Справа № 161/6885/13-а
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
Справа №
12920/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 13.09.2013 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
про скасування рішення суб'єкта
владних повноважень та зобов'язання
прийняти інше рішення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
про скасування рішення суб'єкта
владних повноважень та зобов'язання
прийняти інше рішення.

Позивач просив визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача щодо
здійснення розрахунку його пенсії за
вислугу років відповідно до ч.1 ст. 27
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та зобов'язати його
прийняти рішення про розрахунок пенсії
згідно з вимогами ст. 53, 19, 21, 64, 65 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Посилався на те, що неправомірне
обчислення його пенсії за ч.1 ст. 27
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» призвело до значного
зменшення її розміру.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 13.09.2013
року позивачу в задоволенні позову
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив ОСОБА_1, який в апеляційній
скарзі просить її скасувати та
прийняти нову постанову про повне
задоволення його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що безпідставно не врахував
положень ч. 3 ст. 22 Конституції України,
відповідно до якої при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод. Неправомірне визначення
відповідачем розміру його пенсії за
вислугу років на підставі ч.1 ст. 27
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» звузило зміст і обсяг
його існуючих прав, оскільки
обчислення розміру пенсії за вислугу
років за Законом України «Про пенсійне
забезпечення» передбачало більш
високий розмір пенсії.

Оскільки клопотань від осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю не поступило, тому суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних в ній
доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, позивачу
з 14.09.2012 року у встановленому
законодавством порядку призначено
пенсію за вислугу років відповідно до
п. «д» ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «д» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за вислугу років мають
плавсклад морського, річкового флоту і
флоту рибної промисловості (крім суден
портових, що постійно працюють на
акваторії порту, службово-допоміжних,
роз'їзних, приміського і
внутріміського сполучення), зокрема,
чоловіки - після досягнення 55 років і
при загальному стажі роботи не менше 25
років, з них не менше 12 років 6 місяців
на зазначеній роботі.

Розрахунок розміру пенсії проведено
за нормами ч. 1 ст. 27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
розмір пенсії за віком визначається за
формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір
пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата
(дохід) застрахованої особи, визначена
відповідно до статті 40 цього Закону, з
якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс
- коефіцієнт страхового стажу
застрахованої особи, визначений
відповідно до статті 25 цього Закону.

Позивач вважає визначення такого
розрахунку неправомірним, оскільки, на
його думку, при цьому повинні
застосовуватися норми ст. 19, 21, 64 та 65
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», які регулюють
обчислення пенсій за вислугу років.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел визначаються
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який набрав чинності з
1.01.2004 року.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

Пунктом 16 Прикінцевих положень
вищезазначеного Закону зазначено, що
до приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» застосовуються в
частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу
років.

Отже, положення статей Закону України
«Про пенсійне забезпечення», на які
посилається ОСОБА_1, після набрання
чинності Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в спірних
правовідносинах не застосовуються,
оскільки не регулюють права на пенсію
за вислугу років.

Застосуванню підлягає п. «д» ст. 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», яка таке право регулює
та правомірно застосована органом
Пенсійного фонду при визначенні права
на пенсію позивача.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до
відповідача за призначенням пенсії
14.09.2012 року, то провести розрахунок
розміру пенсії позивачу по
законодавству , що діяло до набрання
чинності Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», тобто до 1.01.2004 року,
немає правових підстав.

Суд першої інстанції повно встановив
обставини справи, дав належну оцінку
доказів, правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого прийняв обґрунтовану
постанову про відмову в позові, підстав
для скасування якої колегія суддів не
вбачає.

Доводи апелянта щодо незастосування
положення ч.3 ст. 22 Конституції України,
що призвело до звуження обсягу його
прав, є безпідставними, оскільки в
спірних правовідносин ця норма
Конституції не застосовується, бо
поширюється в процесі правотворчої
діяльності.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

УХ В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 13.09.2013
року в справі № 161/6885/13а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М.Старунський