Справа № 2а-8388/11/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 червня 2014 року Справа №
75449/11/9104Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника позивача Рісної Ю.Б.

представника відповідача Пікулика
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційні
скарги Приватного підприємства
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий», Державної
податкової інспекції у Стрийському
районі Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року у справі за позовом Приватного
підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий»
до Державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
(тепер Стрийська об»єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Львівській
області) про встановлення відсутності
повноважень на вчинення дій, визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» 20.09.2010 року
звернулося в суд з адміністративним
позовом до ДПІ у Стрийському районі
Львівської області, в якому просило
встановити відсутність повноважень на
проведення невиїзної документальної
перевірки своєчасності сплати ПДВ, за
результатами якої оформлено акт №2590/15-2
від 29.06.2010p., визнати протиправним та
скасувати податкові
повідомлення-рішення №/0 від 06
липня 2010 року, яким позивачу
донараховано штраф у розмірі 50% за
затримку на 97 календарних днів
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання у
розмірі 105482,04 грн. та №/0 від 06.07.2010
року у сумі 8728,73 грн. штрафу у розмірі 20%
за затримку на 87 календарних днів
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання у
розмірі 43643,68 грн.

В позовній заяві зазначає, що жодним
нормативно-правовим актом не
передбачено можливості проведення
документальної невиїзної перевірки
своєчасності сплати податків та
зборів, оскільки таке питання може бути
предметом лише планової та
позапланової виїзної перевірки. Саме
тому, на думку позивача, акт перевірки,
як носій доказової інформації про факт
проведення невиїзної документальної
перевірки та про виявлені порушення
вимог податкового законодавства, було
одержано в розумінні ч. З ст. 70 КАС
України з порушенням закону. Крім того,
у зв'язку з провадженням справи про
банкрутство позивача, впродовж всього
періоду з 30.04.2009 р. по 08.12.2009 p., а також з
25.12.2009 р. по 01.03.2011 р. щодо позивача
введений і діяв мораторій на
задоволення вимог кредиторів, а тому
штрафні санкції застосовані
відповідачем в оскаржуваних
податкових повідомленнях-рішеннях за
період, протягом якого діяв мораторій
на задоволення вимог кредиторів,
незаконно.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Стрийському
районі Львівської області № від
06.07.2010 року та №/0 від 06.07.2010 року, а
в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ПП «СЦ-Сервіс-Центр
Стрий», ДПІ у Стрийському районі
Львівської області оскаржили його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» просить
рішення суду першої інстанції в
частині відмовлених позовних вимог
скасувати і прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити повністю з підстав
порушення норм матеріального права.

Зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» завданнями органів
державної податкової служби є
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
неподаткових доходів, установлених
законодавством.

Державною податковою інспекцією у
Стрийському районі Львівської області
проведено невиїзну документальну
перевірку своєчасності сплати ПДВ ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» за лютий та
березень 2009 року, за результатами якої
складено акт № 2590/15-2 від 29.06.2010 р.

У п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
передбачено, що органи державної
податкової служби.у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право: 1)
здійснювати документальні невиїзні
перевірки на підставі поданих
податкових декларацій, звітів та інших
документів, пов'язаних з нарахуванням і
сплатою податків та зборів
(обов'язкових платежів) незалежно від
способу їх подачі), а також планові та
позапланові виїзні перевірки
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів),
додержання валютного законодавства
юридичними особами.

З огляду на викладене, Законом України
«Про державну податкову службу в
Україні» передбачено можливість
проведення документальної невиїзної
перевірки лише поданих податкових
декларацій та звітів. Вказаним законом,
а також жодним іншим нормативно-
правовим актом не передбачено
можливості проведення документальної
невиїзної перевірки своєчасності
сплати податків та зборів. Питання
своєчасності сплати податків та зборів
може бути предметом лише планової та
позапланової виїзної перевірки, що
прямо передбачено у п. 1 ч. ст. 11 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні».

Також від ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий»
на запит органу ДПС не надходило жодних
пояснень та документів, достатніх для
проведення невиїзної документальної
перевірки;

до ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» не
надходило жодних запитів ДПІ щодо
надання письмових пояснень та їх
документального підтвердження про
виявлені порушення податкового
законодавства.

Враховуючи викладене, апелянт вважає,
що документальна невиїзна перевірка
своєчасності сплати ПДВ ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» проведена без
достатніх для цього правових підстав,
за відсутності відповідних
повноважень на її проведення у ДПІ.

В апеляційній скарзі ДПІ у Стрийському
районі Львівської області просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити
повністю.

ДПІ у Стрийському районі вважає, що при
винесенні даного рішення в частині
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень ДПІ у
Стрийському районі Львівської області
від 06.07.2010р. №/0, та від 06.07.2010р.
№/0 судом було допущено порушення
норм матеріального та процесуального
права та неповного з»ясування обставин
справи, а саме: не враховано

пп.17.1.7.п.17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», який
встановлює, що у разі коли платник
податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання протягом
граничних строків, визначених цим
Законом, такий платник податку
зобов'язаний сплатити штраф у таких
розмірах:

при затримці до 30 календарних днів,
наступних за останнім днем граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, - у розмірі
десяти відсотків погашеної суми
податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних
днів включно, наступних за останнім
днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі двадцяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу;

при затримці, що є більшою 90
календарних днів, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після дня введення мораторію, а
отже, і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.
Невиконання таких зобов'язань є
правопорушенням. Отже, нарахування
санкцій, зобов'язань щодо сплати
податків і зборів' (обов'язкових
платежів), а також штрафних санкцій,
грунтується на законі.

Представники сторін в судовому
засіданні вимоги своїх апеляційних
скарг підтримали, відповідно
заперечивши апеляційну скаргу свого
опонента.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши наявні в справі
матеріали та доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконання, що подану
апеляційну скаргу податкового органу
слід задовольнити повністю, а позивача
частково, постанову суду першої
інстанції скасувати з таких підстав.

З матеріалів справи видно, що 29.06.2010
року Державною податковою інспекцією у
Стрийському районі Львівської області
проведено невиїзну документальну
перевірку своєчасності сплати ПДВ ПП
«СЦ-Сервіс-Центр Стрий» за лютий та
березень 2009 року, за результатами якої
складено акт № 2590/15-2 від 29.06.2010 р.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п. 5.3.1. п. 5.3. ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» та ст. 9 ЗУ «Про систему
оподаткування», що виразилось у
несвоєчасній сплаті ПДВ згідно
декларацій № 9108 від 20.03.2009 року, № 16917
від 21.04.2009 року.

На підставі акту перевірки, згідно
пп.17.1.7.п.17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»,
прийнято податкові
повідомлення-рішення №/0 від 06
липня 2010 року, яким позивачу
донараховано штраф у розмірі 50% за
затримку на 97 календарних днів
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання у
розмірі 105482,04 грн. та №/0 від 06.07.2010
року у сумі 8728,73 грн. штрафу у розмірі 20%
за затримку на 87 календарних днів
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання у
розмірі 43643,68 грн.

Внаслідок адміністративного
оскарження вказані вище податкові
повідомлення-рішення залишені без
змін.

Крім того, 25 грудня 2009 року
господарським судом Львівської
області порушено провадження у справі
№ 31/196 про банкрутство Приватного
підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» і
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що у
період, за який відповідачем
нараховано позивачу штрафні санкції,
діяв мораторій на задоволення вимог
кредиторів, а відтак у відповідача
були відсутні правові підстави для
застосування штрафних санкцій за
протермінування сплати податкового
зобов'язання з 24.02.2010 року по 01.04.2010 року.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, що не ґрунтується на
вимогах закону.

Згідно ст.9 Закону України «Про систему
оподаткування», платник податку
зобов»язаний подавати до державних
податкових органів та інших державних
органів відповідно до законів
декларації, бухгалтерську звітність та
інші документи і відомості, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів (обов'язкових платежів) та
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни.

Підпунктом 5.3.1. п.5.3 ст.5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» вказує,
що платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Підпунктом 17.1.7.п.17.1 ст.17 даного Закону
встановлено, що у разі коли платник
податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання протягом
граничних строків, визначених цим
Законом, такий платник податку
зобов'язаний сплатити штраф у таких
розмірах:

при затримці до 30 календарних днів,
наступних за останнім днем граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, - у розмірі
десяти відсотків погашеної суми
податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних
днів включно, наступних за останнім
днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі двадцяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу;

при затримці, що є більшою 90
календарних днів, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Платник податків сплачує один із
зазначених у цьому підпункті штрафів
відповідно до загального строку
затримки незалежно від того, чи були
застосовані штрафи, визначені у
підпунктах 17.1.1 - 17.1.6 цього пункту, чи ні.

Як видно з матеріалів справи, позивачем
не заперечується сам факт
протермінування строку сплати
податкового зобов'язання з 24.02.2010 року
по 01.04.2010 року на 97 та 87 календарних
днів граничного строку сплати
узгодженого податкового зобов»язання,
а заперечуються повноваження
податкового органу на таку перевірку
та незаконність нарахування із-за
встановленого мораторію.

Щодо повноважень податкового органу на
проведення камеральної( невиїзної)
перевірку своєчасності сплати
позивачем податку на додану вартість,
то така передбачена

ст. 11 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» і
проводиться на підставі поданих
податкових декларацій, звітів та інших
документів, пов'язаних з нарахуванням і
сплатою податків та зборів
(обов'язкових платежів) незалежно від
способу їх подачі.

Встановлення факту протермінування
сплати узгодженого податкового
зобов»язання проводиться на підставі
вказаних вище документів, тому
податковим органом проведено
перевірку відповідно до встановленого
законом порядку, а посилання позивача
на відсутність повноважень на
проведення такої є без підставним .

Висновок суду першої інстанції про
незаконність нарахування штрафу під
час дії мораторію, на погляд колегії
суддів є помилковим, колегія суддів
погоджується з доводами податкового
органу, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1 та 12 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, а також
припинення заходів, спрямованих на
забезпечення виконання цих зобов'язань
та зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію.

З порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.

При цьому, погашення всіх зобов'язань, в
тому числі і зобов'язань щодо сплати
податків, зборів інших обов'язкових
платежів, а також штрафних санкцій за
несвоєчасне погашення таких
зобов'язань перед кредиторами
зупиняється відносно тих зобов'язань,
що виникли до порушення провадження в
справі про банкрутство. Відносно
поточних зобов'язань боржника перед
кредиторами то їх погашення
здійснюється на загальних підставах.

Мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після дня введення мораторію,
а. отже, і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.
Невиконання таких зобов'язань є
правопорушенням. Отже, нарахування
санкцій, зобов'язань щодо сплати
податків і зборів' (обов'язкових
платежів), а також штрафних санкцій,
грунтується на законі.

Введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів не забороняє
контролюючим органам нараховувати як
поточні податкові зобов'язання та
штрафні (фінансові) санкції за ними, так
і податкові зобов'язання, що виникли до,
а виявлені після порушення провадження
у справі про банкрутство платника
податку, а також штрафи за їх
невиконання.

Така правова позиція висловлена Вищим
адміністративним судом України та
підтримана Верховним Судом України
(постанова ВСУ від 06.02.07 у справі №07/87,
постанова В АСУ від 26.01.09 у справі
№К-28793/06), проте не взята до уваги судом
першої інстанції.

За таких обставин, оскаржені податкові
повідомлення-рішення прийняті на
підставі, в межах та у спосіб,
визначений законом, тому задоволенні
позовних вимог позивача слід
відмовити.

Відповідно до п.1, 4 ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, доводи
апеляційної скарги висновки суду
спростовують, а тому така підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202 п.1, 4,
205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий»
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Стрийському
районі Львівської області
задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року у справі №2а-8388/10 скасувати і
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову Приватного
підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий»
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову може бути подано
касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена
24.06.2014 року.