Справа № 2270/6222/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

18 червня 2014 року
м. Київ К/9991/80651/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Маслія В.І.,Черпіцької
Л.Т.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України у місті Хмельницькому, третя
особа - Головне управління Державної
казначейської служби України у
Хмельницькій області про стягнення
помилково сплаченого збору, за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України у місті
Хмельницькому (далі - УПФ) та Головного
управління Державної казначейської
служби України у Хмельницькій області
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року і ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 28
листопада 2012 року, -

встановив:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 28 березня 2012 року придбав
автомобіль ВАЗ 217130, державний номер
НОМЕР_1, вартістю 102720 грн. Під час
реєстрації вказаного автомобіля ним
було сплачено збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 3 % його вартості - 2568 грн.
Посилаючись на помилкову сплату
вказаного збору, звернувся до УПФ із
заявою про повернення вказаної суми, на
яку отримав відмову. Вважаючи вказану
відмову протиправною, просив суд
зобов'язати УПФ вчинити дії щодо
повернення йому 2568 грн. помилково
сплаченого збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування при придбанні автомобіля.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 28
листопада 2012 року, позов задоволено.
Зобов'язано УПФ вчинити дії щодо
повернення ОСОБА_4 2568 грн. помилково
сплаченого збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування при придбанні автомобіля
ВАЗ 217130, державний номер НОМЕР_1.

У касаційній скарзі УПФ та Головне
управління Державної казначейської
служби України у Хмельницькій області,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просять судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів прийшла до
висновку про відмову у задоволенні
касаційної скарги.

Встановлено, що 28 березня 2012 року
ОСОБА_4 придбав автомобіль ВАЗ 217130,
державний номер НОМЕР_1 вартістю 102720
грн., при реєстрації якого ним було
сплачено збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 2568 грн.
(3 % вартості автомобіля).

Листом від 03.10.2012 УПФ відмовило
позивачу у задоволенні його заяви про
повернення вказаної суми, як помилково
сплаченої.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

У пункті 7 статті 1 Закону України від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування", у редакції на час спірних
правовідносин, визначено виключний
перелік осіб - платників збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачено, що
платниками збору є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Отже, відповідно до цього Закону
обов'язок зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на осіб лише
у випадку відчуження, а не при купівлі
автомобілів.

Відповідно до пункту 12 Порядку сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 листопада 1998 року суми збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі шляхом купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» вказано, що
судам необхідно виходити з того, що
нормативно-правові акти будь-якого
державного чи іншого органу (акти
Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

За таких обставин суди попередніх
інстанцій прийшли до правильного
висновку про наявність підстав для
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача сплаченого збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування при купівлі автомобіля у
розмірі 2568 грн.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного суду
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у місті
Хмельницькому та Головного управління
Державної казначейської служби
України у Хмельницькій області
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року і ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 28
листопада 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: