Справа № 2а/0370/457/12
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 травня 2014 року Справа № 9104/80058/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Омеляновської Л.В.,

представника позивача
Ганущин М.В.,

представника відповідача
Мандзирохи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Волиньзапчастина"
на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2012
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
,,Волиньзапчастина" до Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю (ТзОВ)
,,Волиньзапчастина" звернулось до суду
з адміністративним позовом, в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області за
№ від 08 лютого 2012 року.

Постановою від 03 квітня 2012 року
Волинський окружний адміністративний
суд відмовив у задоволенні позову в
повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ТзОВ
,,Волиньзапчастина" подала апеляційну
скаргу, оскільки вважає, що постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин, які
мають значення для справи, що призвело
до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув належної
уваги на доводи позивача про наявність
реального характеру господарських
операцій товариства з його
контрагентами.

За таких обставин, позивач вважає
протиправним нарахування податкових
зобов'язань з податку на прибуток та
застосування штрафних санкцій, а тому
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційного суду
підтримала вимоги апеляційної скарги
та просить їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник податкового органу
заперечив вимоги апеляційної скарги та
просить залишити скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга належить до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що за
наслідками позапланової виїзної
документальної перевірки ТзОВ
,,Волиньзапчастина" з питань
достовірності взаєморозрахунків з
ТзОВ ,,Авторесурс-Сервіс" та ПП
,,МКМ-Сервіс" за період з жовтня 2010 року
по березень 2011 року, оформленої актом
перевірки від 25.01.2012 року №79/7/2301/33211369,
Нововолинська ОДПІ прийняла податкове
повідомлення-рішення № від 08.02.2012
року, яким визначила позивачу суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 89100,00 грн. та
застосувала штрафну санкцію в сумі
11500,00 грн.

Висновки податкового органу базуються
на тому, що підприємство позивача на
порушення вимог статтей 3, 4, пункту 5.1,
підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону
України ,,Про оподаткування прибутку
підприємств" підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14, статтей 22, 23, 134, пункту 138.4
статті 138 Податкового кодексу України
допустило заниження податку на
прибуток на загальну суму 89100,00 грн., у
тому числі за 2010 рік в сумі 45996,00 грн. та
за І квартал 2011 року в сумі 43104,00 грн.

Зазначені порушення, на думку
податкового органу, полягають у тому,
що взаємовідносини позивача з ТзОВ
,,Авторесурс-Сервіс" та ПП ,,МКМ-Сервіс"
не спричинили реального настання
правових наслідків, оскільки укладені
позивачем правочини з вказаними
контрагентами є нікчемними.

Таких висновків податковий орган
дійшов на підставі актів ДПІ у
Галицькому районі м. Львова
№1649/23-209/35383180 від 23.06.06.2011 року та ДПІ у
Франківському районі м. Львова
№602/23-2/3703617 від 14.04.2011 року, згідно яких
встановлена відсутність в ПП
,,МКМ-Сервіс" та ТзОВ
,,Авторесурс-Сервіс" необхідних умов
для результатів відповідної
господарської діяльності, технічного
персоналу, основних фондів, виробничих
активів, складських приміщень і
транспортних засобів, що свідчить про
фактичну неспроможність вказаних
підприємств здійснювати господарську
діяльність.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що операції з придбання
підприємством позивача у контрагентів
товарів не мали реального характеру, а
тому позивач протиправно відніс до
складу валових витрат понесенні
витрати по вказаних господарських
операціях.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, нормам матеріального і
процесуального права та є вірними.

Так, ч. 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України 28
грудня 1994 р. № 334/94-ВР ,,Про
оподаткування прибутку підприємств"
(чинного на час виникнення даних
спірних правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку в грошовій,
матеріальній або нематеріальній формі,
здійснюваних як компенсація вартості
товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті (підпункт 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону № 334/94-ВР).

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (підпункт 5.3.9 пункту
5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР).

Таким чином, платник податку - покупець
має право збільшити валові витрати
після оприбуткування товарів за
обов'язкової умови, що зазначені
витрати сплачені (нараховані) у зв'язку
з підготовкою, організацією, і веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) та охороною праці та
використані ним в господарській
діяльності.

Статтею 1 Закону України ,,Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону
України ,,Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

З огляду на викладене апеляційний суд
дійшов висновку, що будь-які документи
(у тому числі, договори, накладні,
рахунки тощо) мають силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.
Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

Таким чином, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції, яка призводить
до руху активів (майна, коштів тощо)
платників податків у процесі її
здійснення.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що 01.11.2010 року ТзОВ
,,Волиньзапчастина" (покупець) та ПП
,,МКМ-Сервіс" (продавець) уклали договір
купівлі-продажу №01/11-10, відповідно до
умов якого продавець зобов'язавсяя
продати, а покупець прийняти товар
(автомобільні деталі та приладдя), ціна
та кількість якого вказана у накладних,
що є невід'ємною частиною договору.

Виконання умов договору оформлене
видатковими та податковими накладними
за період з 01.11.2010 року по 24.01.2011 року на
загальну суму 261137,59 грн., в тому числі
ПДВ - 43522,92 грн..

01.02.2011 року ТзОВ ,,Волиньзапчастина"
(покупець) та ТзОВ ,,Авторесурс-Сервіс"
(продавець) уклали договір
купівлі-продажу №02/11-1, відповідно до
умов якого продавець зобов'язався
продати, а покупець прийняти товар
(автомобільні деталі та приладдя), ціна
та кількість якого вказана у накладних,
що є невід'ємною частиною договору.

Виконання умов договору оформлене
видатковими та податковими накладними
за період з 01.02.2011 року по 30.03.2011 року на
загальну суму 166543,82 грн., в тому числі
ПДВ - 27757,30 грн..

Розрахунки по зазначених договорах
здійснено позивачем в повному обсязі
та витрати включено до складу валових
витрат відповідних податкових
періодів.

В бухгалтерському обліку дані операції
позивачем відображені в ДТ.Рах.28 -
товари на складі та Кт.Рах.63 -
,,Розрахунки з постачальниками".

Дослідивши надані сторонами докази,
апеляційний суд вчтановив, що
господарські операції підприємства
позивача з ПП ,,МКМ-Сервіс" та ТзОВ
,,Авторесурс-Сервіс" з придбання
товарів мали реальний характер,
оскільки вони підтверджені належними
та допустимими доказами, первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку: договорами
купівлі-продажу, видатковими та
податковими накладними, платіжними
дорученнями.

Відповідність вказаних документів
вимогам Закону України ,,Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", а податкових
накладних - вимогам п. 201.1 ст. 201 ПК
України податковим органом не
спростовується.

На час здійснення господарських
операцій ПП ,,МКМ-Сервіс" та ТзОВ
,,Авторесурс-Сервіс" були зареєстровані
у Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
мали свідоцтва платників ПДВ, що не
заперечується відповідачем.

Доводи податкового органу про
нікчемність правочинів, укладених
позивачем з ПП ,,МКМ-Сервіс" та ТзОВ
,,Авторесурс-Сервіс", з якими погодився
суд першої інстанції, спростовується
актами перевірок вказаних
контрагентів позивача. В актах
зазначено, що ПП ,,МКМ-Сервіс" та ТзОВ
,,Авторесурс-Сервіс" подавали податкову
звітність, в якій зазначали валові
витрати та валові доходи, а також
сплачували податок на прибуток.

Відсутність товарно-транспортних
накладних не є беззаперечним доказом
відсутності реального характеру
господарських операцій, які
підтверджені належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами та іншими
доказами. Зокрема, податковий орган не
спростував доводів позивача про те, що
придбані товари директор підприємства
перевозив орендованим автомобілем.

Інших належних та допустимих доказів
на підтвердження факту безтоварності
господарських операцій відповідач не
надав.

За таких обставин апеляційний суд
визнає правомірним віднесення
позивачем до складу валових витрат за
2010 рік та за І квартал 2011 року витрат на
придбання товарів ПП ,,МКМ-Сервіс" та
ТзОВ ,,Авторесурс-Сервіс" відповідно в
сумі 217614,67 грн. та 138786,52 грн., оскільки
висновки податкового органу щодо
фактичної відсутності господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами базуються лише на
припущеннях, не підтверджуються
жодними первинним документами
бухгалтерського та податкового обліку,
а тому прийняте на підставі таких
висновків податкове
повідомлення-рішення є протиправними.

Суд першої інстанції належної оцінки
вказаними обставинам не дав, а тому
дійшов помилкового висновку щодо
правомірності оскарженого податкового
повідомлення-рішення.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу п.3 ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Оскільки висновки суду першої
інстанції щодо відсутності реального
характеру господарських операцій між
позивачем та його контрагентами не
відповідають фактичним обставинам
справи, апеляційний суд визнає
правильним апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. ст.195, 196, п. 3 ч. 1
ст.198, п.3 ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
,,Волиньзапчастина" задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2012
року у справі № 2а/0370/457/12 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області за № від 08 лютого 2012 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 КАС України - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Постанова в повному обсязі складена 06
червня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим