Справа № К-24473/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р. м. Київ
К-24473/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Голосіївського районного суду міста
Києва від 21 липня 2009 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2010
року в справі за його позовом до
інспектора Державної патрульної
служби Чернігівського взводу
Державної патрульної служби Державної
автомобільної інспекції управління
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області Мулача Яна
Миколайовича про скасування постанови
про притягнення до адміністративної
відповідальності,

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в
суд із зазначеним адміністративним
позовом, в якому зазначав, що
постановою інспектора Державної
патрульної служби від 25 березня 2009 року
на нього накладено штраф у розмірі 300
грн. за порушення вимог пункту 12.6
Правил дорожнього руху.

Вважаючи постанову незаконною, просив
її скасувати та закрити провадження у
справі.

Постановою Голосіївського районного
суду міста Києва від 21 липня 2009 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 червня 2010 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, позивач просив
скасувати судові рішення та ухвалити
нове про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 25 березня 2009 року
інспектором Державної патрульної
служби Чернігівського взводу
Державної патрульної служби Державної
автомобільної інспекції управління
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області відносно
ОСОБА_4 складено протокол про
адміністративне правопорушення, яке
полягало в тому, що 25 березня 2009 року о
16.33 год. на 73 кілометрі автодороги
Київ-Н.Яриловичі керував автомобілем
зі швидкістю 124 км/год., чим порушив
вимоги пункту 12.6 Правил дорожнього
руху. Швидкість зафіксована за
допомогою технічного приладу «Беркут»
№0510044.

Постановою інспектора від 25 березня 2009
року позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
порушення вимог частини першої статті
122 Кодексу України про адміністративні
правопорушення та накладено штраф у
розмірі 300 грн..

Вирішуючи спір та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що посилання позивача на відсутність в
його діях складу правопорушення
необґрунтоване, а постанова про
притягнення до адміністративної
відповідальності є правомірною.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Порядок дорожнього руху на території
України, відповідно до Закону України
«Про дорожній рух», встановлюють
Правила дорожнього руху, затверджені
Постановою Кабінету Міністрів України
від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які
порушують ці Правила, несуть
відповідальність згідно із
законодавством.

Позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
порушення пункту 12.6 Правил дорожнього
руху, яким встановлено, що поза
населеними пунктами на всіх дорогах та
на дорогах, що проходять через населені
пункти, позначені знаком 5.47,
дозволяється рух із швидкістю: на
автомагістралях - не більше 130 км/год.,
на дорогах для автомобілів - не більше
110 км/год., на інших дорогах - не більше 90
км/год.

Заперечуючи факт перевищення
швидкості ОСОБА_4 зазначав, що
зафіксована на радарі швидкість не
відповідала дійсній швидкості руху
його автомобіля, оскільки попереду
рухались автомобілі зі значно більшою
швидкість, тому вказаний радар
зафіксував швидкість іншого
транспортного засобу.

Згідно пункту 2.13 Інструкції з
організації провадження та
діловодства у справах про
адміністративні правопорушення
правил, норм і стандартів, що
стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 22 жовтня 2003 року №1217, до протоколу,
складеного з використанням показань
технічних приладів, долучаються фото-,
відео- або інші матеріали, на яких
зафіксовані показання цих приладів, та
довідкові матеріали про власника
транспортного засобу або особу, яка має
право керування цим транспортним
засобом.

Відповідно до положень пункту 20.2
Інструкції з питань діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державної автомобільної
інспекції Міністерства внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 27 березня 2009 року №111 забороняється
застосування технічних засобів та
приладів, які не сертифіковані, не
сертифіковані в Україні та які не
пройшли метрологічної повірки або
мають свідоцтво про таку повірку,
термін дії якого минув, а також
передавати такі прилади для
користування безпосередньо на
маршруті патрулювання без здійснення
контролю командиром підрозділу
результатів роботи приладу за зміну.

Частиною четвертою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що відповідно до якої суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Судами попередніх інстанцій не
перевірялося дотримання відповідачем
зазначених Інструкцій, відповідні
висновки в судових рішеннях із
зазначеного питання відсутні, не
перевірялося чи сертифікованим є
технічний прилад «Беркут» та на
підставі чого він використовувався
відповідачем.

З огляду на викладене судові рішення
судів попередніх інстанцій неможна
визнати такими, що відповідають
вимогам статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Наведені порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, відповідно до
частини другої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Голосіївського районного
суду міста Києва від 21 липня 2009 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2010
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/