Справа № 2а/0570/12160/2012
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"18" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/80796/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О., Маслія В.І.,Черпіцької
Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі міста Донецька, управління
Державної казначейської служби в
Кіровському районі міста Донецька,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Донецькій області про визнання дій
неправомірними та стягнення коштів, за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі міста Донецька (далі - УПФ) на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 1 листопада
2012 року і ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 6 грудня 2012 року, -

встановив:

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з вказаним позовом, у якому
просила:

визнати дії УПФ щодо неповернення
коштів у розмірі 7951,95 грн.
неправомірними;

стягнути з Державного бюджету України
на її користь 7951,95 грн. безпідставно
сплачений збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування при придбанні
легкового автомобіля.

Свої вимоги мотивувала тим, що 23.03.2012
придбала автомобіль марки «TOYOTA RAV-4»,
при реєстрації якого нею помилково
було сплачено збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 7951,95 грн., а тому
він підлягає поверненню.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 1 листопада
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 грудня 2012
року, позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_4 сплачений збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у зв'язку із придбанням
автомобіля у розмірі 7951,95 грн. Стягнуто
з Державного бюджету України на
користь ОСОБА_4 53,65 грн. судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, УПФ звернулося з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, у якій
просить їх скасувати як такі, що
ухвалені з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове судове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягають задоволенню.

Встановлено, що 23 березня 2012 року
ОСОБА_4 придбала автомобіль марки «TOYOTA
RAV-4», при реєстрації якого нею до
Пенсійного фонду України було сплачено
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування у сумі 7951,95 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
пунктом 7 статті 1 Закону України від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», у редакції на час спірних
правовідносин, визначено виключний
перелік осіб - платників збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачено, що
платниками збору є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Отже, відповідно до цього Закону
обов'язок зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на осіб лише
у випадку відчуження, а не при купівлі
автомобілів.

Проте, відповідно до пункту 12 Порядку
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 листопада 1998 року № 1740, у редакції
на час спірних правовідносин, суми
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі шляхом купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

У частині 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» вказано, що
судам необхідно виходити з того, що
нормативно-правові акти будь-якого
державного чи іншого органу (акти
Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про те, що позивач
має право на повернення помилково
сплаченого збору при купівлі
автомобіля у сумі 7951,95 грн. і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
оскаржувані судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтею 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі міста Донецька залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 1
листопада 2012 року і ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 6 грудня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: