Справа № К/9991/22590/12-С
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року м. Київ
К/9991/22590/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Ладижинської
міської ради Вінницької області на
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року у справі за позовом
Ладижинської міської ради Вінницької
області до Контрольно-ревізійного
управління у Вінницькій області про
часткове скасування вимоги,

в с т а н о в и л а:

Ладижинська міська рада Вінницької
області звернулась до суду з позовом до
Контрольно-ревізійного управління у
Вінницькій області, у якому з
урахуванням заяв про уточнення
позовних вимог, просить визнати
протиправними висновки акту ревізії
№07-07/26 від 12.08.2011; визнати протиправною
та скасувати вимогу ласті №02-07-05-15/6665
від 26.08.2011; постановити окрему ухвалу
щодо Контрольно-ревізійного
управління у Вінницькій області, для
вжиття заходів з метою усунення причин
та умов, що сприяли порушенню закону та
визнати протиправними дії відповідача
в ході проведення ним перевірки
відповідності напрямків використання
коштів місцевого фонду охорони
навколишнього природного середовища
Ладижинської міської ради вимогам
постанови Кабінету Міністрів України
№1147 від 17.09.1996 "Про затвердження
переліку видів діяльності, що належать
до природоохоронних заходів".

Позовні вимоги мотивовано
необґрунтованістю висновків акту
перевірки та відсутністю з боку
позивача порушень в частині витрачання
бюджетних коштів.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2011
року позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано п.2
вимоги Контрольно-ревізійного
управління у Вінницькій області
№02-07-05-15/6665 від 26.08.2011 "Про усунення
порушень законодавства з фінансових
питань"; в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року скасовано постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2011
року та ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі
Ладижинська міська рада Вінницької
області з посиланням на порушення
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати зазначене вище судове
рішення апеляційного суду та залишити
в силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання постанови
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 13.07.2011 та звернення Управління
Служби безпеки України у Вінницькій
області від 21.07.2011 №53/8-2658нт,
Контрольно-ревізійним управлінням у
Вінницькій області проведено
позапланову ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Ладижинської міської ради за період з
01.01.2009 по 01.10.2011, за результатами якої
складено акт №07-07/26 від 12.08. 2011, у якому
зазначено про порушення позивачем
вимог статті 47 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища", Переліку видів діяльності,
що належать до природоохоронних
заходів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
вересня 1996 року № 1147, вимог абзацу 2
пункту 84 Положення про закупівлю
товарів, робіт та послуг за державні
кошти, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2008
№921.

На підставі зазначеного акта ревізії
відповідачем пред'явлено вимогу
№02-07-05-15/6665 від 26.08.2011, якою в
вимагається:

матеріали ревізії розглянути на нараді
з працівниками міської ради, видати
відповідний наказ, спрямований на
усунення порушень;

здійснити заходи щодо поновлення
коштів міського фонду охорони
навколишнього природного середовища в
сумі 118551,66 грн., що використані не за
цільовим призначенням;

при проведенні тендерних процедур
забезпечити дотримання тендерним
комітетом міської ради вимог Закону
України "Про здійснення державних
закупівель".

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанцій мотивував своє
рішення тим, що проведені позивачем
заходи (виготовлення
проектно-кошторисної документації для
будівництва мийки, з безстічним циклом,
на території що не відноситься до
природно-заповітного фонду, отримання
відповідних висновків, послуги по
очистці біотуалетів, будівництво
громадської вбиральні (туалети),
відповідають вимогам Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" та профінансовані за
відповідними бюджетними
призначеннями, а тому вимога №02-07-05-15/6665
від 26.08.2011 в частині нецільового
використання коштів міського фонду
охорони природного середовища на
загальну суму 118019,26 грн. є протиправною
та такою, що підлягає скасуванню.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що
перелік природоохоронних заходів
затверджується не лише для Державного
фонду охорони навколишнього
природного середовища, а є обов'язковим
при використанні коштів охорони
навколишнього природного середовища, в
тому числі й місцевих фондів, а тому
проведені позивачем заходи, а саме
виготовлення проектно-кошторисної
документації для будівництва мийки, з
безстічним циклом, на території, що не
відноситься до природно-заповітного
фонду, отримання відповідних
висновків, послуги по очистці
біотуалетів, будівництво громадської
вбиральні (туалети), не відповідають
заходам видів діяльності, передбачених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1147, перелік яких є вичерпним, а тому
вимога №02-07-05-15/6665 від 26.08.2011 в частині
нецільового використання коштів
міського фонду охорони природного
середовища на загальну суму 118019,26 грн.
не може визнаватися протиправною та
такою, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
вказаними висновками апеляційного
суду, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 2
Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону
контрольно-ревізійним управлінням в
областях надається право перевіряти у
підконтрольних установах грошові та
бухгалтерські документи, звіти,
кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, проводити перевірки
фактичної наявності цінностей
(грошових сум, цінних паперів, сировини,
матеріалів, готової продукції,
устаткування тощо); пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів;
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджетів та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства є обов'язковою
до виконання.

Відповідно до статті 68 Закону України
"Про місцеве самоврядування" органи
місцевого самоврядування можуть
утворювати цільові фонди, які є
складовою спеціального фонду
відповідного місцевого бюджету.
Порядок формування та використання
цільових фондів визначається
положенням про ці фонди, що
затверджується відповідною місцевою
радою.

Судом встановлено, що рішенням 1ї сесії
23-ого скликання Ладижинської міської
ради від 27.04.2000 затверджено положення
"Про місцевий фонд природного
середовища", яке було чинним на момент
використання міською радою коштів у
2009-2011 роках.

Відповідно до вказаного Положення
місцевий фонд охорони навколишнього
природного середовища утворюється
відповідно до статті 47 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" у складі місцевого бюджету
з метою цільового фінансування
місцевих екологічних програм
природоохоронних та
ресурсозберігаючих заходів, в тому
числі наукових досліджень з цих питань,
а також заходів для зниження впливу
забруднення навколишнього природного
середовища на здоров'я населення.

Відповідно до пункту 4 Положення
використання коштів місцевого фонду
охорони навколишнього природного
середовища здійснюється відповідно до
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
та постанови Кабінету Міністрів
України №1147 від 17.09.1996 "Про
затвердження Переліку видів
діяльності, що належать до
природоохоронних заходів",
розпорядження голови
облдержадміністрації №318 від 25.09.1997
"Про порядок фінансування
природоохоронних заходів з обласного
та міського бюджетів".

Відповідно до статті 24 Закону України
"Про місцеве самоврядування" органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і Законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і Законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України.

Частиною 6 статті 47 Закону України "Про
охорону навколишнього-природного
середовища" передбачено, що кошти
місцевих республіканського Автономної
Республіки Крим і Державного фондів
охорони навколишнього природного
середовища можуть використовуватись
тільки для цільового фінансування
природоохоронних та
ресурсозберігаючих заходів, в тому
числі наукових досліджень з цих питань
ведення державного кадастру територій
та об'єктів природно-заповідного фонду,
а також заходів для зниження впливу
забруднення навколишнього природного
середовища на здоров'я населення.

Пунктом "г" статті 17 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища" передбачено, що Кабінет
Міністрів України встановлює порядок
утворення і використання Державного
фонду охорони навколишнього
природного середовища у складі
Державного бюджету України та
затверджує перелік природоохоронних
заходів.

Так, відповідно до статті 17 Закону
України "Про охорону навколишнього
природного середовища" Постановою
Кабінету Міністрів України від 17.09.1996
№1147 затверджено Перелік видів
діяльності, що належать до
природоохоронних заходів до якого не
включено виготовлення
проектно-кошторисної документації.

Оскільки перелік природоохоронних
заходів є обов'язковим при
використанні коштів охорони
навколишнього природного середовища, в
тому числі й місцевих фондів, а тому
правильними є висновки апеляційного
суду про те, що проведені позивачем
заходи, а саме виготовлення
проектно-кошторисної документації для
будівництва мийки, з безстічним циклом,
на території що не відноситься до
природно-заповітного фонду, отримання
відповідних висновків, послуги по
очистці біотуалетів, будівництво
громадської вбиральні (туалети), не
відповідають заходам видів діяльності,
передбачених Постановою Кабінету
Міністрів України №1147, перелік яких є
вичерпним, а тому вимога №02-07-05-15/6665 від
26.08.2011 в частині нецільового
використання коштів міського фонду
охорони природного середовища не може
бути визнана протиправною та такою, що
підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із позицією апеляційного
суду щодо відсутності підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи апеляційним судом дана вірно,
порушень норм матеріального чи
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення судом
не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Ладижинської міської
ради Вінницької області відхилити, а
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: