Справа № 2а-7286/09/1770
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 р.
Справа № 9104/32372/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Левицької Н. Г., Яворського І.
О.

з участю секретаря судового
засідання Сідельник Г. М.

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Шапошнікова О. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 15
липня 2010 року по справі №2а - 7286/09/1770 за
адміністративним позовом суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання рішення нечинним,
-

УСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до Рівненського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації у Рівненській області і
просив визнати нечинним рішення про
застосування санкцій від 20 лютого 2009
року №/32, прийняте Регіональним
управлінням Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА у Рівненській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішення відповідача про застосування
фінансових санкцій від 20 лютого 2009 року
№/32 прийняте відповідачем
всупереч законодавству і підлягає
визнанню нечинним. Посилається на
порушення, допущені відповідачем при
проведенні перевірки, а також вказує
про легальність придбання ним горілки
«Пшенична межа» у підприємця ОСОБА_3,
пляшка якої з ознаками підробленої
акцизної марки, була закуплена під час
перевірки у його магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Заперечує факт продажу
неповнолітній особі слабоалкогольного
напою та цигарок.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2010
року в задоволенні адміністративного
позову суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області відмовлено.

Позивач не погодився з постановою суду
першої інстанції і оскаржив її в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду.
Посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права та
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову постанову,
якою скасувати рішення Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА у Рівненській області від 20 лютого
2009 року №/32.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на ті обставини, що
акт перевірки містить багато
суперечностей та невідповідностей, що
свідчить про допущені з боку посадових
осіб відповідача порушення під час
проведення перевірки та складання
такого акту. Стверджує про наявність у
нього достатніх документів, які
підтверджують легальність придбання
продукції та її відповідність
державним вимогам та стандартам. Також,
вказує, що немає свідків закупівлі
пляшки горілки «Пшенична межа»,
протокол вилучення її за візуальною
підозрою на фальсифіковану акцизну
марку не складався, контрольного
зразка з даної партії товару не
залишено позивачеві. Крім того в
описовій частині акту перевірки
перевіряючими зроблено виправлення
ціни, по якій придбано горілку - з 18 - ти
гривень на 14 - ть гривень, не завірене
підписами посадових осіб, що не
допускається, а тому проводити
експертне дослідження даної пляшки
горілки не допустимо. Також не
погоджується з викладеними акті
фактами щодо придбання неповнолітнім
однієї пляшки слабоалкогольного напою
«Шейк - коктейль Данкірі».

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня у
відповідності до ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку процесуального
правонаступництва замінено
відповідача: Регіональне управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації у
Рівненській області на Головне
управління Міндоходів у Рівненській
області.

В судовому засіданні позивач підтримав
доводи, викладені на обґрунтування
апеляційної скарги, і вважає, що ці
доводи підтверджують незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, що в свою чергу є
підставою для її скасування. Просить
задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача не погодився з
апеляційної скаргою і вважає, що
викладені у ній обставини та доводи не
дають підстав для висновку про
необґрунтованість та незаконність
оскаржуваної постанови. Тому, просить
залишити без змін оскаржуване судове
рішення суду першої інстанції.

Вислухавши в судовому засіданні суддю -
доповідача, позивача та представника
відповідача, дослідивши наявні в
справі матеріали та докази,
перевіривши правильність правової
оцінки обставин справи та
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення
та умотивовуючи свої висновки, суд
першої інстанції виходив з того, що
виявлене є порушенням вимог ст. ст. 11, 15 -
3 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів». Статтею 17 цього ж Закону
передбачено фінансові санкції за
вказані порушення, які й накладені
уповноваженим на то органом в межах,
передбачених вказаною статтею. Підстав
для визнання нечинним рішення про
застосування фінансових санкцій від 20
лютого 2009 року № /32 немає.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із таким висновком суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановлено судом та
підтверджено матеріалами справи
працівниками Регіонального управління
департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації у
Рівненській області відповідно до
наказу №17 - К від 30 січня 2009 року, на
підставі направлень, проведено
перевірка магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
по АДРЕСА_1 та належить фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1, про що 30 січня 2009
року складено акт за №170195.

Проведеною перевіркою було
встановлено реалізацію алкогольних
напоїв з підробленими марками
акцизного збору, а також реалізацію
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів особі, яка не досягла 18 років,
що є порушенням статей 11, 15 - 3 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного та плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів.

На підставі висновків перевірки, 29
лютого 2009 року відповідачем прийнято
рішення №/32, яким до позивача
застосовано фінансові санкції у
вигляді штрафу в розмірі 3 400 гривень
згідно з абзацами 8, 13 частини другої
статті 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва та обігу
спирту етилового, коньячного та
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
такого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» за порушення норм
цього Закону щодо виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 17 цього ж Закону, до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів, зокрема, у випадку
порушення вимог статті 15 - 3 цього
Закону, відповідно до якої
забороняється продаж алкогольних
напоїв та тютюнових виробів: особам,
які не досягли 18 років - 1700 гривень, у
разі повторного протягом року
порушення - 3 400 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, факт
продажу неповнолітньому ОСОБА_4 в
магазині позивача 30 січня 2009 року
цигарок «Честерфільд» та
слабоалкогольного напою «Шейк», який
зафіксовано акті перевірки,
підтверджено фіскальними чеками № 9486,
№9487 та допитаним в якості свідка
ОСОБА_4

Так, 30 січня 2009 року ОСОБА_4 надав
письмові пояснення о/у ВКМСД
Рівненського МВ УМВС України в
Рівненській області, лейтенанту
міліції Яблонському В.В., в якому
підтвердив факт продажу цигарок
«Честерфільд» та слабоалкогольного
напою «Шейк» 30 січня 2009 року о 18 годині
45 хв. у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно матеріалів справи продавець
ОСОБА_6 відмовилася від дачі пояснень 30
січня 2009 року, а також від підписання
матеріалів перевірки від 30 січня 2009
року.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, 30 січня 2009 року ОСОБА_6 надала
письмові пояснення суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній
особі ОСОБА_1, а також 02 лютого 2009 року
ОСОБА_7 надав письмові пояснення,
адресовані Рівненському окружному
адміністративному суду, де зазначив, що
неповнолітній ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_7
придбати для нього цигарки та
слабоалкогольний напй, нащо він
погодився та придбавши ці товари,
передав ОСОБА_4

Згідно ст. 79 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка заявляє
клопотання перед судом про
витребування від інших осіб письмових
доказів, повинна зазначити: який
письмовий доказ вимагається, орган чи
особу, у яких він знаходиться, та
обставини, які може підтвердити цей
доказ. Письмові докази, які витребовує
суд, надсилаються безпосередньо до
адміністративного суду. Суд може також
уповноважити заінтересовану сторону
або іншу особу, яка бере участь у
справі, одержати письмовий доказ для
надання його суду.

На думку колегії суддів, письмові
пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не
заслуговують на увагу як письмовий
доказ, оскільки вони не були
витребувані судом, а також суд не
уповноважував позивача на отримання
письмових доказів для подання їх до
суду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 11 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»,
алкогольні напої та тютюнові вироби,
які виробляються в Україні, а також
такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного збору в
порядку, визначеному законодавством.

Згідно ст. 16 цього Закону, контроль за
дотриманням норм цього закону
здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також органи в межах
компетенції, визначеної законами
України.

Зі змісту Положення про Департамент
контролю за виробництвом та обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України,
затвердженого наказом ДПА України від
10 лютого 2007 року за №116/13383, вбачається,
що здійснення контролю за виробництвом
та обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів належить до основних
завдань та функцій Департаменту.

Факт продажу пляшки горілки «Пшенична
межа» з ознаками підробленої марки
акцизного збору в магазині позивача
працівниками відповідача, які провели
закупку, зафіксовано в акті перевірки,
підтверджено фіскальним чеком №9491.

Відповідно до акту №83 - 02 - 09 експертизи
марки акцизного збору для маркування
алкогольних напоїв вітчизняного
виробництва надана на експертизу марка
акцизного збору ЛГП код регіону 05,
серії АААЇ №478759, дата виготовлення 08/1,
0,5л вміст спирту етилового 25 відсотків
і більше об'ємних одиниць державним
підприємством Поліграфічний комбінат
«Україна» по виготовленню цінних
паперів не виготовлялась і є
підробленою.

Згідно ч. 2 ст. 17 цього Закону, до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів, зокрема, у випадку
зберігання, транспортування,
реалізації фальсифікованих
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів без марок акцизного
збору встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного збору -
100 відсотків вартості товару, але не
менше 1700 гривень.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на допущені відповідачем
порушення, а саме виправлення ціни, по
якій придбано пляшку горілки,
відсутність свідків закупівлі даної
пляшки горілки, нескладення протоколу
її вилучення не можуть бути враховані
апеляційним судом у своїх висновках,
так як ці обставини не спростовують
самого факту вчинення порушення вимог
ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

З огляду на встановлені судом фактичні
обставини справи та докази,
представлені сторонами на
обґрунтування своїх вимог та
заперечень, положення нормативно -
правових актів, що регулюють
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, викладені у акті перевірки
висновки є обґрунтованими,
відповідають фактичним обставинам, у
зв'язку з чим колегія суддів
апеляційного суду вважає, що
оспорюване рішення про застосування
фінансових санкцій прийняте на
підставі встановлених обставин, та у
відповідності до закону, і відповідає
критеріям, визначеним ст. 2 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України суд ухвалює
рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, підтверджених дослідженими
доказами.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції, вирішуючи даний спір,
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
викладені у судовому рішенні висновки.
Тому підстав для його скасування і
відповідно - до задоволення
апеляційної скарги апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 15
липня 2010 року по справі №2а - 7286/09/1770 за
адміністративним позовом суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання рішення нечинним -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Н. Г. Левицька

І. О.
Яворський

Ухвалу в повному обсязі складено
24 червня 2014 року.