Справа № 2а-6565/09/1770
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 р.
Справа № 9104/32396/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Левицької Н. Г., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «АгроКлондайк» на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року по справі №2а - 6565/09/1770 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АгроКлондайк» до Державної
податкової інспекції у м. Рівному про
скасування рішення, -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «АгроКлондайк»
звернулося до Рівненського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Рівному і
просило визнати протиправним та
скасувати рішення про застосування
штрафних санкцій №/0 від 05 серпня
2009 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оспорюване рішення прийняте на
підставі помилкових та
необґрунтованих висновків перевірки.
Зокрема, відповідач невірно трактує ст.
2 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті», оскільки авансові платежі у
вигляді певної грошової суми
передаються покупцю до відвантаження
товару в рахунок виконання зобов'язань
за контрактом. Момент здійснення
авансового платежу є дата повного
перерахунку платежів, що передують
поставці товару. Саме із цього моменту
наступає термін відстрочення, з якого
слід обчислювати 180 календарних дні для
контролю за поставкою товару та
нарахування фінансових санкцій.

Відповідач подав заперечення на
адміністративний позов, згідно змісту
яких підставою для проведення
перевірки слугувало повідомлення
банківської установи, згідно якого
згідно зовнішньоекономічних
контрактів не надійшов товар у
встановлений строк, що у свою чергу є
порушенням ст. 2 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті». Тобто, у даному
випадку у податкового органу
відповідно до ст. 4 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» були законні та
обґрунтовані підстави для прийняття
оспорюваного рішення.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року в задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «АгроКлондайк» до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному про скасування рішення
відмовлено.

Позивач не погодився із таким судовим
рішенням суду першої інстанції і в
порядку апеляційного оскарження подав
до Львівського апеляційного
адміністративного суду на постанову
суду першої інстанції апеляційну
скаргу, у якій з посиланням на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
постанову суду першої інстанції і
прийняти нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Крім цього, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на
неправильне застосування судом першої
інстанції положень ст. 2 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», оскільки згідно
умов контракту сплата авансу повинна
була відбутися до 10 квітня 2009 року,
після чого позивач мав право вимагати
поставки товару. Також, не провівши
повну оплату позивач не мав права
вимагати здійснення поставки.

Сторони в судове засідання
представників не направили, хоча
належним чином та у встановленому
законом порядку були повідомлені про
дату, час і місце судового засідання.

При цьому, від сторін відсутні
клопотання про розгляд справи за
участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, справу розглянуто
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
правильність правової оцінки судом
першої інстанції обставин справи та
застосування норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
валютні кошти при виконанні імпортної
операції по контракту №23/02 - 2008 від 04
лютого 2008 року надійшли з порушенням
законодавчо встановленого терміну і
заборгованість виникла згідно
платіжного доручення від 06 листопада
2008 року. Граничний термін надходження
товару є 05 травня 2009 року, а кошти
повернуто 03 червня 2009 року. Також, по
контракту №119 від 25 травня 2008 року
товари станом на 27 липня 2009 року не
надійшли і на вказану дату рахується
прострочена дебіторська
заборгованість. При цьому, Закон
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
надавав позивачу можливість
продовжити строк, проте суду першої
інстанції не було надано доказів того,
що позивач скористався законодавчо
передбаченою можливістю.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи
позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю «АгроКлондайк», 06
червня 2005 року зареєстрований
виконавчим комітетом Рівненської
міської ради, як юридична особа.

Протягом 2008 - 2009 років позивач на
підставі укладених контрактів
здійснював зовнішньоекономічну
діяльність.

Зокрема, 04 лютого 2008 року позивачем
укладено контракт №23/02 - 2008 із ЗАТ «АИП -
ФОСФАТИ», предметом якого була купівля
позивачем фосфоритного борошна. Умови
поставки: DAF російсько - український
кордон - ст. Суземка (Згідно Інкотермс -
2000). Сума контракту визначена в
додатках до контракту на кожну окрему
партію товару на умовах часткової
передоплати. Валюта платежу:
російський рубль. Термін дії: до
повного виконання сторонами умов
контракту.

На виконання умов даного контракту
позивач на умовах передоплати
перерахував нерезиденту - ЗАТ «АИП -
ФОСФАТИ» (Росія) кошти на загальну суму
9 432 558 російських рублів (1 894 463 гривні 07
коп.) згідно платіжних доручень за
період із 08 липня по 06 листопада 2008
року.

Товар (фосфоритне борошно, код товару -
) в загальній кількості 3160,589 тонн
надійшов позивачу згідно: ВМД за період
з 04 серпня 10 листопада 2008 року на
загальну суму 9 421 648,30 російський рублів
(1 871 171 гривня 21 коп.). У зв'язку з
невиконанням умов контракту,
нерезидентом (ЗАТ «АИП - ФОСФАТИ»)
повернуто 03 червня 2009 року на валютний
рахунок позивача у Рівненській філії
ВАТ «КРЕДОБАНК» за №869/643 кошти в
сумі 10 909,70 російських рублів (2 702
гривні). Станом на 27 липня 2009 року по
даному контракту розрахунки завершені.

Також, 25 липня 2009 року позивачем
укладено контракт за №119 з ОАО
«Алексеевка ХИММАШ» (Росія), предметом
якого було придбання резервуарів для
зберігання рідкого аміаку. Умови
поставки: ОАР ст. Соловей - Тополи
(Згідно Інкотермс - 2000). Сума контракту
становить 9 886 000 російських рублів на
умовах часткової передоплати в
російських рублях.

На виконання умов даного контракту
підприємство позивача на умовах
передоплати перерахувало нерезиденту -
ОАО «Алексеевка ХИММАШ» 5 486 000
російських рублів (607 198 гривень 18 коп.)
згідно: платіжного доручення №4 від 11
серпня 2008 року в сумі 2 450 000 російських
рублів (497 105 гривень) і граничний термін
надходження товарів по імпорту
становив 07 лютого 2009 року; платіжного
доручення №12 від 07 жовтня 2008 року в
сумі 2 450 000 російських рублів (455 724
гривні 50 коп.) з граничним терміном
надходження товарів по імпорту 05
квітня 2009 року; платіжного доручення
№19 від 24 листопада 2008 року в сумі 86 000
російських рублів (19 253 гривні 68 коп.) з
граничним терміном надходження
товарів по імпорту 23 травня 2009 року;
платіжного доручення №20 від 27
листопада 2008 року в сумі 500 000
російських рублів (132 220 гривень) з
граничним терміном надходження
товарів по імпорту 26 травня 2009 року.

Товари по імпорту, а саме: два
резервуари для зберігання рідкого
аміаку (код товару 73110099) надійшли
позивачу згідно ВМД №401010000/8/001807 від 19
грудня 2008 pоку загальною фактурною
вартістю 1 412 659,97 гривень, що становить 4
943 000 російських рублів.

Станом на 27 липня 2009 року товари по
імпорту на суму 543 000 російських рублів
(133 686 гривень 60 коп.) не надійшли.
Заборгованість виникла згідно
платіжного доручення №19 від 24
листопада 2008 року в сумі 43 000 російських
рублів (9 626 гривень 84 коп.) з граничним
терміном надходження товарів по
імпорту 23 травня 2009 року; платіжного
доручення №20 від 27 листопада 2008 року в
сумі 500 000 російських рублів (132 220
гривень) з граничним терміном
надходження товарів по імпорту 26
травня 2009 року.

На 27 липня 2009 року по даному контракту
рахується прострочена дебіторська
заборгованість у сумі 543 000 російських
рублів (133 686 гривень 60 коп.) з граничним
терміном надходження товарів по
імпорту: у сумі 43 000 російських рублів (10
586 гривень 60 коп.) - 23 травня 2009 року; у
сумі 500 000 російських рублів (123 100
гривень) - 26 травня 2009 року.

Рівненська філія ВАТ «Кредобанк»
(уповноваженого банку) листом за №09 -
653/09 від 03 червня 2009 року повідомила
податковий орган про факти порушень у
сфері зовнішньоекономічної діяльності
.

У зв'язку з цим та на підставі
направлення від 20 липня 2009 року за
№61/1505/22 - 500 відповідачем проведено
позапланову документальну перевірку з
питань дотримання позивачем вимог
валютного законодавства при виконанні
вищевказаних імпортних контрактів, за
результатами якої 27 липня 2009 року
складено акт №986.

Згідно висновків перевірки, викладених
у вищевказаному акті, в ході перевірки
виявлено порушення вимог ст. 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті» у
зв'язку з порушенням термінів
розрахунків при виконанні імпортного
контракту №23/02 - 2008 від 04 лютого 2008 року
на суму 10 909,70 російських рублів (2 702
гривні) та ненадходженням товарів по
імпорту при виконанні контракту №119
від 25 липня 2008 року на суму 543 000
російських рублів (133 686 гривень 60 коп.)

На підставі висновків перевірки
відповідачем 05 серпня 2009 року винесено
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій №/0 у розмірі
25 002 гривні.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
такого.

У відповідності до ст. 2 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції

(робіт, послуг), що імпортується,
потребують висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Відповідно до ст. 4 цього ж Закону
порушення резидентами термінів
передбачених ст.1, 2 цього Закону, тягне
за собою стягнення пені за кожен день
прострочення у розмірі 0,3 відсотка від
суми неодержаної виручки (митної
вартості недопоставленої продукції) в
іноземній валюті, перерахованої у
грошову одиницю України за валютним
курсом Національного банку України на
день виникнення заборгованості.

Як було встановлено судом, валютні
кошти у сумі 10 90970 російських рублів (2 702
гривні) при виконанні імпортної
операції по контракту №23/02 - 2008 від 04
лютого 2008 року надійшли з порушенням
законодавчо встановленого терміну
розрахунків, внаслідок чого позивачем
порушено вимоги ст.2 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті». Заборгованість
виникла згідно платіжного доручення
від 06 листопада 2008 року з граничним
терміном надходження товарів по
імпорту 05 травня 2009 року, а кошти
повернуто 03 червня 2009 року.

По контракту №119 від 25 липня 2008 року
станом на 27 липня 2009 року товари по
імпорту на суму 543 000 російських рублів
(133 686 гривень 60 коп.) не надійшли. На 27
липня 2009 року по даному контракту
рахується прострочена дебіторська
заборгованість у сумі 543 000 російських
рублів (133 686 гривень 60 коп.) з граничним
терміном надходження товарів по
імпорту: 23 травня 2009 року - у сумі 43 000
російських рублів (10 586 гривень 60 коп.); 26
травня 2009 року - у сумі 500 000 російських
рублів (123 100 гривень).

Тобто, факт порушення позивачем вимог
ст. 2 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» підтверджено в судовому
засіданні.

На підставі доказів, які містяться в
матеріалах справи, що були досліджені
судами та оцінка яким надана з
дотриманням положень статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає правильним висновок суду
першої інстанції про наявність підстав
для застосування до позивача штрафних
санкцій.

З урахуванням встановлених судом
фактичних обставин справи та доказів,
представлених сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення проти позову, виходячи з
положень вищезазначених нормативно -
правових актів, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що висновок
відповідача про зазначені в акті
перевірки порушення є законним та
обґрунтованим, а відтак оспорюване
рішення про застосування штрафних
санкцій відповідає критеріям,
визначеним ст. 2 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

При цьому, доводи апеляційної скарги з
посиланням на відповідні обставини не
враховуються колегією суддів
апеляційного суду у своїх висновках,
так як на ці обставини позивач
посилався при обґрунтуванні своїх
позовних вимог і цим обставинам та
доводам було дано правильну правову
оцінку судом першої інстанції. Крім
цього такі доводи відповідача не
узгоджуються із відповідними
положеннями Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті».

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин справи,
невідповідність висновків суду першої
інстанції фактичним обставинам справи,
а також про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АгроКлондайк» залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 15
червня 2010 року по справі №2а - 6565/09/1770 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АгроКлондайк» до Державної
податкової інспекції у м. Рівне про
скасування рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі, копії
ухвали і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Н. Г. Левицька

І. О.
Яворський