Справа № 826/4046/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4046/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Державної казначейської служби
України на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 22
квітня 2014 року адміністративну справу
за позовом Державної казначейської
служби України до Державної виконавчої
служби України про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ

Державна казначейська служба України
(надалі за текстом - «ДКС України»)
звернулась до суду з позовом про
визнання протиправними дій відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
(надалі за текстом - «ВДВС України» щодо
винесення постанови «Про накладення
штрафу» від 05.02.2014 р. Позивач просив
також скасувати названу постанову.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 22
квітня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ДКС України,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення та прийняти нове, яким
задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи
рішенням Козельщинського районного
суду Полтавської області ДКС України
зобов'язано списати у безспірному
порядку у відшкодування моральної
шкоди 1 000 грн. з Єдиного Казначейського
рахунку Державного бюджету України на
користь ОСОБА_2

13 квітня 2013 р. за вказаним судовим
рішенням видано дублікат виконавчого
листа.

Постановою головного державного
виконавця ВДВС України від 07 травня 2013
р. відкрито виконавче провадження.

Цією ж постановою позивача зобов'язано
у 7-денний строк добровільно виконати
рішення суду.

Постановою ВДВС України серії ВП №
37865951 від 30.12.2013 р. на позивача накладено
штраф в розмірі 680 грн. за невиконання
рішення без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк.

05.02.2014 р. відповідачем прийнято
постанову серії ВП № 37865951, якою за
невиконання рішення суду та вимог
державного виконавця від 17.05.2013 р., від
02.09.2013 р., від 03.10.2013 р., від 05.11.2013 р., від
30.12.2013 р., від 22.01.2014 р. на ДКС України
накладено штраф у розмірі 1 360 грн.

Стаття 124 Конституції України (254к/96-ВР)
передбачає таке: «...судові рішення
ухвалюються судами іменем України і
є обов'язковими до виконання на всій
території України».

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
р. № 606-XIV (надалі за текстом - «Закон №
606-XIV»).

За змістом статті 1 Закону № 606-XIV
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Статтею 17 Закону № 606-XIV визначено
перелік документів, що підлягають
виконанню Державною виконавчою
службою, до яких належать і виконавчі
листи, що видаються судами.

Відповідно до частини другої статті 17
Закону № 606-XIV державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно частини 2 статті 25 Закону № 606-XIV
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону
№ 606-XIV у разі ненадання боржником у
строки, встановлені частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

За приписами статті 75 Закону № 606-XIV
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Статтею 89 Закону № 606-XIV встановлено, що
у разі невиконання без поважних причин
у встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає
можливість зробити висновок, що при
вирішенні питання про
відповідальність за невиконання
рішення державний виконавець повинен
пересвідчитись у відсутності
об'єктивних причин, що перешкоджають
його виконанню.

Функціонування єдиного казначейського
рахунку - основного рахунку держави для
проведення фінансових операцій та
ефективного управління коштами
державного та місцевих бюджетів через
систему електронних платежів
Національного банку України
регламентовано Положенням про єдиний
казначейський рахунок затверджено
наказом Державного казначейства
України від 26.06.2002 р. № 122 (у редакції
наказу Державного казначейства
України від 30.11.2010 р. № 449).

Розділом 1 цього Положення визначено,
що Єдиний казначейський рахунок - це
консолідований рахунок, відкритий
Державному казначейству України в
Національному банку України для обліку
коштів та здійснення розрахунків у
системі електронних платежів
Національного банку України.

Відповідно до пункту 2.1 названого
Положення Єдиний казначейський
рахунок консолідує кошти державного та
місцевих бюджетів, фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, коштів інших
клієнтів, обслуговування яких
здійснюється органами Державного
казначейства України та
регламентується законодавством.

Згідно пункту 2.4 Положення з метою
ведення бухгалтерського обліку
операцій по виконанню державного та
місцевих бюджетів, а також інших
операцій з коштами клієнтів,
передбачених законодавством, в органах
Державного казначейства України
відкрито: бюджетні рахунки для
зарахування надходжень бюджетів,
передбачених законодавством; бюджетні
рахунки для операцій клієнтів з
бюджетними коштами; рахунки для обліку
операцій з фінансування бюджетів та
інші бюджетні рахунки; рахунки фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; рахунки інших
клієнтів за операціями, що не належать
до операцій з виконання бюджетів, але
відповідно до вимог законодавства
обслуговуються органами Державного
казначейства України.

Тобто, Єдиний казначейський рахунок -
це консолідований рахунок на
субрахунках якого ведеться
аналітичний облік коштів державного та
місцевих бюджетів, фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У контексті наведеного суд апеляційної
інстанції бере до уваги, що судовим
рішенням Козельщинського районного
суду Полтавської області не визначено
за рахунок яких коштів (державного чи
місцевого бюджету, державних цільових
фондів) має бути здійснено списання
коштів.

Водночас, відповідач позбавлений
можливості самостійно визначити
джерело виплати за судовим рішенням.

Аналізуючи наведені вище норми та
фактичні обставини справи, судова
колегія вважає, що державний
виконавець дійшов передчасного
висновку про невиконання судового
рішення без поважних причин та, як
наслідок, про необхідність
застосування санкції.

ВДВС України мав утриматись від
застосування до боржника санкцій та
інших заходів, передбачених статтею 89
Закону № 606-XIV, до з'ясування питання про
відсутність поважних причин для
невиконання рішення суду.

Суд попередньої інстанції на наведене
уваги не звернув та припустився
помилки, дійшовши висновку про
правомірність спірної постанови.

Відповідно ж до статті 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди,
зокрема, перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

З огляду на викладене ухвалене у справі
судове рішення підлягає скасуванню, як
таке що не відповідає вимогам статті 159
КАС України щодо законності та
обґрунтованості, з прийняттям нової
постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну Державної казначейської
служби України задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22 квітня 2014 року
скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Державної виконавчої
служби протиправними.

Скасувати постанову про накладення
штрафу від 05.02.2014 року у виконавчому
провадженні ВП № 37865951.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі в 20-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
з подачею документу про сплату
судового збору, а також копій
касаційної скарги відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі, та копій оскаржуваних рішень
судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 18
червня 2014 р.

Головуючий суддя

Лічевецький І.О.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.