Справа № 623/1040/14-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.Справа № 623/1040/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання
Павленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області на постанову
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 23.05.2014р. по
справі № 623/1040/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (надалі по тексту позивач)
звернулась до Управління Пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області (надалі по тексту
відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправними і
неправомірними рішення Управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області від 11.03.2014 р.
№ 67/с-14 про відмову у включенні
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально побутових питань, індексації
заробітної плати за період з 01.02.2009 року
по 31.01.2011 року в заробітну плату для
перерахунку пенсії;

- визнати протиправними і
неправомірними рішення Управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області від 11.03.2014 р.
№ 67/с-14 про відмову в перерахунку
пенсії згідно нової форми довідки про
складові заробітної плати для
призначення пенсії, яка включає суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально - побутових питань,
індексації заробітної плати, фактично
виплаченої на державній службі, які
передбачені чинним законодавством;

- зобов"язати Управління Пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області прийняти нову
довідку для розрахунку та здійснити
перерахунок та виплату їй пенсії з
26.02.2011р. з урахуванням сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення соціально -
побутових питань, індексації
заробітної плати за роботу на
державній службі, які враховуються при
обчисленні пенсії та з яких сплачено
внески на загальнообов"язкове державне
пенсійне страхування та єдиний внесок
на загальнообов"язкове державне
соціальне страхування відповідно до
Закону України "Про державну службу" в
розмірі 90% від суми заробітної плати, на
яку нараховувалися внески на
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування та єдиний внесок на
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування (згідно ЗУ "Про
державну службу" в редакції на день
призначення пенсії відповідно до її
стажу державної служби 21 рік, протокол
призначення пенсії №983 від 04.03.2011р.).

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 23.05.2014 р.
заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області, щодо не включення
у розрахунок пенсії ОСОБА_2
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань неправомірними.

Зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
урахуванням при розрахунку розміру
пенсії матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань та
виплатити їй з 07 жовтня 2013 року, з
врахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання
Управління пенсійного фонду України в
Ізюмському районі Харківської області
здійснити перерахунок її пенсії з
урахуванням при розрахунку розміру
пенсії матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань та
виплатити їй з 26 лютого 2011 року по 06
жовтня 2013 року, з врахуванням
виплачених сум залишити без розгляду.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, в апеляційній
скарзі вказує, що рішення є
необґрунтованим та незаконним,
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 23.05.2014 р. та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка працювала на посаді
головного спеціаліста відділу по
контрольно - перевірочній роботі за
нарахуванням та сплатою платежів
управління Пенсійного фонду України в
Ізюмському районі.

З 26.02.2011 року позивачка перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області та отримує пенсію
державного службовця, призначену
згідно Закону України "Про державну
службу"

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань входили до
системи оплати праці державного
службовця, а відтак, враховуються при
обчисленні розміру його пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що з
26.02.2011 року позивачеві було призначено
пенсію на підставі Закону України "Про
державну службу".

При цьому, до складу заробітної плати, з
якої обчислювалась пенсія позивача, не
увійшли матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
на вирішення соціально-побутових
питань .

Позивачка в 2014 р. звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Ізюмському районі Харківської області
із заявою про перерахунок раніше
призначеної пенсії з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань.

Листом Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області від 11.03.2014 р. № 67/с-14
було відмовлено позивачу у
перерахунку пенсії, оскільки,
перерахунок пенсії державного
службовця з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань
законодавством не передбачено.

Колегія суддів з такими висновками
відповідача не погоджується, виходячи
з наступного.

Як встановлено частиною 1 статті 37
Закону "Про державну службу" (в редакції
станом на час призначення позивачеві
пенсії) пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону "Про
державну службу" (в редакції станом на
час звернення позивача із заявою про
перерахунок пенсії) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною другою статті 37-1 вказаного
Закону встановлено, що перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР
"Про оплату праці" (далі - Закон N 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати (виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми).

Частиною другою статті 33 Закону "Про
державну службу" передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та матеріальна
допомога на вирішення
соціально-побутових питань, входили до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон N 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, висновок відповідача про
те, що матеріальна допомога для
оздоровлення та матеріальна допомога
на вирішення соціально-побутових
питань, на які нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, не враховуються при
обчисленні розміру пенсії державного
службовця, оскільки такі види виплат не
включаються до складу заробітної плати
державного службовця, є помилковим.

Так, у спірних правовідносинах слід
надати перевагу нормам статті 41 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
статті 66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", які є спеціальними в
питаннях призначення та перерахунку
пенсії державного службовця, а не
положенням Законів України "Про
державну службу", який щодо спірних
правовідносин є загальним.

Тобто, аналіз наведених положень
законів дає підстави для висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань, входили до
системи оплати праці державного
службовця, які повинні враховуватись
при призначенні йому пенсії.

Вищенаведене узгоджується з
висновками Верховного Суду України,
викладеними в постанові від 20.02.2012 року,
яка в силу ст.244-2 є обов'язковою для
всіх судів України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України..

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що УПФУ в
Ізюмському районі Харківської області,
відмовляючи у проведенні перерахунку
пенсії з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, діяв не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
Законами України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", "Про пенсійне
забезпечення", а тому колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги про
зобов'язання здійснити позивачеві
перерахунок пенсії з урахуванням
зазначених видів виплат є
обґрунтованою і такою, що підлягає
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
колегія суддів переглянувши, у межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, ретельно дослідив
наявні докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області залишити
без задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 23.05.2014р. по
справі № 623/1040/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко
Я.М.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Подобайло З.Г. Повний текст ухвали
виготовлений 20.06.2014 р.