Справа № 804/16388/13-а
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 р. Справа № 804/16388/13-а

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя
Парненко В.С.

при секретарі судового засідання
Драгота С.А.,

за участю:

позивач
ОСОБА_1

представника відповідача
Шапа В.А.

представник третьої особи
Горбатко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Павлоградського міськрайонного
управління юстиції, треті особи -
управління Державного казначейства у
м. Павлограді Головного управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області, ДТЕК
«Павлоградвугілля» про скасування
постанов, актів державного виконавця,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

28.10.2005 р. ОСОБА_1 звернувся до
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції з позовними
вимогами про скасування постанови,
стягнення моральної та матеріальної
шкоди та зобов'язання вчинити певні
дії.

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15.02.2006 р. провадження у
справі було закрито, оскільки дану
справу не належить розглядати у
порядку адміністративного
судочинства.

Вказане рішення залишене без змін
ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18.05.2006 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05.06.2007 р. ухвалу
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 15.02.2006 р.
та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18.05.2006 р.
скасовано, справу направлено для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09.10.2007 р. у відкритті
провадження за позовом ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції було відмовлено,
оскільки у березні 2005 р. позивач вже
звертався з такою позовною заявою і
рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області спір було вирішено.

Дану ухвалу було скасовано ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2008 р.,
справу повернуто до Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області.

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13.06.2008 р. дану справу
передано до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду за
підсудністю.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20.07.2009 р.
справу прийнято до провадження (суддя
Олійник В.М.).

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02.04.2010 р.
провадження у справі було закрито,
оскільки спір, за яким звернувся
позивач, вже вирішено рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 25.02.2009 р.

Дана ухвала була залишена без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.11.2010 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13.11.2013 р. ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02.04.2010 р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.11.2010 р. скасовано, справу
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05.10.2013 р.
справу прийнято до провадження (суддя
Юхно І.В.).

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 р.
провадження у справі було зупинено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14.01.2014 р.
провадження у справі поновлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14.01.2014 р.
залучено до участі у справі у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
управління Державного казначейства у
м. Павлограді Головного управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 01.04.2014 р. скасовано ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 р.,
справу направлено до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29.04.2014 р.
справу призначено до розгляду у
судовому засіданні.

Згідно розпорядження
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13.05.2014 р.
№95д "Щодо призначення повторного
автоматичного розподілу справ" дану
справу передано до провадження судді
Парненко В.С.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014 р.
справу прийнято до провадження та
призначено до судового розгляду.

З урахуванням уточнень до позову
позивач просить:

визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
від 19 жовтня 2005 року;

визнати протиправними постанову
державного виконавця про поновлення
виконавчого провадження від 31 березня
2005 року, акт державного виконавця від 1
квітня 2005 року, постанову державного
виконавця про поновлення виконавчого
провадження від 18 жовтня 2005 року, акт
державного виконавця від 18 жовтня 2005
року;

зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції
винести постанову про відновлення
виконавчого провадження відповідно до
статті 41 Закону України «Про виконавче
провадження» за рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 30
березня 2005 року, скласти за участю
позивача як сторони виконавчого
провадження акт державного виконавця
про повне виконання рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 липня
2004 року за рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 березня 2005 року,
фактичний допуск позивача до виконання
попередніх обов'язків у структурному
підрозділі ВАТ «Павлоградвугілля»,
правонаступника ДХК
«Павлоградвугілля», дирекції з
соціальних питань на посаді директора
з соціальних питань із збереженням
попередніх умов оплати праці;

зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції
винести правову постанову про
закінчення виконавчого провадження з
виконання в повному обсязі рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 липня
2004 року за рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 березня 2005 року після
усунення обставин, що зумовили
зупинення виконавчого провадження
постановою державного виконавця від 05
квітня 2005 року;

стягнути на користь позивача моральну
шкоду, завдану йому відділом державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції, у
розмірі 30 000 грн. за невиконання
виконавчих листів за період з 09 серпня
2004 року по 30 березня 2005 року, 40 000 грн. за
невиконання рішення суду від 30 березня
2005 року та ухвали суду від 17 жовтня 2005
року у період з 31 березня 2005 року,
всього на суму 70 000 грн.;

стягнути на користь позивача у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди,
нанесеної йому відділом державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції, у
сумі 816110,04 грн., заподіяну умисним
узаконенням, всупереч рішенню
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19.07.2004 р.,
рішенню Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30.03.2005 р., ухвалі
Дніпропетровського апеляційного суду
від 21.09.2005 р., ухвалі суду касаційної
інстанції від 21.06.2007 р., постановами
державного виконавця від 12.08.2004 р. та
від 19.10.2005 р. нелегітимних документів,
наданих ВАТ «ДХК «Павлоградвугілля»
для підтвердження відсутності мого
незаконного звільнення 01.10.2003р. та
вимушених прогулів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02.06.2014 р.
викликано у судове засідання у якості
свідків працівників ДТЕК
«Павлоградвугілля» ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 для надання пояснень по справі.
Дані особи у судове засідання не
прибули у зв'язку з їх виходом на
пенсію, що підтверджується наказами та
розпорядженнями, наявними в матеріалах
справи.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02.06.2014 р.
залучено у якості третьої особи ДТЕК
«Павлоградвугілля».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що незважаючи на те, що
рішенням суду його було поновлено на
посаді директора з соціальних питань
ДКХ «Павлоградвугілля», фактично
рішення суду не виконано, чим порушено
його права та охоронювані законом
інтереси.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив позов
задовольнити.

Представники відповідача та третьої
особи в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечували, просили в
задоволенні позову відмовити.

Представник управління Державного
казначейства у м. Павлограді Головного
управління Державного казначейства
України у Дніпропетровській області у
судове засідання не з'явився.

Заслухавши представників сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Згідно Закону України «Про виконавче
провадження» (надалі - Закон) виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Судом встановлено, що рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19.07.2004 р.
було визнано незаконним та скасовано
наказ №206-к від 01.10.2003 р. про звільнення
позивача з посади директора по
соціальним питанням ДХК
«Павлоградвугілля» та поновлено його
на зазначеній посаді з 17 травня 2004 року.
Крім того, на його користь стягнуто в
рахунок грошового відшкодування
моральної шкоди суму в розмірі - 2000 грн.

19 липня 2004 року на підставі рішення
суду був виданий виконавчий документ
№2-518, згідно якого було зазначеного, що
позивача необхідно поновити на роботі,
стягнути моральну шкоду, та змінити
запис в трудовій книжці.

12 серпня 2004 року відповідачем була
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження по виконанню
листа №2-518 від 19 липня 2004 року, оскільки
позивач був поновлений на роботі і в
трудовій книжці зроблено відповідний
запис. Зазначена постанова була
винесена ВДВС у зв'язку з тим, що
наказом по підприємству №96-к від 17
травня 2004 року позивача поновлено на
роботі та зроблено запис в його
трудовій книжці.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30.03.2005 року скаргу позивача
на дії державного виконавця було
задоволено та вирішено скасувати
постанову від 12.08.2004 року про закриття
виконавчого провадження по виконанню
рішення Павлоградського
міськрайонного суду від 19.07.2004 року про
поновлення на роботі, зобов'язано ВДВС
виконати рішення суду про поновлення
на роботі.

На виконання рішення суду від 30.03.2005
року, ВДВС було прийнято рішення про
поновлення виконавчого провадження
від 31.03.2005 року, а саме поновлено
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №2-518 від 19
липня 2004 року. 05.04.2005 року постановою
ВДВС про зупинення виконавчого
провадження було зупинено виконання
виконавчого листа №2-518 у зв'язку зі
зверненням до суду державного
виконавця із заявою про роз'яснення
рішення, яке підлягає виконанню.
Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17.10.2005 року було роз'яснено
рішення суду від 19.07.2004 року про
поновлення позивача на роботі, в якій
значено, що необхідно зробити на
виконання рішення суду. Постановою
ВДВС від 18.10.2005 року було поновлено
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №2-518.

Наказом генерального директора ВАТ
«Павлоградвугілля» від 01.04.2005 року №61-к
позивача поновлено на посаді директора
з соціальних питань з посадовим
окладом згідно штатного розкладу з
17.05.2004 року, надано робоче місце в
кабінеті №513 адміністративного
будинку апарату управління ВАТ
«Павлоградвугілля» (нині ДТЕК
«Павлоградвугілля») .

01.04.2005 року державним виконавцем ВДВС
був складений акт, яким визначено, що
рішення суду від 30.03.2005 року
керівництвом ВАТ «Павлоградвугілля»
виконано, винесено наказ №61-к від 01.04.2005
року про поновлення позивача на посаді
директора по соціальним питанням,
запис в трудовій книжці зроблений
19.10.2004 року, згідно рішення суду від
19.07.2004 року. Постановою ВДВС від 19.10.2005
року закінчено виконавче провадження
по виконанню рішення Павлоградського
міськрайонного суду від 19.07.2004 року.

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 28.08.2006 року в задоволенні
скарги позивача на дії ВДВС при
виконанні ним зазначеного рішення суду
відмовлено, оскільки суд прийшов до
висновку про відповідність дій
державного виконавця закону. Зазначене
рішення залишено без змін Ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21.11.2006 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження» (у
сучасній редакції) державний
виконавець провадить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про
виконавче провадження» (у відповідній
редакції, нині ст.76) рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного
працівника виконується негайно.
Виконання рішення вважається
закінченим з дня видачі відповідного
наказу або розпорядження власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом,
фізичною особою, фізичною особою -
підприємцем, який прийняв незаконне
рішення про звільнення або переведення
працівника, після чого державний
виконавець виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом,
фізичною особою, фізичною особою -
підприємцем рішення про поновлення на
роботі незаконно звільненого або
переведеного працівника на них
накладається штраф та застосовуються
інші заходи, передбачені законом.

Суд враховує положення ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
згідно якої постанови суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Ст. 124 Конституції України встановлено,
що судові рішення ухвалюються судами
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України, невиконання
судових рішень тягне за собою
відповідальність встановлену законом.

Однією з конституційних гарантій прав
і свобод людини і громадянина є
недопущення їх скасування (частина
друга статті 22 Конституції України) чи
звуження їх змісту та обсягу при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів (частина третя
статті 22 Конституції України).
Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005
зазначив: «Згідно зі статтею 22
Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані (частина друга),
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод (частина третя).
Скасування конституційних прав і
свобод - це їх офіційна (юридична або
фактична) ліквідація. Звуження змісту
та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.
У традиційному розумінні діяльності
визначальними поняття змісту прав
людини є умови і засоби, які становлять
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування та
розвитку. Обсяг прав людини - це їх
сутнісна властивість, виражена
кількісними показниками можливостей
людини, які відображені відповідними
правами, що не є однорідними і
загальними. Загальновизнаним є
правило, згідно з яким сутність змісту
основного права в жодному разі не може
бути порушена».

Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.
255 Кодексу адміністративного
судочинства України, обставини, які
були встановлені постановою, що
набрала законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

Суд звертає увагу, що неможливість
виконання рішення суду, що набрало
законної сили, є прямим порушенням норм
національного та європейського
законодавства. Зокрема, про
неможливість забезпечення державою
Україна виконання рішень викладено у
справах «Іванов проти України»,
«Цибулько та інші проти України»,
«Робота та інші проти України» та ін.

Таким чином, для вирішення даної справи
по суті принциповим є встановлення
обставини виконання та/або не
виконання рішень суду про поновлення
позивача на посаді директора по
соціальних питанням ДХК
«Павлоградвугілля» (нині ДТЕК
«Павлоградвугілля»).

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25.02.2009 р. (справа №2-48/2009)
ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні
позовних вимог до відділу державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції та
Головного управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області про
визнання незаконними актів ВДВС від
01.04.2005 р., 18.10.2005 р., постанови ВДВС від
19.10.2005 р., відшкодування матеріальних та
моральних збитків.

Дане рішення залишено без змін Ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 01.06.2009 р. В даній ухвалі
вказано, що дана справа розглядалася
неодноразово, рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25.02.2009 р. є останнім.

У рішенні Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25.02.2009 р. вказано, що рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19.07.2004 р.
ВДВС фактично було виконано 01.04.2005 року
у зв'язку винесенням генеральним
директором ВАТ «Павлоградвугілля»
наказу №61-к від 01.04.2005 року. За час з
травня 2004 року до часу звільнення
позивач отримав всі належні йому з ВАТ
«Павлоградвугілля» виплати за
відпрацьований час - 18539,40 грн., а також
грошову компенсацію моральної шкоди -
2000 грн. За таких умов, вимога позивача
про стягнення з ВДВС суми неодержаної
ним заробітної плати за час з 01.10.2003
року, є необґрунтованою. Вирішуючи
питання про відшкодування на користь
позивача суми компенсації за
спричинену моральну шкоду, суд
зазначив, що діями або бездіяльністю
державного виконавця така шкода
позивачу не завдавалась, наявність
такої шкоди позивачем в судовому
засіданні не доведено. Дійсно, рішення
суду про поновлення позивача на посаді
не було виконано негайно, а ж 01.04.2005
року, однак це, на переконання суду, не
могло завдати позивачу душевних
страждань, так як затримка виконання
рішення суду була пов'язана з
необхідністю ВДВС отримати роз'яснення
суду, на що державному виконавцю надано
право відповідно до ст.28 Закону України
«Про виконавче провадження». Що
стосується вимоги позивача про
визнання незаконним та скасування
актів ВДВС від 01.04.2005 року та від 18.10.2005
року і постанову від 19.10.2005 року про
закінчення виконавчого провадження з
виконання рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19.07.2004 року, - така вимога не
підлягає задоволенню, оскільки
правомірність дій відповідача
підтверджена Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 28.08.2006 р. Відносно вимоги
позивача про визнання акту ВДВС від
18.10.2005 року незаконним та скасування
його, то наявність такого акту в
судовому засіданні не доведено. Вимога
про поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого документу -
рішення суду від 30.03.2005 року, - не
підлягає задоволенню, так як зазначене
рішення перебувало на виконанні ВДВС і
фактично було виконано. Позовна вимога
про зобов'язання Головного управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області
відшкодувати зазначені кошти на його
користь, - є необґрунтованою, оскільки
зазначена юридична особа не
зобов'язана відшкодовувати ймовірну
шкоду спричинену діями або
бездіяльністю ВДВС, так як на нього
покладається обов'язок відшкодування
такої шкоди тільки в наслідок винної
дії органів досудового слідства,
прокуратури або суду, що зазначено в
Законах України «Про державний бюджет
України….» на відповідний рік.

На підставі даного рішення суду, суддею
Олійником В.М. було закрито провадження
у даній справі, оскільки справу вже
вирішено. Проте, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
13.11.2009 р. справу повернуто на новий
розгляд до суду першої інстанції, у
зв'язку з тим, що підставою для закриття
провадження у порядку ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
є постанова чи ухвала суду, які набрали
законної сили з того самого спору з тих
самих підстав і між тими самими
сторонами, проте під поняттям «той
самий спір» мається на увазі спір, який
підлягає вирішенню і який вирішений у
порядку адміністративного
судочинства, тоді як рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 25.02.2009 р.
ухвалене в порядку цивільного
судочинства.

В силу ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлені вищезазначеними
судовими актами факти мають
преюдиціальне значення в рамках
досліджуваного адміністративного
спору та доведенню знову не підлягають.

Отже, в контексті вирішення даної
справи по суті, суд враховує обставини,
встановлені вказаними вище рішеннями,
які набрали законної сили.

Разом з тим, залучене у якості третьої
особи ДТЕК «Павлоградвугілля» у
судовому засіданні підтвердило, що
рішення про поновлення позивача на
посаді виконано, про що складено
відповідний Акт та наказ від 01.04.2005 р. З
даними документами позивача було
ознайомлено лише 04.04.2005 р. у зв'язку з
його відсутністю 01.04.2005 р., що сторонами
по справі не заперечується.

Дане твердження третьої особи
підтверджується Постановою помічника
прокурора м.Павлограда Тодосюк Д.П. про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 13.01.2006 р. відносно посадових
осіб ВДВС та ВАТ «Павлоградвугілля» у
зв'язку з відсутністю складу злочину.

В даній постанові також вказано, що з
01.04.2005 р. ОСОБА_1 приступив до роботи,
проте з 07.04.2005 р. покинув робоче місце.
19.10.2005 р. виконавче провадження по
виконавчому листу №2-518 від 19.07.2004 р.
було закінчено у зв'язку з його
виконанням. Проведеною перевіркою не
встановлено причину невиходу ОСОБА_1 на
роботу після його поновлення, при цьому
від дачі показань останній відмовився.

Пояснень з приводу причин не виходу
позивача на робоче місце до суду не
надано.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправним постанови державного
виконавця про поновлення виконавчого
провадження від 31.03.2005 року слід
зазначити наступне.

Відповідно ч.7 ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження» після усунення
обставин, які стали підставою для
зупинення виконавчого провадження,
державний виконавець зобов'язаний
своєю постановою поновити виконавче
провадження за власною ініціативою або
заявою стягувача, яка затверджується
начальником відповідного відділу
державної виконавчої служби. Копія
постанови у 3-денний строк надсилається
сторонам.

Як зазначалося раніше, рішенням
Павлоградськго міськрайонного суду
Дніпропетровської області скасовано
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 12.08.2004 р., що стало
підставою для поновлення виконавчого
провадження.

Проте позивач вказав, що згідно ст. 41
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
повинно бути відновлене, а не
поновлене. Відповідач дану обставину
підтвердив і пояснив, що ним було
допущено описку.

Суд зазначає, що дане твердження
позивача не є принциповим при розгляді
даної справи по суті, і поновлення
виконавчого провадження і відновлення
має наслідком продовження здійснення
виконавчих дій державним виконавцем.
Таким чином, дана обставина не може
бути підставою для скасування
постанови про поновлення виконавчого
провадження від 31.03.2005 р. і ніяким чином
не порушила законні права та інтереси
позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відділу державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції винести постанову
про відновлення виконавчого
провадження відповідно до статті 41
Закону України «Про виконавче
провадження» за рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 30
березня 2005 року, скласти за участю
позивача як сторони виконавчого
провадження акт державного виконавця
про повне виконання рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 липня
2004 року за рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 березня 2005 року,
фактичний допуск позивача до виконання
попередніх обов'язків у структурному
підрозділі ВАТ «Павлоградвугілля»,
правонаступника ДХК
«Павлоградвугілля», дирекції з
соціальних питань на посаді директора
з соціальних питань із збереженням
попередніх умов оплати праці, слід
додати наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
виконавче провадження» (у відповідній
редакції, нині ст.51) у разі якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

За наявності обставин, передбачених
частиною шостою статті 79 цього Закону,
виконавче провадження підлягає
відновленню у триденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідної заяви стягувача.

Про відновлення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову, копії якої не
пізніше наступного дня надсилаються
до суду, який визнав незаконною
постанову державного виконавця,
сторонам, а також органу (посадовій
особі), який видав виконавчий документ.

Таким чином, відсутні підставі для про
відновлення виконавчого провадження
відповідно до ст. 41 Закону України «Про
виконавче провадження» за рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 30
березня 2005 р., оскільки за цією
підставою виконавче провадження
поновлювалося, про що зазначено вище і
внаслідок цього рішення суду було
виконано.

Позовна вимога про зобов'язання
відділу державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції винести правову
постанову про закінчення виконавчого
провадження з виконання в повному
обсязі рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 липня 2004 року за рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 30
березня 2005 року після усунення
обставин, що зумовили зупинення
виконавчого провадження постановою
державного виконавця від 05 квітня 2005
року не підлягає задоволенню, оскільки
наразі наявна постанова про закінчення
виконавчого провадження від 19.10.2005 р. по
виконанню рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 липня 2004 року, яка не
скасована, а відтак є правовою.

Суд також зазначає, що у контексті
заявлених позовних вимог у даній
справі не оскаржують ся будь-які дії
ВДВС, а тому зауваження позивача щодо
незаконних дій ВДВС щодо процедури
прийняття та/або винесення тих чи інших
постанов та ін., не беруться судом до
уваги.

За наведених обставин у сукупності, у
суду відсутні підстави для задоволення
заявлених позовних вимог позивача у
повному обсязі.

Відповідно ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, а також те, що рішення суду
про поновлення позивача на посаді
директора з соціальних питань
виконано, про що надано належні та
достатні докази, суд прийшов до
висновку, що в позовній заяві не
наведені обставини, які
підтверджуються достатніми доказами,
які б свідчили про обґрунтованість
позовних вимог. Натомість відповідачем
правомірність своїх дій доведена.

Таким чином, позов задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції,
треті особи - управління Державного
казначейства у м. Павлограді Головного
управління Державного казначейства
України у Дніпропетровській області,
ДТЕК «Павлоградвугілля» про
скасування постанов, актів державного
виконавця, зобов'язання вчинити певні
дії, відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складено
16 червня 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили 16.06.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник судді
В.С. Парненко
В.С. Парненко
Ю.Ю. Ковтун