Справа № 826/16214/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Губська
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Беспалова О.О., Безименної Н.В.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представника позивача
Наконечного В.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 12 квітня 2013
року № 100250000/2013/500169/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, просив
його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою позов задовольнити.

В судове засідання з'явився
представник позивача, апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник відповідача до суду не
з'явився, хоча він був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності, відповідно до ч. 4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, постанова суду - без
змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі зовнішньоекономічного
контракту № 45/592 від 25 січня 2010 року
ТОВ «Фоззі-Фуд» у фірми «Saare Fishexport Ltd.»
(Естонія) було придбано продукцію:
кілька балтійська свіжоморожена (Frozen
baltic Sprats/sprattus balticus) ціла, без харчових
добавок та приправ, не піддана тепловій
кулінарній обробці, без вмісту
складових сумішей, не консервована -
чиста вага та вага нетто - 19580, 00 кг, код
товару згідно УКТЗЕД - 03037180.

11 квітня 2013 року позивачем в порядку
електронного декларування було подано
до Київської регіональної митниці (яку
реорганізовано в Київську
міжрегіональну митницю Міндоходів) ВМД
№ 10025000/2013/026500 з метою митного
оформлення зазначеного товару.

Відповідач, повідомленням від 11 квітня
2013 року, у зв'язку із сумнівами щодо
заявленої митної вартості товарів,
запропонував декларанту надати
додаткові документи для її
підтвердження, а саме:виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про вартісні та якісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини; транспортні
(перевізні) документи; документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів.

12 квітня 2013 року листом № 251
декларантом на виконання вказаного
повідомлення було надано додаткові
документи: прайс-лист; комерційну
пропозицію; рахунок на перевезення.

За наслідками опрацювання додатково
наданих ТОВ «Фоззі-Фуд» документів на
вимогу митного органу, останнім
виявлено низку розбіжностей, а також
відсутність у них всіх відомостей
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості, у
зв'язку з чим Київською регіональною
митницею було відмовлено позивачу у
митному оформленні задекларованого
товару, оформлено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 12 квітня
2013 року № 100250000/2013/30191.

Підставою для відмови у митному
оформленні було прийняте рішення про
коригування митної вартості товарів
від 12 квітня 2013 року № 100250000/2013/500169/2.

Зокрема, відповідно до рішення №
100250000/2013/500169/2 митна вартість визначена
0,6700 EUR/одиницю із застосуванням
резервного методу.

В подальшому відповідачем надано згоду
на випуск товарів у вільний обіг згідно
з митною декларацією від 11 квітня 2013
року № 10025000/2013/026500 під гарантійні
зобов'язання, шляхом сплати до
державного бюджету сум податків і
зборів згідно митної вартості,
визначеної митним органом в повному
обсязі, та щодо надання протягом 80 днів
з дня випуску товарів відповідних
документів для підтвердження
заявленої митної вартості.

Не погоджуючись з прийнятим
відповідачем рішенням про коригування
митної вартості, позивач звернувся до
суду з позовом про його скасування.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про відмову у задоволенні
вимог позивача, при цьому виходив з
того, що метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операцій) правомірно не
застосовується тому, що у наданих
декларантом до митного оформлення
документах для підтвердження митної
вартості містяться розбіжності та
декларантом не подано всі додаткові
документи для підтвердження митної
вартості; метод за ціною договору щодо
ідентичних товарів та за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів не застосовуються, у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні товари; методи
згідно зі статтями 62 та 63 МК України не
застосовуються через відсутність
основи для віднімання (додавання)
вартості. Таким чином, суд дійшов
висновку, що відповідач при виконанні
своїх обов'язків діяв у спосіб та в
межах, передбачений нормами чинного
законодавства України, рішення про
коригування митної вартості товарів
від 12 квітня 2013 року № 100250000/2013/500169/2
відповідачем прийнято правомірно, а
тому підстав для його скасування у суду
немає.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, доводам апеляційної
скарги, виходячи з наявних у справі
матеріалів, а також зважаючи на
пояснення представника позивача,
надані в ході судового засідання,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають,
що заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товару визначено у ст. 53
МК України.

Відповідно до частин 1-3 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості;2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару;5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню;8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);4) виписку з бухгалтерської
документації;5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів;6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;7) копію
митної декларації країни
відправлення;8) висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(ч. 2).

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний: 1)
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана; 3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання митним
органом заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю; у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу (ч. 4).

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю (ч. 5).

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості (ч. 6).

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (ч. 7).

За правилами Митного кодексу України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Відповідно до частини 5 ст. 55 Митного
кодексу України декларант може
провести консультації з митним органом
з метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Частинами 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу
України встановлено, що у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, при проведенні контролю
правильності визначення митної
вартості товару (кілька балтійська
свіжоморожена (Frozen baltic Sprats/sprattus balticus)
ціла, без харчових добавок та приправ,
не піддана тепловій кулінарній
обробці, без вмісту складових сумішей,
не консервована) у митного органу
виникли сумніви щодо заявленої митної
вартості і запропонував декларанту
надати додаткові документи для її
підтвердження.

12 квітня 2013 року листом № 251
декларантом на виконання вказаного
повідомлення було надано додаткові
документи: прайс-лист; комерційну
пропозицію; рахунок на перевезення,
проте за наслідками опрацювання
додатково наданих ТОВ «Фоззі-Фуд»
документів на вимогу митного органу,
останнім виявлено низку розбіжностей,
а також відсутність у них всіх
відомостей відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості.

Стосовно доводів позивача, які знайшли
відображення в апеляційній скарзі, що
ним у встановлений законом час було
подано усі необхідні додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товару, то, як
встановлено судом, зокрема, копія
митної декларації країни відправлення
не завірена відправником, в той час як
контрактом від 25.01.2010 № 45/592 згідно з
главою 7 передбачено обов'язкове
надання копії митної декларації країни
відправлення (завірена печаткою
відправника) та в розділі 8
вищезазначеного контракту
передбачається оплата при додержанні
умов, вказаних в розділі 7, що ускладнює
підтвердження заявленої митної
вартості товарів шляхом співставлення
числових значень.

Крім того, суд вірно звернув увагу, що
наданий прайс-лист від 28.03.2013 не містить
інформації щодо умов оплати,
відповідно до яких можуть
застосовуватись вказані ціни на
продукцію, при цьому прайс-лист
адресований безпосередньо ТОВ
«Фоззі-Фуд», тобто має суб'єктивну
спрямованість, що суперечить суті
прайс-листа як комерційної пропозиції
продавця необмеженій кількості
потенційних покупців, та наданий
виключно на ту продукцію, оформлення
якої здійснювалось, тобто прайс-листи
сформовані без зазначення переліку
всієї продукції виробника.

В рахунку на оплату перевезення від
12.04.2013 № 213 зазначено, що даний документ
виданий згідно з договором від 07.02.2013 №
78, проте для митного оформлення договір
не надавався.

За вказаних обставин, апеляційний суд
погоджується з висновком суду, що митна
вартість імпортованого товару не
могла бути визначена за ціною договору
щодо товару, який імпортується,
оскільки використані декларантом
відомості не підтверджені
документально.

Перелік методів визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначено ст. 57
Митного кодексу України.

Так, згідно ст. 57 МК України 1.
Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, митна вартість
імпортованих товарів, відповідно до п.2
ст.58 МКУ не прийнятий у зв'язку з тим, що
у наданих декларантом до митного
оформлення документах для
підтвердження митної вартості
містяться розбіжності та декларантом
не подано всі додаткові документи для
підтвердження митної вартості; метод
за ціною договору щодо ідентичних
товарів та за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів не
застосовуються, у зв'язку з відсутністю
цінової інформації на ідентичні та
подібні товари; методи згідно зі
статтями 62 та 63 МК України не
застосовуються через відсутність
основи для віднімання (додавання)
вартості.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач при виконанні
своїх обов'язків діяв у спосіб та в
межах, передбачений нормами чинного
законодавства України, рішення про
коригування митної вартості товарів
від 12 квітня 2013 року № 100250000/2013/500169/2
відповідачем прийнято правомірно.

Доводи апелянта щодо порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, не знайшли свого
підтвердження, тому судовою колегією
відхиляються.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана
постанова прийнята судом відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, за вірно встановлених обставин,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
до Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 23
червня 2014 року.

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Беспалов О.О.

Безименна Н.В.