Справа № 827/1383/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/800/58139/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за
касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 02 серпня 2013 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 жовтня 2013 року у справі № 827/1383/13-а
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Севастополі, третя особа: Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Севастополі, про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з
позовом до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Севастополі, третя особа: Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Севастополі, про визнання
протиправним і скасування рішення
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Севастополі №1904167 від 24.04.2013 року про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень; зобов'язання відповідача
провести державну реєстрацію права
спільної сумісної власності на об'єкт
нерухомого майна із приміщеннями для
відпочинку (6 основних поверхів)
берегоукріплювальної споруди,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що
складаються з: цокольного поверху
загальною площею 118,7 кв.м. (шість
приміщень), першого поверху загальною
площею 126,0 кв.м. (десять приміщень, дві
лоджії й балкон), другого поверху
загальною площею 157,1 кв.м. (вісім
приміщень і дві лоджії), третього
поверху загальною площею 138,2 кв.м. (п'ять
приміщень і дві тераси), четвертого
поверху загальною площею 151,4 кв.м. (три
приміщення й одна тераса), п'ятого
поверху загальною площею 163,1 кв.м.
(чотири приміщення й одна тераса),
згідно з матеріалами проведеної
технічної інвентаризації, за ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4;
зобов'язання відповідача внести запис
до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
спільної сумісної власності на об'єкт
нерухомого майна із приміщеннями для
відпочинку (6 основних поверхів)
берегоукріплювальної споруди,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що
складаються з: цокольного поверху
загальною площею 118,7 кв.м. (шість
приміщень), першого поверху загальною
площею 126,0 кв.м. (десять приміщень, дві
лоджії й балкон), другого поверху
загальною площею 157,1 кв.м. (вісім
приміщень і дві лоджії), третього
поверху загальною площею 138,2 кв.м. (п'ять
приміщень і дві тераси), четвертого
поверху загальною площею 151,4 кв.м. (три
приміщення й одна тераса), п'ятого
поверху загальною площею 163,1 кв.м.
(чотири приміщення й одна тераса),
згідно з матеріалами проведеної
технічної інвентаризації, за ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4;
зобов'язання відповідача сформувати та
видати витяги з Державного реєстру
прав про зареєстровані права. Позовні
вимоги мотивовані тим, що звертаючись
до відповідача із заявою про
проведення державної реєстрації права
власності, яке виникло в них на
підставі рішення Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 23.05.2011
року, позивачами також були подані
передбачені діючим законодавством
документи

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 02 серпня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року, у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулися до суду з касаційною
скаргою, у якій просять їх скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позову. Касаційна скарга обґрунтована
неправильним застосуванням судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши в
межах доводів касаційної скарги
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав до її задоволення, з
огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, рішенням Виконавчого
комітету Качинської селищної ради №5/26
від 23.05.1997 року земельна ділянка площею
0,16 га в районі дитячого комбінату с.
Кача передана в оренду строком на 49
років для проектування та будівництва
берегоукріплювальних споруд із
приміщеннями для відпочинку
громадянам відповідно до списку, що
додається. Зобов'язано забудовників
вести проектування та будівництво за
проектом, погодженим у встановленому
порядку, отримати висновок ДАБК.

Рішенням Виконавчого комітету
Качинської селищної ради №5/14 від 29.05.2002
року внесені зміни до списку групи
забудовників, затвердженого рішенням
Виконавчого комітету Качинської
селищної ради №5/26 від 23.05.1997 року,
включено до членів групи ОСОБА_5,
зобов'язано останнього приступати до
виконання будівельних робіт після
дозволу отриманого в ДАБК м.
Севастополя.

Рішенням Виконавчого комітету
Качинської селищної ради №5/15 від 29.05.2002
року внесені зміни до списку групи
забудовників, затвердженого рішенням
Виконавчого комітету Качинської
селищної ради №5/26 від 23.05.1997 року,
включено до членів групи ОСОБА_1,
зобов'язано останню приступати до
виконання будівельних робіт після
дозволу отриманого в ДАБК м.
Севастополя.

Рішенням Виконавчого комітету
Качинської селищної ради №12/2 від 12.12.2002
року внесені зміни до списку групи
забудовників, затвердженого рішенням
Виконавчого комітету Качинської
селищної ради №5/26 від 23.05.1997 року,
включено до членів групи ОСОБА_2,
зобов'язано останнього приступати до
виконання будівельних робіт після
дозволу отриманого в ДАБК м.
Севастополя (а.с.82).

Рішенням Виконавчого комітету
Качинської селищної ради №12/3 від 12.12.2002
року внесені зміни до списку групи
забудовників, затвердженого рішенням
Виконавчого комітету Качинської
селищної ради №5/26 від 23.05.1997 року,
включено до членів групи ОСОБА_3,
зобов'язано останнього приступати до
виконання будівельних робіт після
дозволу отриманого в ДАБК м.
Севастополя.

Відповідно до акту перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі №494/ю від 17.05.2013 року, за
адресою с. Кача в районі Матроського
пляжу у м. Севастополі ОК ТІЗ «Кача 2009»
здійснило будівництво споруд з
приміщеннями для відпочинку без
надання дозволу або реєстрації
декларації про виконання будівельних
робіт до Інспекції у м. Севастополі.

Також судами встановлено, що 23.05.2011 року
Нахімовським районним судом міста
Севастополя задоволено позов ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до
Качинської селищної ради
Нахімовського району м. Севастополя,
Обслуговуючого кооперативу
«Товариство індивідуальних
забудовників Кача 2009», третя особа у
справі: комунальне товариство «БТІ та
ДРОНМ» Севастопольської міської ради,
про визнання права власності на об'єкти
нерухомого майна. Визнано за ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право
спільної сумісної власності на об'єкт
нерухомого майна із приміщеннями для
відпочинку (6 основних поверхів)
берегоукріплювальної споруди,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що
складаються з: цокольного поверху,
загальною площею 118,7 кв. м (шість
приміщень), першого поверху, загальною
площею 126,0 кв. м (десять приміщень, дві
лоджії й балкон), другого поверху,
загальною площею 157, 1 кв. м (вісім
приміщень і дві лоджії); третього
поверху, загальною площею 138,2 кв. м
(п'ять приміщень і дві тераси);
четвертого поверху, загальною площею
151, 4 кв. м (три приміщення й одна тераса);
п'ятого поверху, загальною площею 163,1
кв. м. (чотири приміщення й одна тераса),
згідно з матеріалам проведеної
технічної інвентаризації.

29.03.2013 року позивачі звернулись до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Севастополі із
заявою для реєстрації права спільної
сумісної приватної власності на
споруду, приміщення для відпочинку, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Севастополі Соболевим О.В. №1720831 від
17.04.2013 року зупинено розгляд зазначеної
заяви, оскільки позивачами не подані
всі необхідні документи.

24.04.2013 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Севастополі Соболевим О.В. прийнято
рішення №1904167, яким позивачам
відмовлено у державній реєстрації
права власності, оскільки відсутній
документ, що підтверджує ввід в
експлуатацію будівлі.

Не погоджуючись з таким рішенням
відповідача, позивачі звернули до суду
з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що наявність рішення суду, яким визнано
право власності позивачів на нерухоме
майно, не є безумовною підставою для
державної реєстрації права власності
на це майно, в тому числі у випадку, якщо
відсутній документ, що підтверджує
введення будівлі в експлуатацію.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація прав) -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною першої статті 4
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено, що державна реєстрація
прав проводиться на підставі, зокрема,
рішень судів, що набрали законної сили,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою.

Відповідно до частин першої, третьої та
сьомої статті 16 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом. Заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
подається до органу державної
реєстрації прав у паперовій або
електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» орган
державної реєстрації прав: проводить
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;
забезпечує ведення Державного реєстру
прав; надає інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом;
забезпечує облік безхазяйного
нерухомого майна; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України.

Частинами першою та другою статті 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 51) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 52) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 53) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 54)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 55) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 56)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав. За наявності підстав для відмови
в державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відповідно до частини другої статті 5
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» встановлено, якщо
законодавством передбачено прийняття
в експлуатацію об'єкта нерухомого
майна, державна реєстрація прав на
такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

Згідно з частиною восьмою статті 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» №3038-VI від
17.02.2011 року та пункту 12 Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№461 від 13.04.2011 року, експлуатація
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих (якщо таке прийняття
передбачено законодавством) в
експлуатацію, забороняється.

Відповідно до пункту 2 Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів прийняття в
експлуатацію об'єктів, що належать до I -
III категорії складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами (далі -
Інспекція) поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації (далі - декларація).

Згідно з пунктом 10 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів у разі коли на самочинно
збудоване нерухоме майно визнано право
власності за рішенням суду, воно
приймається в експлуатацію згідно з
цим Порядком.

На підставі наведених норм, колегія
суддів погоджується з висновком судів
передніх інстанцій про те, що наявність
рішення Нахімовського районного суду
міста Севастополя від 23.05.2011 року, яким
визнано право спільної сумісної
власності позивачів на об'єкт
нерухомого майна із приміщеннями для
відпочинку берегоукріплювальної
споруди, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, не виключає передбачений
законом обов'язок щодо прийняття
об'єкта нерухомого майна в
експлуатацію.

Оскільки вказані приміщення не були
введені в експлуатацію, то правових
підстав для проведення державної
реєстрації цього нерухомого майна у
державного реєстратора не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками судів
першої та апеляційної інстанції про те,
що під час прийняття спірного рішення,
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, у
зв'язку з чим підстави для скасування
цього рішення відсутні.

Колегія суддів дійшла думки, що судами
в повному обсязі встановлено обставини
справи, що мають значення для її
вирішення, відповідно визначено
правове регулювання спірних
правовідносин, постановлено
правосудні судові рішення.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 02 серпня 2013
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 жовтня 2013 року у справі № 827/1383/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: