Справа № 437/18452/13-а
Суддя: Золотарьов О. Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2014 року Ленінський районний
суд м. Луганська складі:

головуючого судді:
Золотарьова О.Ю.,

при секретарі Красновській
М.В., Середа Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Луганській області
Управління Державної казначейської
служби Україні у М.Луганську
Луганської області про визнання дій
незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із
відповідним позовом, який в подальшому
було уточнено (а.с. 41), посилаючись на ту
обставину, що 18.02.2013 року державним
виконавцем Ленінського ВДВС
Луганського МУЮ було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом
№22ц-5672/12, виданим 02.02.2013 року, за ВП
№36559188.

Згідно цієї постанови боржнику було
надано строк для добровільного
самостійного виконання до 25.02.2013 року.

З огляду на те, що боржник не виконав
добровільно рішення суду у
встановлений законом строк, 04.03.2013 року
ОСОБА_1 звернулася до державних
виконавців з заявою з проханням
накласти арешт на майно боржника, 08.05.2013
року ОСОБА_1 повторно звернулася з
заявою про накладення арешту на
готівку, яка перебуває у касах
боржника, клопотанням про
перерахування стягнутої з боржника
суми на вказаний позивачем банківський
рахунок.

Ленінський ВДВС Луганського МУЮ 20.05.2013
року здійснив усі передбачені дії щодо
виконання рішення суду, перерахував
стягнуті грошові кошти на рахунок
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Луганській області Управління
Державної казначейської служби
України у м. Луганську Луганської
області.

Після подання багатої кількості
запитів, скарг та інших звернень, в
кінці літа ОСОБА_1 було перераховано
кошти за рішенням суду, у той час як
позивач як одинока мати з двома дітьми,
потребувала цих грошових коштів.

Позивач вважає, що неправомірними
діями ГУ ДКСУ з виконання рішення суду
завдано істотної шкоди її правам та
законним інтересам.

Позивач була змушена звернутись за
правовою допомогою до спеціалістів та
сплатити послуги у сумі 800 гривень
згідно договору № 61/ск від 03.06.2013 року.

Посилаючись на наведене, просила
визнати незаконними дії
(бездіяльність) відповідача у частині
несвоєчасного перерахування позивачу
вже стягнутих ВДВС з боржника грошових
коштів за виконавчим листом № 22ц-5672/2012,
виданим Ленінським районним судом м.
Луганськ 02.02.2013 року, стягнути з
Відповідача понесені мною судові
витрати по сплаті юридичних послуг у
розмірі 800 гривень та судового збору у
розмірі 68,85 грн.

В судовому засіданні позивач, її
представник участі не приймали,
позивач надала суду заяву про розгляд
справи в її відсутність.

Відповідач позов не визнав, надавши
письмові заперечення проти позову (а.с.
13-14), просив відмовити в задоволенні
позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
надані докази, суд дійшов наступного
висновку.

Згідно ст. 138 КАС України предметом
доказування є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухвалені
судового рішення у справі.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, та принципом
рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, відповідно до якого
усі учасники адміністративного
процесу є рівними перед законом і
судом.

Судом встановлено, що витікає з змісту
позовних вимог та матеріалів справи, що
на виконанні у Ленінському ВДВС
Луганського МУЮ перебувало виконавче
провадження № 36559188 щодо примусового
виконання виконавчого листа № 22ц-5672/12
від 02.02.2013 року, виданого Ленінським
районним судом міста Луганська про
стягнення з ВАТ КБ «Надра» на користь
ОСОБА_1 інфляційних витрат на суму
банківського вкладу за період з 01.01.2010
року по 25.07.2011 року у сумі 10902,17 грн., 3 %
річних за період з 01.01.2010 року по 01.07.2011
року у сумі 3273,68 грн.

17.05.2013 року боржником перераховано
грошові кошти на депозитний рахунок
Ленінського ВДВС Луганського МУЮ.

01.07.2013 року грошові кошти перераховані
на рахунок позивача та отримані нею
05.07.2013 року.

22.07.2013 року виконавче провадження
закінчене в зв'язку з виконанням
рішення.

Згідно до п. 24 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою КМУ №845 -
стягувачі, на користь яких прийнято
рішення про стягнення коштів з рахунку
боржника, подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник відповідні документи, які
перелічені в п. 6 вказаного Порядку.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку
передбачено, що рішення про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників виконуються на підставі
виконавчих документів у порядку
черговості надходження даних
документів.

Згідно з ч. 1 ст.2 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі Закон)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України та
здійснюється державними виконавцями у
порядку визначеному Законом.
Відповідно з аб. 1 ч. І ст. 19 даного
Закону - державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення. Заява
подається на ім'я керівника
відповідного органу Державної
виконавчої служби та складається в
довільній формі. У разі якщо у
виконавчому документі визначено -
«зобов'язання боржника вчинити певні
дії», стягувач звертається для
виконання даного судового рішення до
відповідного органу Державної
виконавчої служби (в даному випадку - до
відділу Державної виконавчої служби
Ставищенського районного управління
юстиції Київської області).

Управління Казначейства є органом,
який відповідно до вимог Порядку
виконує судові рішення щодо стягнення
коштів.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні дані, а позивачем, як того
вимагає ст. 71 КАС України, в
розпорядження суду доказів не надано,
про те, що перерахування на рахунок
ОСОБА_1 грошових коштів протягом майже
двох місяців порушило права та
інтереси позивача.

Крім того, як свідчить лист № 04-24/2162 від
25.06.2013 року платіжні доручення
поверталися Управлінням Державної
казначейської служби України у м.
Луганську Луганської області у зв'язку
із закінченням терміну дії.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, окрім цього, згідно ч.1
ст.71 КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, а також ч.4 ст. 70 КАС
України, обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Тож, оскільки ніяких прав, свобод чи
інтересів позивача не порушено,
виходячи із приписів ст.ст. 2,6 КАС
України, суддів не вважає
обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 та у
задоволенні позову відмовляє.

Відповідно, не підлягають задоволенню
й вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача витрат на правову
допомогу.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72,
87, 94, 105, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького Апеляційного
Адміністративного суду через
Ленінський районний суд м. Луганська.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається у письмовій
формі протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Головуючий: суддя
О.Ю.Золотарьов