р. за вих. № 13840/Ш-С/10-205
залишено без змін податкове
повідомлення - рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області №
000243222 від 04 листопада 2013 р., а скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - без
задоволення (а.с. 11-12).

Рішенням Міністерства доходів і
зборів України за вих. № 169/Ш/99-99-10-10-01-02-15
від 15 січня 2014 р. залишено без змін
податкове повідомлення - рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № 000243222 від 04 листопада 2013 р.
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій та в зазначеній частині
рішення Головного управління
Міндоходів Житомирської області від 09
грудня 2013р. за вих. № 13840/Ш-С/10-205,
прийняте за розглядом скарги, а скаргу -
без задоволення (а.с. 14-15).

Як видно із спірного податкового
повідомлення-рішення та з'ясовано під
час судового розгляду справи, штрафні
санкції до позивача у розмірі 28097,18 грн.
застосовані за порушення п. 9 та п. 12 ст. 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", а саме: за
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку в розмірі
2380,00 грн.; за реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку в
розмірі 25717,18 грн.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд зазначає
наступне.

Згідно із пунктом 1 наказу Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № 378 від 30 вересня 2013 р. "Про
проведення фактичної перевірки",
фактичну перевірку ФОП ОСОБА_5
необхідно було провести з 30.09.2013 р.
тривалістю 10 діб за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника: м. Житомир,
вул. Київська, 87, щодо дотримання вимог,
встановлених законодавством України,
при здійсненні роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України, у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - ПК
України, контролюючі органи мають
право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПК
України, контролюючі органи мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
контролюючими органами в межах їх
повноважень виключно у випадках та у
порядку, встановлених цим Кодексом, а
фактичні перевірки - цим Кодексом та
іншими законами України, контроль за
дотриманням яких покладено на
контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами)
(підпункт 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 ПК
України).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК
України, фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи).

Згідно із пунктом 80.7 статті 80 ПК
України, фактична перевірка
проводиться двома і більше посадовими
особами контролюючого органу у
присутності посадових осіб суб'єкта
господарювання або його представника
та/або особи, що фактично здійснює
розрахункові операції.

У акті перевірки зафіксовано, що
перевірку здійснено у присутності
посадової особи платника податків -
бармена ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні
пояснила, що є уповноваженим
представником фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 та під час
перевірки була у кафетерії. Крім того
пояснила, що ОСОБА_6 стажувався, а не
працював у кафетерії.

Встановлено, що постановою Богунського
районного суду м. Житомира від 15
листопада 2013 р. по справі № 295/17316/13-п,
закрито провадження по справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності за п. 1 ст. 164-5 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення ОСОБА_6 у зв'язку з
відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення (а.с.
17).

Даним судовим рішенням встановлено, що
ОСОБА_6 не є суб'єктом правопорушення -
посадовою особою підприємства -
виробника, імпортером і продавцем цих
товарів, на час виявлення
правопорушення у ФОП ОСОБА_5 не
працював, а проходив стажування.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК
України, акт (довідка) про результати
фактичних перевірок, визначених
статтею 80 цього Кодексу, складається у
двох примірниках, підписується
посадовими особами контролюючих
органів, які проводили перевірку,
реєструється не пізніше наступного
робочого дня після закінчення
перевірки. Акт (довідка) про результати
зазначених перевірок підписується
особою, яка здійснювала розрахункові
операції, платником податків та його
законними представниками (у разі
наявності). (...) У разі відмови платника
податків, його законних представників
або особи, яка здійснювала
розрахункові операції, від підписання
акта (довідки), посадовими особами
контролюючого органу складається акт,
що засвідчує факт такої відмови.

Встановлено, що бармен ОСОБА_6
відмовився від підпису акту перевірки,
внаслідок чого перевіряючими складено
акт відмови від підписання матеріалів
перевірки № 43/21/НОМЕР_1 від 9 жовтня 2013 р.
(а.с. 18).

Враховуючи викладене, а також те, що під
час перевірки був присутній
уповноважений представник позивача,
однак, в акті перевірки дана обставина
не відображена, суд вважає, що
контролюючим органом порушено
процедуру проведення фактичної
перевірки, встановленої ПК України.

Щодо виявлених порушень, слід
відзначити наступне.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України
передбачено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 ПК
України, доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

У пункті 177.10 статті 177 ПК України
закріплено, що фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів і витрат та порядок її ведення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Фізичні
особи - підприємці застосовують
реєстратори розрахункових операцій
відповідно до Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Пунктами 1, 2 Порядку ведення Книги
обліку доходів і витрат, яку ведуть
фізичні особи - підприємці, крім осіб,
що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
від 24.12.2010 р. № 1025, передбачено, що
відповідно до пункту 177.10 статті 177 та
пункту 178.6 статті 178 розділу IV
Податкового кодексу України фізичні
особи - підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, та
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність (далі -
самозайняті особи), зобов'язані вести
Книгу обліку доходів і витрат (далі -
Книга), у якій щоденно на підставі
первинних документів здійснюються
записи про операції, що відбулися у
звітному (податковому) періоді.
Самозайняті особи повинні придбавати
та оформлювати Книгу самостійно. Книга
має вигляд зошита чи блокнота.
Прошнурована з пронумерованими
сторінками Книга безоплатно
реєструється в органі державної
податкової служби за основним місцем
обліку самозайнятої особи.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995 року № 265/95-ВР, у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон,
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

В силу приписів статті 6 Закону, облік
товарних запасів фізичною особою -
підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Із аналізу наведених правових норм
слідує, що фізичні особи - підприємці,
які перебувають на загальній системі
оподаткування, зобов'язані вести облік
товарних запасів в порядку,
встановленому чинним законодавством.

У ході судового розгляду справи
з'ясовано, що книга обліку доходів і
витрат ведеться фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що у день
проведення перевірки бухгалтер ОСОБА_3
була відсутня на робочому місці у
зв'язку із сімейними обставинами. Усі
первинні документи, журнал перевірок,
книга обліку доходів та витрат
зберігаються в бухгалтерії у сейфі.
Ключі від сейфа є лише у бухгалтера.
Зазначила, що про дані обставини вона
повідомила перевіряючих та просила
продовжити термін проведення
перевірки з метою надання необхідних
документів, однак її пояснення у акті
перевірки не були відображені.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що дійсно 09
жовтня 2013 р. була у від'їзді за межами
міста, ключі від сейфу були у неї.

Суд не приймає до уваги твердження
представника відповідача про те, що
бармен ОСОБА_6 стверджував, що замок
сейфу заклинило і без заперечень
підписав відомість про фактичні
залишки запасів товарно-матеріальних
цінностей, оскільки у ході судового
розгляду справи беззаперечно
встановлено, що дана особа не працювала
у ФОП ОСОБА_5 і не мала повноважень
давати контролюючому органу будь-які
пояснення з приводу наявності чи
відсутності первинних документів.

На підтвердження ведення обліку
товарних запасів за місцем реалізації
позивачем до до матеріалів справи
надано: накладні, товарно-транспортні
накладні, посвідченнями якості, акт
приймання-передачі товарів(а.с. 99-126).

За таких обставин та враховуючи
наявність первинних документів, що
підтверджують отримання товарів, суд
приходить до висновку, що облік цих
товарних запасів позивачем ведеться у
відповідності до норм чинного
законодавства, а тому застосування
контролюючим органом до позивача
штрафних санкцій за порушення пункту 12
статті 3 Закону є безпідставним.

Щодо правомірності застосування до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5
штрафних (фінансових) санкцій за
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку в розмірі
2380,00 грн., то суд зазначає таке.

У ході перевірки було встановлено, що
позивачем не забезпечено щоденний друк
фіскальних звітних чеків (Z-звітів) за
20.07.13 р., 21.09.13 р., 21.08.13 р., 22.08.13 р., 23.08.13 р.,
24.08.13 р., 25.08.13 р.

Позивач у заяві про зменшення позовних
вимог визнав, що дане порушення мало
місце, однак із розміром штрафної
(фінансової) санкції не згоден.

Суд погоджується із доводами
представника позивача про те, що
контролюючим органом неправомірно
застосовано штрафні санкції
відповідно до кількості
нероздрукованих фіскальних звітних
чеків, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону,
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Згідно із пунктом 4 статті 17 Закону, за
порушення вимог цього Закону до
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його незберігання.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для
висновку, що зазначена фінансова
санкція встановлена за порушення
суб'єктами підприємницької діяльності
вимоги закону щоденно друкувати
фіскальний звітний чек та зберігати
його в книзі обліку розрахункових
операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, за дії
(бездіяльність), які у своїй сукупності
складають єдине продовжуване
правопорушення, можливо притягнути до
відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які
йдеться у пункті 4 статті 17 Закону,
орган державної податкової служби
України може застосувати лише одну
фінансову санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку.

Вказана правова позиція міститься у
постановах Верховного Суду України від
16.04.2013 року (справа № 265/95-ВР), від 04.06.2013
року (справа № 21-155а13).

Таким чином, контролюючий орган
повинен був застосувати відносно
позивача штрафну (фінансову) санкцію за
встановлене порушення у розмірі 340,00
грн., а відтак, застосування штрафної
(фінансової) санкції в сумі 2040,00 грн. є
неправомірним.

З огляду на встановлені обставини, суд
дійшов висновку, що податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
04 листопада 2013 р. № 000243222 в частині
застосованих штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 27757,18 грн. є протиправним
та підлягає скасуванню, а позовні
вимоги - задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 04 листопада 2013 р. № 000243222 в
частині застосованих штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 27757,18 грн.

Відшкодувати з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 182,70 грн.
сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 06
червня 2014 р.