Справа № 451/1680/13-а (6а/451/11/13)
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року м. Київ
К/800/10619/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Лиска Т.О. , Пасічник С.С. ,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Радехівському районі Львівської
області на ухвалу Радехівського
районного суду Львівської області від
13.11.2013р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29.01.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в Радехівському районі Львівської
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Радехівському районі Львівської
області з вимогами про перерахунок
пенсії.

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.12.2011р. скасовано постанову суду
першої інстанції та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково. Зобов'язано відповідача
починаючи з 07.12.2008р. здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії,
як інваліду ІІ групи відповідно до
ст.ст. 50, 54, ч. 4 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, розмір
яких визначається відповідно до ч.1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням виплачених
сум.

Ухвалою Радехівського районного
суду Львівської області від 13.11.2013р.
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29.01.2014р., змінено спосіб та порядок
виконання постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.12.2011р. шляхом стягнення з
Управління Пенсійного фонду України в
Радехівському районі Львівської
області на користь ОСОБА_2 недоплачену
пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.ст. 50, 54, ч. 4 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 07.12.2008р. у розмірі 142315,30
грн.

У касаційній скарзі представник
Управління Пенсійного фонду України в
Радехівському районі Львівської
області, посилаючись на порушення норм
процесуального права, допущених
судами, просить судові рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні заяви про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення.

З'ясувавши обставини справи в
межах, передбачених ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами встановлено, що на виконання
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.12.2011р.
відповідачем проведено перерахунок
пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи» та нараховано 142315, 30 грн.
недоплаченої пенсії. Однак, вказана
сума не виплачена позивачу в зв'язку із
відсутністю у відповідача коштів на
виплату пенсії постраждалим від аварії
на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган.

Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Згідно з ч.1 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат.

Оскільки судами встановлено, що
відповідачем проведено нарахування
ОСОБА_2 коштів, передбачених ст.ст. 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи» в сумі 142315, 30 грн., висновок
судів попередніх інстанцій про
можливість зміни способу виконання
цього рішення є правильним.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
процесуального права, тому відсутні
підстави для скасування або зміни
прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Радехівському районі Львівської
області відхилити, а ухвалу
Радехівського районного суду
Львівської області від 13.11.2013р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.01.2014р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді
Лиска Т.О.

Пасічник С.С.