Справа № 1326/8342/2012 2а/465/159/13
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
Справа №
876/13051/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадждення апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова на
постанову Франківського районного
суду Львівської області від 05 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м.Львова про
стягнення та перерахунок соціальних
виплат,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до управління Пенсійного фонду України
у Франківському районі м. Львова в
якому просив зобов'язати відповідача
підвищити йому пенсію відповідно до п.
«г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» на 25% мінімальної пенсії
за віком.

Постановою Франківського районного
суду Львівської області від 05 вересня
2013 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження)
адміністративний позов задоволено,
визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова щодо
невиплати ОСОБА_1 надбавки до пенсії як
члену сім'ї політично репресованого,
згодом реабілітованого і якого було
примусово переселено в розмірі,
передбаченому п. «г» ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» із
розрахунку 25 % мінімальної пенсії за
віком встановленої ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», зобов'язано
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
здійснити перерахунок надбавки до
пенсії і проводити відповідні виплати
ОСОБА_1, як члену сім'ї політично
репресованого, згодом реабілітованого
і якого було примусово переселено в
розмірі, передбаченому п. «г»ст. 77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» із розрахунку 25 %
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що при ухваленні даної
постанови судом неповністю з'ясовано
обставини справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
порушено норми матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
пунктом «г» ст. 77 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
громадянам, які необґрунтовано зазнали
політичних репресій і згодом були
реабілітовані, призначені пенсії
підвищуються на 50% мінімальної пенсії
за віком, а членам їх сімей, яких було
примусово переселено - на 25%
мінімальної пенсії за віком, проте
судом першої інстанції неправильно
застосовано положення ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки ч.3 ст.28 даного Закону
встановлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений на рівні
прожиткового мінімуму, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно із Законом
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування». Тому
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою у позові відмовити повністю.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183- 2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
Франківському районі м.Львова та
отримує підвищення до пенсії у розмірі
43,52 грн. відповідно до підпункту 2
пункту 4 постанови КМУ від 16.07.2008 року
№654 «Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян» як особа, що є
членом сім'ї репресованої і згодом
реабілітованої і яку було примусово
переселено.

Відповідно до довідки №4/4-2328 від 06.11.1992
року, позивач 22.10.1947 року разом із сім'єю
був виселений на спецпоселення в
Кемерівську область, звідки звільнений
у 1960 році, на підставі ст. 3 Закону
України «Про реабілітацію жертв
політичних репресій в Україні» є
реабілітованим.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що
відповідно до п. «г» ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
призначені пенсії підвищуються
громадянам, які необгрунтовано зазнали
політичних репресій і згодом були
реабілітовані, призначені пенсії - на 50
процентів, а членам їх сімей, яких було
примусово переселено, - на 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Крім того судом першої інстанції
встановлено, що підвищення до пенсії в
розмірі 43 грн. 52 коп., яке щомісячно
виплачується відповідачем позивачу як
члену сім'ї репресованої і згодом
реабілітованої особи і яку було
примусово переселено, виплачується у
розмірі меншому, ніж передбачено
законом.

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходив із
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції вірно вважав, що при
визначенні розміру підвищення до
пенсії позивачу, як особі, що є членом
сім'ї політично репресованого і
реабілітованого і яку було примусово
переселено, застосуванню підлягає п.
«г»ст.77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 15 травня 1992 року, з
наступними змінами і доповненнями, а не
постанови КМУ від 16.07.2008 року №654 «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян», яка істотно
звужує обсяг встановлених законом
прав.

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно вважав, що позов
підлягає задоволенню.

З урахуванням вище наведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 160, ст. 197,
п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м.Львова -
залишити без задоволення, а постанову
Франківського районного суду
Львівської області від 05 вересня 2013
року по справі № 2-а/465/159/13 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
О.М. Довгополов

В.В. Святецький