Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К-22805/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

представника Генеральної прокуратури
України - Турлової Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2010 року

та касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі міста Запоріжжя

та заяву Прокуратури Запорізької
області про приєднання до касаційної
скарги

на постанову Господарського суду
Запорізької області від 15 жовтня 2007
року

та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2010 року

у справі №24/357/07-АП

за позовом приватного підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі міста Запоріжжя

за участю Прокуратури Запорізької
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Приватний підприємець ОСОБА_2 (далі -
позивач) звернулась до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі міста Запоріжжя
(далі - відповідач) про скасування
податкових повідомлень-рішень від 18
вересня 206 року №/0, №/0 та від
23 листопада 2006 року №/1/13363/10/17,
№/1/13364/10/17.

Постановою Господарського суду
Запорізької області від 15 жовтня 2007
року позовні вимоги задоволено.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя від 18 вересня 2006
року: №/0 про визначення ПП ОСОБА_2
суми податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності у
розмірі 1167514,81 грн. та №/0 про
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 2172,92 грн., у тому
числі: за основним платежем - у розмірі
1448,61 грн. і штрафні (фінансові) санкції у
розмірі 724,31 грн., а також податкові
повідомлення-рішення від 23 листопада
2006 року: №/1/13363/10/17 про визначення
ПП ОСОБА_2 суми податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності у розмірі
1167514,81 грн. та №/1/13364/10/17 про
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 2172,92 грн., у тому
числі: за основним платежем - у розмірі
1448,61 грн. і штрафні (фінансові) санкції у
розмірі 724,31 грн. Стягнуто з бюджету на
користь ПП ОСОБА_2 суму судового збору у
розмірі 3,40 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2010 року постанову
Господарського суду Запорізької
області від 15 жовтня 2007 року скасовано.
Позов задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя від 18 вересня 2006
року №/0, від 23 листопада 2006 року
№/1/13364/10/17 про визначення ПП
ОСОБА_2 податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 2172,92
грн. У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Присуджено на користь ПП
ОСОБА_2 за рахунок Державного бюджету
України 1,70 грн. судових витрат.

В касаційній скарзі ПП ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2010
року та залишити в силі постанову
Господарського суду Запорізької
області від 15 жовтня 2007 року.

В касаційній скарзі ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати змінити Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2010 року в частині
задоволених позовних вимог та
скасувати постанову Господарського
суду Запорізької області від 15 жовтня
2007 року.

У заяві про приєднання до касаційної
скарги Прокуратура Запорізької
області підтримала вимоги касаційної
скарги ДПІ у Ленінському районі м.
Запоріжжя.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутнього у судовому
засіданні представника Генеральної
прокуратури України, перевіривши
доводи касаційних скарг щодо
дотримання правильності застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційні скарги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
провела документальну планову виїзну
перевірку суб'єкта господарської
діяльності без створення юридичної
особи ОСОБА_2 з питання правильності
обчислення оподатковуваного доходу,
повноти та своєчасності сплати до
бюджету прибуткового податку з
громадян за період з 01 квітня 2003 року по
31 грудня 2003 року, податку з доходів
фізичних осіб за період з 01 січня 2004
року по 31 березня 2006 року, з питань
правильності обчислення, повноти і
своєчасності сплати до бюджету інших
податків і зборів за період з 01 квітня
2003 року по 31 березня 2006 року, за
результатами якої був складений акт
від 12 вересня 2009 року № 513/17-НОМЕР_1.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги: статей
1, 143 Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян, в
результаті чого занижено податок з
доходів фізичних осіб за 2005 рік - 355642,94
грн., за 1 квартал 2006 року - 811871,90 грн.;
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої спільним
наказом ДПА України та Міністерства
економіки України від 21 квітня 1993 року
№ 12; підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого виявлені
розбіжності між наявними податковими
накладними та задекларованими сумами
податку на додану вартість у періоді з
липня 2005 року по березень 2006 року на
загальну суму 1448,61 грн., у тому числі по
періодах: за вересень 2005 року - 115,70 грн.,
за жовтень 2005 року - 605,59 грн., за
листопад 2005 року - 240,11 грн., за січень 2006
року - 209,23 грн., за березень 2006 року - 277,98
грн. Також, у акті перевірки було
вказано, що при отриманні матеріалів,
що не підтверджують дані обліку
суб'єкта господарювання, який
перевіряється. Керівником податкового
органу можуть бути вжиті заходи щодо
проведення позапланової виїзної
перевірки відповідно до Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні».

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що: у 3,4 кварталах 2005 року та 1 кварталі
2006 року ПП ОСОБА_2 перебувала на
загальній системі оподаткування;
перевіркою правильності визначення
валового доходу за 3, 4 квартали 2005 року
на підставі наданих до перевірки
документів (банківських виписок та
первинних документів) було
встановлено, що ПП ОСОБА_2 у період з 01
липня 2005 року по 31 грудня 2005 року
отримала дохід у розмірі 7459005,73 грн.,
тоді як згідно річної декларації за 3,4
квартали 2005 року задекларувала валовий
дохід у розмірі 1030000,00 грн., розбіжність
склала 6429005,73 грн., пояснень щодо причин
виникнення розбіжностей підприємцем
надано не було; перевіркою
правильності визначення валових
витрат за 3, 4 квартали 2005 року на
підставі наданих до перевірки
документів (банківських виписок,
прибуткових касових ордерів,
фіскальних чеків реєстраторів
розрахункових операцій) було
встановлено, що витрати ПП ОСОБА_2 за
період з 01 липня 2005 року по 31 грудня 2005
року становлять 4723290,77 грн., тоді як
згідно річної декларації за 3,4 квартали
2005 року ПП ОСОБА_2 задекларувала валові
витрати у розмірі 1030000,00 грн.,
розбіжність склала 3693290,77 грн., пояснень
щодо причин виникнення розбіжностей
підприємцем надано не було; витрати ПП
ОСОБА_2 за період з 01 січня 2006 року по 31
березня 2006 року на підставі наданих до
перевірки документів (банківських
виписок, прибуткових касових ордерів,
фіскальних чеків реєстраторів
розрахункових операцій) становлять
2251959,54 грн., тоді як згідно річної
декларації за 1 квартал 2006 року ПП
ОСОБА_2 задекларувала валові витрати у
розмірі 8497116,00 грн., розбіжність склала
6245156,46 грн., пояснень щодо причин
виникнення розбіжностей підприємцем
надано не було. Також, в акті перевірки
було встановлено розбіжності між
наявними податковими накладними та
задекларованими сумами податку на
додану вартість у періоді з липня 2005
року по березень 2006 року на загальну
суму 1448,61 грн.

На вказаний акт перевірки позивачем
були подані заперечення від 15 вересня
2006 року за №1509/06.

18 вересня 2006 року ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя на підставі
вказаного акту перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/0, яким згідно з підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4,
підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», визначила приватному
підприємцю ОСОБА_2 суму податкового
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності у розмірі
1167514,84 грн. - за основним платежем.

18 вересня 2006 року ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя на підставі
вказаного акту перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/0, яким згідно з підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4,
підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», визначила приватному
підприємцю ОСОБА_2 суму податкового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість у розмірі 2172,92 грн., у
тому числі: 1446,61 грн. - за основним
платежем, 724,31 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Вказані податкові
повідомлення-рішення оскаржувались
позивачем в адміністративному порядку,
в процесі якого ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя була проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка суб'єкта господарської
діяльності без створення юридичної
особи ОСОБА_2 з питання правильності
обчислення оподатковуваного доходу,
повноти та своєчасності сплати до
бюджету прибуткового податку з
громадян за період з 01 квітня 2003 року по
31 грудня 2003 року, податку з доходів
фізичних осіб за період з 01 січня 2004
року по 31 березня 2006 року, за
результатами якої складений акт №
720/17-НОМЕР_1 від 23 листопада 2006 року.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що: разом зі скаргою ПП ОСОБА_2
додатково були надані до позапланової
перевірки квитанції до прибуткових
касових ордерів за 1, 2 квартали 2005 року,
які свідчать про сплату готівкових
коштів наступним
підприємствам-постачальникам: ПП
«КНД», ПП «ЄСПОО-Терм», ТОВ
«Енергобудпроект» на загальну суму
3010000,00 грн. (у тому числі податок на
додану вартість 501666,66 грн.). Згідно
наданої підприємцем до позапланової
перевірки «Бухгалтерської довідки» у
періоді з 01 березня 2005 року по 30 червня
2005 року з чистого задекларованого у 2004
році доходу приватного підприємця
(згідно наданих до податкової
інспекції звітів суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи - платника єдиного податку за 2004
рік, загальну сума обсягу виручки
складає 2997800,00 грн.) нею здійснювалась
передоплата за товар вказаним
постачальникам відповідно до
укладених договорів б/н від 01 березня
2005 року на загальну суму 2997800,00 грн.
Товар від постачальників отримувався
підприємцем починаючи з 01 липня 2005 року
та реалізовувався у тому ж періоді,
тому вказані витрати слід вважати
витратами 3, 4 кварталів 2005 року; разом
зі скаргою ПП ОСОБА_2 додатково були
надані до позапланової перевірки
квитанції до прибуткових касових
ордерів за 3, 4 квартали 2005 року, які
свідчать про сплату готівкових коштів
наступним
підприємствам-постачальникам: ПП
«Готика» та ПП «Укрметалпром» на
загальну суму 34300000,00 грн.; разом зі
скаргою ПП ОСОБА_2 додатково були
надані до позапланової перевірки
квитанції до прибуткових касових
ордерів за 1 квартал 2006 року, які
свідчать про сплату готівкових коштів
наступним
підприємствам-постачальникам: ПП
«Промтехкомплекс», ПП «Готика» на
загальну суму 4450000,00 грн. Також, в акті
перевірки було вказано, що ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя
протягом перевірки були направлені
запити за місцем реєстрації
контрагентів щодо підтвердження факту
взаєморозрахунків з ПП ОСОБА_2 по
додатково наданим до перевірки
розрахунковим документам та зазначено,
що оскільки інформація по направленим
запитам необхідна для визначення
повноти нарахування податку з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності за вказаний період, тому
висновки будуть складені після
отримання відповідей на надіслані
запити.

На підставі вказаного акту перевірки
та з урахуванням отриманих відповідей
про проведення зустрічних перевірок
ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
скарги ПП ОСОБА_2 були залишені без
задоволення, а податковим органом були
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 23 листопада
2006 року №/1/13363/10/17 та
№/1/13364/10/17 на аналогічні суми
податкових зобов'язань.

Судами також було встановлено, що 20
липня 2006 року ПП ОСОБА_2 надіслала до
ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість (додаток № 5) у зв'язку із
самостійним виявленням помилок, в яких
одночасно були нараховані податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість, які оплачені 21 липня 2006 року з
урахуванням 5% штрафу.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
податковим органом безпідставно не
були враховані документи, подані
позивачем до позапланової перевірки
разом зі скаргами, які свідчать про
понесення ПП ОСОБА_2 валових витрат у
загальній сумі 41760000,00 грн. у період з 2005
року по 1 квартал 2006 року включно, з
урахуванням того, що відсутність
підприємства-постачальника за
юридичною адресою не дає підстав
вважати, що такий суб'єкт
господарювання взагалі не веде
господарської діяльності чи має ознаки
фіктивності, а також зважаючи на те, що
взаємовідносини між позивачем та ПП
«Готика» мали місце до дати визнання
цього підприємства банкрутом. Також,
суд виходив з того, що з урахуванням
поданих позивачем уточнюючих
розрахунків, висновки податкового
органу про заниження ПП ОСОБА_2
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 18 вересня 2006
року №/0 та від 23 листопада 2006 року
№/1/13364/10/17, виходив з того, що
підписуючи акт документальної
планової виїзної перевірки ПП ОСОБА_2
зазначила, що не згодна з висновками
перевіряючих, а також про те, що
документи будуть надані додатково,
проте будь-яких пояснень щодо
заниження показників валових доходів
взагалі не надала. Також, суд виходив з
того, що документи, на які посилався
позивач як на підставі неправомірності
висновків податкового органу, були
подані стосовно осіб, які на час
судового розгляду підприємницьку
діяльність не вели, з урахуванням того,
що документів, які б підтверджували
транспортування або складського
зберігання товару позивачем також
надано не було. В решті суд погодився з
висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 13
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
згідно з цим розділом Декрету
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету. Оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) i документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати не
можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами,
визначеними Головною державною
податковою інспекцією України за
погодженням з Міністерством економіки
України та Державним комітетом України
по сприянню малим підприємствам та
підприємництву. До складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з абзацами 4-6 підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку. У разі
втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів, платник податку
має право письмово заявити про це
податковому органу та здійснити
заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути
надіслана до/або разом з поданням
розрахунку податкових зобов'язань
звітного періоду. Якщо платник податку
не подасть у такий строк письмову заяву
та не поновить зазначених документів
до закінчення податкового періоду, що
настає за звітним, непідтверджені
відповідними документами витрати не
визнаються валовими витратами і на
суму недосплаченого податку
нараховується пеня у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
збільшеної в 1,2 раза. Якщо платник
податку поновить зазначені документи у
наступних періодах, підтверджені
витрати (з урахуванням сплаченої пені)
включаються до валових витрат
податкового періоду, на який припадає
таке поновлення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.1 Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 10 серпня 205 року
№ 327 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), до
підписання акта невиїзної
документальної, виїзної планової чи
позапланової перевірок враховуються
пояснення та зауваження, надані
посадовими особами в ході перевірки.

Згідно з абзацом 1 пункту 4.4 Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 10 серпня 205 року
№ 327 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), у
разі незгоди посадових осіб із
висновками перевірки чи фактами та
даними, викладеними в акті перевірки,
суб'єкт господарювання має право
протягом трьох робочих днів від дня
отримання примірника акта перевірки
подати до органу державної податкової
служби заперечення до акта перевірки.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, у запереченнях,
поданих до податкового органу 15
вересня 2006 року № 1509/06, позивач
посилався на те, що до початку
перевірки ним не були подані та, як
наслідок, не були враховані документи,
що підтверджують здійснення бартерних
угод з постачальниками - ПП «КНД», ПП
«ЄСПОО-Терм», ТОВ «Енергобудпроект», по
яких підприємцем був відпущений товар
на адресу зазначених суб'єктів
господарювання, чим і був проведений
розрахунок за раніше надані цими
підприємствами товари позивачу. Також,
позивач посилався на те, що ним були
подані уточнюючі розрахунки з податку
на додану вартість та сплачені
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість з урахуванням 5% штрафу.
До заперечень позивачем були додані
копії уточнюючих декларацій про доходи
за 2005 рік та за 1 квартал 2006 року та
копії уточнюючих розрахунків
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
посилок.

Разом з цим, будь-яких пояснень щодо
заниження валових доходів позивачем у
вказаному запереченні наведено не
було. Також, до вказаних заперечень не
було додано документів, які були надані
позивачем до позапланової виїзної
документальної перевірки. Крім іншого,
вказані заперечення взагалі не містили
будь-яких положень щодо документів, які
підтверджують розрахунки з ПП
«Готика», ПП «Укрметалпром» та ПП
«Промтехкомплекс» (т.1 арк. справи 13-15).

Крім іншого, судом апеляційної
інстанції було встановлено, що згідно
відповідей, наданих на запити ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя про
проведення зустрічних перевірок, ПП
«КНД», ПП «ЄСПОО-Терм», ТОВ
«Енергобудпроект» за юридичними
адресами не знаходяться, ПП «Готика»
визнано банкрутом та ліквідовано на
підставі рішення суду від 21 березня 2006
року у справі № 21/300, ПП
«Промтехкомплекс» визнано банкрутом
на підставі рішення Господарського
суду міста Києва від 28 травня 2005 року, з
огляду на що неможливо підтвердити
взаєморозрахунки ПП ОСОБА_2 з вказаними
суб'єктами господарювання.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що податковий
орган правомірно донарахував позивачу
податкові зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності згідно
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5.1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 15 цього
Закону) платник податків самостійно
виявляє помилки у показниках раніше
поданої податкової декларації, такий
платник податків має право надати
уточнюючий розрахунок.

Згідно з підпунктом «а» пункту 17.2
статті 17 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
платник податків, який до початку його
перевірки контролюючим органом
самостійно виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний
надіслати уточнюючий розрахунок і
сплатити суму такої недоплати та штраф
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми до подання такого уточнюючого
розрахунку.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, вказані законодавчі норми
були дотримані позивачем, з огляду на
що суди дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про
неправомірність визначення позивачу
податкових зобов'язань (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій) з
податку на додану варітьсь згідно
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог.

Доводи касаційних скарг викладеного не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга приватного підприємця ОСОБА_2 та
касаційна скарга Державної податкової
інспекції у Ленінському районі міста
Запоріжжя і заява Прокуратури
Запорізької області про приєднання до
касаційної скарги підлягають
залишенню без задоволення, а постанова
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2010
року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_2 та касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі міста Запоріжжя і
заяву Прокуратури Запорізької області
про приєднання до касаційної скарги
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна