Справа № 487/917/14-а
Суддя: Андрощук В. В.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/487/97/14
Справа № 487/917/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2014 року Заводський районний
суд м. Миколаєва у складі: головуючого
судді - Андрощука В.В., при секретарі -
Забродській Г.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
визнання рішення незаконним та
поновлення виплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва (далі - УПФУ) в якому
просила зобов'язати відповідача
нарахувати і сплатити пенсію на
підставах визначених пенсійним
законодавством, починаючи з 07.10.2009 року
з дня ухвалення Рішення Конституційним
Судом України про втрату чинності
положення п. 2 ч.1 ст. 49, другого речення
ст. 51 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", визнати незаконним
рішення УПФУ від 28.11.2013 року про відмову
в відновленні виплати раніше
призначеної пенсії за віком, яку вона
отримувала до виїзду на постійне місце
проживання за межі України.

В позовній заяві позивач зазначала, що
в 1996 р вона вийшла на пенсію та
мешкаючи на території України, за
адресою АДРЕСА_1, отримувала пенсію за
віком. У лютому 2000 року вона виїхала на
постійне місце проживання до держави
Ізраїль, та з цього часу їй було
припинено виплату пенсії на підставі
ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". 21.11.2013 року вона
звернулась до УПФУ з заявою про
поновлення виплати пенсії, однак
рішенням УПФУ від 28.11.2013 року їй було
відмовлено.

Вважаючи зазначені дії відповідача
незаконними позивач просила суд
зобов'язати УПФУ поновити її право на
отримання пенсії, визнати незаконним
рішення УПФУ от 28.11.2013 р. №40 про
відмову поновити виплату пенсії,
здійснити нарахування та виплату їй
пенсії за віком з 07.10.2009 року, тобто з
моменту винесення Конституційним
Судом України рішення, яким були
визнані неконституційними положення
ст.49 ч.1 п.2 та другого речення ст.51
Закону №1058-IV, у зв'язку з чим поновити
їй пропущений строк для звернення до
суду, оскільки вона жінка похилого
віку, має поганий стан здоров'я,
постійно проживає в Ізраїлі та не
володіє інформацією щодо
законодавства України, про
вищезазначене Рішення КСУ вона
дізналась випадково.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила про їх задоволення.

В судове засідання представник УПФУ не
з'явився. Надали письмові заперечення,
відповідно до яких позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнають, просять відмовити у
їх задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові матеріали
справи, суд встановив наступне:

Позивачу ОСОБА_1 з 1996 року була
призначена пенсія за віком, яка їй
виплачувалась до її виїзду у 2000 році на
постійне місце проживання у державу
Ізраїль. З липня 2000 року виплату пенсії
ОСОБА_1 було припинено на підставі ст. 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV.

Статтею 46 Конституції України
проголошено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Тобто
право на отримання пенсії є
конституційним правом громадянина
України.

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою України,
що підтверджується її закордонним
паспортом, яка з 2000 року постійно
мешкає в Ізраїлі.

Статтею 24 Конституції України
встановлено, що громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального положення, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

07.10.2009 року рішенням Конституційного
Суду України у справі №1-32/2009 за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень пункту 2 частини першої статті
49, другого речення статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
9.07.2003 року №1058-IV, було визнано
неконституційним положення ст. 49 ч.1 п.2
та другого речення ст.51 Закону №1058-IV, де
зазначалось, що виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Оскільки вищевикладені положення
законодавства визнано
неконституційними і втратили чинність
з дня ухвалення рішення Конституційним
Судом України, ОСОБА_1, як громадянка
України має право на отримання
призначеної їй пенсії за віком не
залежно від місця її проживання.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що рішення УПФУ від 28.11.2013
року за №40 про відмову поновити
позивачу виплату раніше призначеної
пенсії є незаконним.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 звернулась до УПФУ з заявою про
поновлення виплати пенсії 21.11.2013 року,
але їй в цьому було відмовлено, на
підставі рішення УПФУ за №40 від 28.11.2013
року.

Згідно п. 37 "Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону №1058-IV, затвердженого постановою
Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року,
орган, що призначає пенсію, розглядає
питання про відновлення призначеної
пенсії при звернення особи з
відповідною заявою.

На підставі викладеного, суд приходить
до переконання, що право позивача на
пенсійне забезпечення було порушено
неправомірними діями УПФУ, та підлягає
судовому захисту шляхом зобов'язання
відповідача поновити ОСОБА_1 виплату
пенсії за віком, на підставах
визначених пенсійним законодавством
починаючи з дня звернення з заявою до
УПФУ, тобто з 21.11.2013 року, оскільки
жодним нормативно-правовим актом
України не передбачений обов'язок або
право пенсійного фонду автоматично
здійснювати відновлення пенсії без
відповідно волевиявлення пенсіонера.

Суд не приймає до уваги, посилання
відповідача на відсутність
нормативно-правового врегулювання
механізму виплати пенсії громадянам,
що проживають за кордоном, оскільки
згідно ст.49 ч.2 Закону №1058-IV поновлення
виплати пенсії здійснюється за
рішенням територіального органу
Пенсійного Фонду протягом 10 днів після
з'ясування обставин та наявності умов
для відновлення її виплати.
Вищезазначене Рішення Конституційного
Суду України суд вважає достатньою
підставою для відновлення виплати
пенсії позивачу.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 8-11,159,161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
визнання незаконним рішення та
поновлення виплати пенсії -
задовольнити частково.

Визнати рішення №40 від 28.11.2013 року
Управління Пенсійного Фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
відмову ОСОБА_1 поновити виплату раніше
призначеної пенсії - незаконним.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Заводському районі м.
Миколаєва прийняти рішення про
поновлення виплати ОСОБА_1 пенсії за
віком на підставах визначених
пенсійним законодавством з 21.11.2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Заводському районі м.
Миколаєва здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на
підставах визначених пенсійним
законодавством з 21.11.2013 року.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена
шляхом подання апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Заводський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя:
В.В.Андрощук