Справа № 826/5636/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2014 року № 826/5636/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Келеберди В.І. розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Командитного товариства
"Донтрансгарант і компанія" до
Житомирської митниці Міндоходів про
визнання протиправними дій, скасування
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Командитне товариство «Донтрансгарант
і Компанія» звернулось до суд уз
позовом до Житомирської митниці
Міндоходів про визнання протиправними
дій щодо складення та надсилання
позивачу вимоги про сплату коштів за
гарантійним документом від 21.03.2014 №1
(вихідний №10/1/10/1564 від 21.03.2014) та акту
настання гарантійного випадку від
21.03.2014 №1 (вихідний №10/1/10/1593 від 21.03.2014);
скасування вимоги про сплату коштів за
гарантійним документом від 21.03.2014 №1
(вихідний №10/1/10/1564 від 21.03.2014) та акту
настання гарантійного випадку від
21.03.2014 №1 (вихідний №10/1/10/1593 від 21.03.2014).
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржені акт та вимога
були складені митним органом за
відсутності підстав визначених ст. 311
Митного кодексу України.
Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог.
В судовому засіданні відповідно до ч. 4
ст. 122 Кодексу адміністративного
судочинства України ухвалено про
вирішення справи в порядку письмового
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,
Між Держмитслужбою та КТ
«Донтрансгарант і компанія» 22.11.2012
укладена угода про надання фінансових
гарантій митним органам незалежним
фінансовим посередником № 771 (далі -
Відповідно до пункту 1.2. Угоди про
надання фінансових гарантій митним
органам незалежним фінансовим
посередником від 22.11.2012 року № 771 (далі -
Угода про надання фінансових гарантій),
укладеної між Позивачем та Державною
митною службою України, Позивач
визнається незалежним фінансовим
посередником, уповноваженим
Держмитслужбою України на надання
митним органам фінансових гарантій та
вноситься до реєстру гарантів.
Згідно з пунктом 4.1. Угоди про надання
фінансових гарантій у випадках,
передбачених частиною 4 статті 311
Митного кодексу України, митний орган,
яким виявлено факт настання
гарантійного випадку, протягом 5
робочих днів з дати виявлення такого
факту складає Акт за формою, наведеною
у додатку 3 до цієї Угоди.
Пунктом 4.3. Угоди про надання
фінансових гарантій встановлено, що
разом з Актом у трьох оригінальних
примірниках складається Вимога, що
підписується керівником митного
органу або особою, яка його заміщує.
З матеріалів справи вбачається, що
Житомирською митницею Міндоходів було
складено Вимогу про сплату коштів за
гарантійним документом від 21 березня
2014 року № 1 (вихідний № 10/1/10/1594 від 21.03.2014
року) разом з Актом про настання
гарантійного випадку від 21 березня 2014
року № 1 (вихідний № 10/1/10/1593 від 21.03.2014
З Акту про настання гарантійного
випадку від 21 березня 2014 року № 1
(вихідний № 10/1/10/1593 від 21.03.2014 року)
вбачається, що товар - Цигарки з вмістом
тютюну, з фільтром Фзст7, 350 тис. пачок,
К2Со1с1 -200 тис.пачок, N2 Віаск - 200 тис.
16 740 кг брутто, який повинен був бути
доставлений у Вінницьку митницю
Міндоходів перевізником громадянином
Естонії, за маршрутом Виступовнчі
-Могилів-Подільський у строк до 17
березня 2014 року без зміни його
кількості, вартості і найменування, не
доставлений у митницю призначення у
встановлений строк. Митна вартість
товарів становить 1 445 736 грн. 60 коп. Сума
податків та зборів (обов'язкових
платежів), що повинні бути сплачені за
митне оформлення цих товарів складає 4
808 146 грн. 38 коп.
Відповідно до викладеної у Вимозі про
сплату коштів за гарантійним
документом від 21 березня 2014 року № 1
(вихідний № 10/1/10/1594 від 21.03.2014 року)
інформації, на підставі гарантії від 07
виданої Позивачем, сума митних
платежів, яка підлягає сплаті
відповідно до чинного законодавства
України, зазначена в Акті про настання
гарантійного випадку від 21 березня 2014
року № 1 у розмірі 4 808 146 грн. 38 коп.
підлягає перерахуванню на користь
Відповідача за вказаними у такій
Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 Митного кодексу
України визначено, що транзит - це
митний режим, відповідно до якого
товари та/або транспортні засоби
комерційного призначення
переміщуються під митним контролем між
двома органами доходів і зборів
України або в межах зони діяльності
одного органу доходів і зборів без
будь-якого використання цих товарів,
без сплати митних платежів та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
Відповідно до пп. в) п. 2) частини 2 статті
91 Митного кодексу України митний режим
транзиту застосовується до товарів,
які переміщуються: від одного пункту,
розташованого на митній території
України, до іншого пункту,
розташованого на митній території
України, у тому числі якщо частина
цього переміщення проходить за межами
митної території України.
Відповідно до частини 4 статті 92
Митного кодексу України передбачено,
що для поміщення товарів та/або
транспортних засобів комерційного
призначення у митний режим транзиту
особа, на яку покладається дотримання
вимог митного режиму, повинна:
1) подати органу доходів і зборів митну
декларацію (документ, який відповідно
до статті 94 цього Кодексу
використовується замість митної
декларації), товарно-транспортний
документ на перевезення та
рахунок-фактуру (інвойс) або інший
документ, який визначає вартість
2) у випадках, визначених
законодавством, надати органу доходів
і зборів дозвільний документ на
транзит через митну територію України,
який видається відповідними
уповноваженими органами;
3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, забезпечити виконання
зобов'язання із сплати митних платежів
відповідно до розділу X цього Кодексу.
Відповідно до частин першої та другої
статті 305 Митного кодексу України у
випадках, визначених цим Кодексом,
виконання зобов'язань осіб, що
випливають з митних процедур,
забезпечуються шляхом надання органам
доходів і зборів забезпечення сплати
митних платежів у способи, передбачені
для відповідної митної процедури.
Надання органам доходів і зборів
забезпечення сплати митних платежів є
обов'язковим при ввезенні на митну
територію України та/або переміщенні
територією України прохідним та
внутрішнім транзитом товарів за
переліком, який затверджується
Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 306 Митного
кодексу України визначено, що
фінансові гарантії є одним із способів
забезпечення митних платежів.
Відповідно до положень частини першої,
другої та третьої статті 307 Митного
кодексу України юридичні особи, які
мають намір виступати гарантом
забезпечення особою своїх зобов'язань
перед органами доходів і зборів
України зі сплати митних платежів,
уповноважуються на це і вносяться до
реєстру гарантів у порядку,
визначеному цим розділом.
Взаємовідносини між центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
гарантами регулюються на підставі
Фінансова гарантія видається гарантом
і надається органам доходів і зборів
особою, відповідальною за сплату
митних платежів, або будь-якою іншою
особою на користь особи,
відповідальної за сплату митних
платежів, якщо інше не передбачено цим
Кодексом. Фінансова гарантія діє на
всій митній території України.
В силу положень частини першої та
другої статті 311 Митного кодексу
України органи доходів і зборів як
забезпечення сплати митних платежів
приймають фінансові гарантії, видані
гарантами, включеними до реєстру
гарантів, який ведеться центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Фінансова гарантія, що надається у
вигляді документа, є безвідкличним
зобов'язанням гаранта, внесеного до
реєстру гарантів, виплатити на вимогу
органу доходів і зборів кошти в межах
певної суми у разі невиконання
забезпечених цією гарантією
зобов'язань із сплати митних платежів.
З системного аналізу вищенаведених
правових норм вбачається, що фінансова
гарантія, як спосіб забезпечення
сплати митних платежів, надається
органу доходів і зборів гарантом,
внесеним до реєстру гарантів,
відносини яких регулюються на підставі
відповідних укладених угод. При цьому,
на гаранта покладається обов'язок
виплатити на вимогу органу доходів і
зборів кошти в межах певної суми у разі
невиконання відповідними особами
зобов'язань перед органами доходів і
У свою чергу виключний перелік
випадків, коли орган доходів і зборів
має право направляти гаранту вимоги
щодо сплати митних платежів визначений
у частині четвертій статті 311 Митного
кодексу України, а саме:
1) перевищення більше ніж на 10 днів
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення, що
перебувають під митним контролем, до
органу доходів і зборів призначення (а
при переміщенні в межах зони
діяльності одного органу доходів і
зборів - від одного підрозділу цього
2) встановлення органом доходів і
зборів факту порушення вимог і умов
митних режимів з умовним звільненням
від оподаткування митними платежами;
3) настання терміну сплати податкових
зобов'язань відповідно до розділу III
4) встановлення органом доходів і
зборів факту порушення вимог і умов
тимчасового ввезення або транзиту
товарів, транспортних засобів
особистого користування, що
переміщуються через митний кордон
України громадянами відповідно до
розділу XII цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 95
Митного кодексу України
встановлюються такі строки транзитних
перевезень залежно від виду
транспорту: 1) для автомобільного
транспорту - 10 діб (у разі переміщення в
зоні діяльності однієї митниці - 5 діб);
2) для залізничного транспорту - 28 діб; 3)
для авіаційного транспорту - 5 діб; 4) для
морського та річкового транспорту - 20
діб; 5) для трубопровідного транспорту -
31 доба; 6) для трубопровідного
транспорту (з перевантаженням на інші
види транспорту) - 90 діб.
З матеріалів справи вбачається та
сторонами не заперечується, що
відбувалось транзитне перевезення
автомобільним транспортом товару та
відповідачем було встановлено строк
доставки (термін транзиту) до 17.03.2014,
отже , Акт про настання гарантійного
випадку та вимогу про сплату коштів за
гарантійним документом могло бути
складено після завершення 10-ти денного
строку після спливу терміну транзиту,
отже не раніше 27.03.2014.
Як зазначено вище, Акт про настання
гарантійного випадку та вимогу про
сплату коштів за гарантійним
документом складено 21.03.2014, тобто за
відсутності підстав визначених ст. 311
Митного кодексу України.
Суд також вважає за необхідне
зазначити про порушення відповідачем
порядку встановлення обставин
гарантійного випадку.
Так, відповідно до частини п'ятої
статті 307 Митного кодексу України у
разі невиконання особою зобов'язання
із сплати митних платежів,
забезпеченого фінансовою гарантією,
наданою у вигляді документа, орган
доходів і зборів із залученням
представників гаранта, що видав таку
гарантію, з'ясовує обставини
невиконання зобов'язання, після чого
направляє цьому гарантові вимогу щодо
сплати належної суми митних платежів.
До вимоги додаються завірені органом
доходів і зборів копії документів, що
підтверджують невиконання
Однак, відповідачем при з'ясуванні
обставин невиконання зобов'язання із
сплати митних платежів, забезпеченого
фінансовою гарантією, наданою у
вигляді документа, представники КТ
"Донтрансгарант і Компанія" не
При цьому посилання відповідача на
відсутність нормативно встановленого
механізму залучення представників
гаранта є безпідставними, оскільки
відсутність нормативного врегулювання
процедури не є підставою для обмежень
прав гаранта на участь у з'ясуванні
обставин невиконання зобов'язання із
сплати митних платежів, забезпеченого
фінансовою гарантією.
Поряд із зазначеним, суд не
погоджується із рештою позовних вимог
КТ "Донтрансгарант і Компанія",
виходячи з того, що: 1) вимоги про
визнання визнати протиправними дії
відповідача щодо складання та
направлення вимог фактично дублюють
позовні вимоги про скасування вимог, а
задоволення позовних вимог в частині
скасування вимог вже є достатнім
способом захисту прав та інтересів
позивача; 2) акт про настання
гарантійного випадку та дії по його
складанню не породжують, не змінюють та
не припиняють прав та обов'язків
позивача у сфері публічно-правових
відносин, є лише формою викладення
суб'єктивної думки посадової особи, що
склала такий акт; будь-які висновки,
викладені в акті про настання
гарантійного випадку самі по собі не
можуть порушувати права, свободи чи
Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Враховуючи викладене, на думку
Окружного адміністративного суду
міста Києва, Південною митницею не
доведено правомірність та
обґрунтованість підстав для прийняття
оскаржуваних вимог з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, однак, виходячи з формулювання
позовних вимог, адміністративний позов
КТ "Донтрансгарант і Компанія"
підлягає частковому задоволенню.
Згідно з частиною третьою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.
Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату коштів за
гарантійним документом від 21.03.2014 №1
(вихідний №10/1/10/1564 від 21.03.2014).
3. Відмовити в задоволенні решти
Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.І. Келеберда