Справа № 815/3097/14
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3097/14
У Х В А Л А

24 червня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Вовченко О.А.,

секретар судового засідання Дубовик
Г.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2 (за ордером);

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про визнання
протиправним та скасування наказу в
частині, поновлення на посаді та
стягнення грошового забезпечення за
час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
наказу № 598 о/с від 05.10.2011 року в частині
звільнення старшого лейтенанта
міліції ОСОБА_1 (М-106662) слідчого
слідчого відділення Ізмаїльського
міськрайонного відділу (по
обслуговуванню м.Ізмаїла та
Ізмаїльського району) Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
поновлення ОСОБА_1 на посаді з 05.10.2011
року та стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу
за один рік.

В адміністративному позові позивач
просить визнати причини пропуску
подачі адміністративного позову
поважними та поновити строк звернення
до суду з вказаним адміністративним
позовом, в обґрунтування чого зазначив,
що хоча оскаржуване рішення про
звільнення з публічної служби винесено
відповідачем 05.10.2011 року, обставини
протиправності звільнення стали
відомі лише після отримання позивачем
21.04.2014 року копії постанови старшого
слідчого відділу прокуратури Одеської
області. Відтак, на думку позивача,
місячний термін для звернення до суду з
позовною заявою відраховується з
моменту отримання копії постанови
слідчого, якою закрито кримінальну
справу щодо позивача по фактам, які
стали підставою для його звільнення.

З метою забезпечення всебічного та
об'єктивного вирішення справи протягом
розумного строку та з'ясування
обставин щодо строків подачі
адміністративного позову судом
призначено попереднє судове засідання
по справі на 24 червня 2014 року.

В попередньому судовому засіданні
судом поставлено на обговорення
клопотання позивача про поновлення
строку звернення до суду із
адміністративним позовом.

Позивач та представник позивача в
попередньому судовому засіданні
підтримали раніше заявлене клопотання.

Представник відповідача в попереднє
судове засідання не з'явився; судом
належним чином повідомлявся про час,
місце та дату розгляду справи.

Розглянувши клопотання позивача,
заслухавши думку позивача та
представника позивача, та дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що клопотання позивача про поновлення
строку звернення до суду з
адміністративним позовом не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 99 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Зазначеною статтею визначаються
строки звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом з
метою досягнення юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом -
проміжок часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Дотримання строку звернення
з адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах, яка
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 3 ст. 99 КАС України
передбачено, що для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржуваний наказ № 598 о/с прийнятий
Головним управлінням Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області ще 05.10.2011 року.

При цьому, суд зазначає, що приписами ч.
3 ст. 99 КАС України передбачено, що для
захисту прав, свобод та інтересів особи
встановлюються строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

В попередньому судовому засіданні
позивач зазначив, що з оскаржуваним
наказом його ознайомлено в проміжок
часу: з 05.10.2011 року по 07.10.2011 року, проте,
як вказав ОСОБА_1, незважаючи на те, що
він вчасно дізнався про існування
оскаржуваного наказу, місячний термін
спливу позовної давності, на його
думку, розпочинається з моменту, коли
він дізнався про закриття
кримінального провадження відносно
нього - 21.04.2014 року, адже саме постановою
про закриття кримінального
провадження від 21.02.2014 року встановлено
відсутність у діях ОСОБА_1 складу
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК
України, з урахуванням якої й було
звільнено позивача із займаної посади.

Однак, суд зазначає, що з аналізу
наведених судом норм законодавства
вбачається, що початок перебігу строку
розпочинається не з моменту , коли
особа з'ясувала для себе, що певні
рішення, дії чи бездіяльність стосовно
неї є порушенням, а про те, коли вона
дізналася або повинна була дізнатись
про ці рішення, дії чи бездіяльність.

При цьому, суд зазначає, що порушення
прав, свобод чи інтересів особи - це
фактичний наслідок протиправного
рішення, дії чи бездіяльності
конкретної особи (або осіб) щодо неї.
Порушення має місце як тоді, коли
негативні наслідки вже настали, так і
тоді, коли вони лише можуть настати з
певною вірогідністю.

Доказами, які свідчать про день, коли
особа дізналася про порушення своїх
прав, є розписка про одержання рішення,
докази відправки та отримання
кореспонденції, акт про відмову
одержати документ (надати пояснення),
довідки, складені особами, у випадках,
передбачених законом.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що
позивач в попередньому судовому
засіданні жодним чином не заперечував
проти вчасного його ознайомлення з
наказом про звільнення та особисто
зазначив період ознайомлення з
оскаржуваним наказом - з 05.10.2011 року по
07.10.2011 року.

Відповідно до вимог ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду,
якщо суд на підставі позовної заяви
та доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній
справі без проведення судового
засідання, так і в ході
підготовчого провадження чи судового
розгляду справи.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав
(рішення від 22.10.1996р., 27.02.1980р.).

Відтак, оскільки позивач дізнався про
існування оскаржуваного наказу ще в
період з 05.10.2011 року -07.10.2011 року, а
звернувся до суду з вказаним позовом
лише 26.05.2014 року, суд дійшов висновку
про пропущення позивачем строку
позовної давності. При цьому, слід
зазначити, що судом вбачаються
підстави для поновлення строку
звернення до суду виключно з
ініціативи та в межах наведених
доводів особи, яка подала заяву.
Незнання про порушення через
байдужість до своїх прав або небажання
дізнатися не є поважною причиною
пропуску строку звернення до суду.
Доказами того, що особа знала про
порушення своїх прав, є її дії,
спрямовані на захист порушених прав,
зокрема, оскарження рішення (дії чи
бездіяльності), письмові звернення з
цього приводу, а також докази, які
свідчать про те, що були створені умови,
за яких особа мала реальну можливість
дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з цим, поважними причинами
пропуску строку звернення до суду
визнаються лише такі обставини, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи, що
звертається до суду, та пов'язані з
дійсно істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій та підтверджені
належними доказами.

Таким чином, з позовної заяви та
доданих до неї документів вбачається,
що жодних належних та допустимих
доказів щодо причин пропуску строку
вчасного звернення до
адміністративного суду, які б
унеможливлювали і не залежали б від
волі позивача своєчасно звернутись за
судовим захистом, позивач не вказує і
не надає, та відповідно судом не
встановлено обставин, що свідчать про
наявність об'єктивних перешкод для
подання позову у встановлений
законодавством строк, а отже судом не
вбачається підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними.

Отже, враховуючи те, що позивачем
пропущений строк звернення до суду та
будь-яких ґрунтовних обставин та
доказів, на підтвердження поважності
причин пропуску строку звернення до
суду з даним позовними вимогами
позивачем не надано та не наведено, що
унеможливлює визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, суд приходить до
висновку про відсутність поважних
причин для поновлення строку звернення
до суду з даними позовними вимогами та
про наявність підстав для залишення
позовної заяви без розгляду у
відповідності до вимог ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Також, суд вважає необхідним роз'яснити
позивачу, що згідно ч.3 ст.155 КАС України,
особа, позовна заява якої залишена без
розгляду, після усунення підстав, з
яких заява була залишена без розгляду,
має право звернутися до
адміністративного суду в загальному
порядку.

Керуючись ст. 99, 100, 111, 121, 160-165 КАС
України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування наказу № 598 о/с від 05.10.2011
року в частині звільнення старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-106662)
слідчого слідчого відділення
Ізмаїльського міськрайонного відділу
(по обслуговуванню м.Ізмаїла та
Ізмаїльського району) Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
поновлення ОСОБА_1 на посаді з 05.10.2011
року та стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу
за один рік - залишити без розгляду.

Особа, позовна заява якої залишена без
розгляду, після усунення підстав, з
яких заява була залишена без розгляду,
має право звернутися до
адміністративного суду в загальному
порядку.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
в п'ятиденний строк з дня оголошення
та (або) отримання копії ухвали
апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний суддею 25.06.2014 року.

Суддя
О.А. Вовченко

ст. 100