Справа № 2а/1570/8658/2011
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/800/55371/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Підприємство по виробництву
медичних виробів з полімерних
матеріалів «Гемопласт»

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2013

у справі № 2а/1570/8658/2011

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Підприємство
по виробництву медичних виробів з
полімерних матеріалів «Гемопласт»

до Білгород-Дністровської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Одеській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Підприємство по виробництву
медичних виробів з полімерних
матеріалів «Гемопласт» (далі по тексту
- позивач, ПАТ«Підприємство по
виробництву медичних виробів з
полімерних матеріалів «Гемопласт»)
звернувся до Одеського окружного
адміністративного суду з позовом до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Одеській області (далі по тексту -
відповідач, Білгород-Дністровська ОДПІ
в Одеській області) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
06.06.2011 № та №.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21.06.2012
адміністративний позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2013
постанову суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог: пп. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994
№334/94-ВР (із змінами та доповненнями) з
урахуванням вимог ст. 30 Закону України
«Про акціонерні товариства» від 17.09.2008
№514-VI (із змінами та доповненнями
внесеними Законом України від 27.04.2010
№2154-VI та Законом України від 03.12.2010
№2774-VI, Законом України від 03.12.2010
№2774-VІ), в результаті чого занижено та
не сплачено авансового внеску з
податку на прибуток з суми дивідендів
за 2009 рік у розмірі 1962300,00 грн.; п. 2.1 ст. 2
, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 , пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, пп.
8.1.1 п. 8.1 ст. 8, пп. 1 п. 10 ст. 9, пп. 2 п.10 ст. 9,
пп. 3 п. 10 ст. 9 , п. 17.2 ст. 17, п. 22.3 ст. 22
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 №889-ІV в
результаті чого підприємством
занижено податок з доходів фізичних
осіб у сумі 328914,56 грн.

Висновок відповідача про порушення
позивачем норм Закону України «Про
податок на прибуток підприємств» та
«Про податок з доходів фізичних осіб»
був зроблений на підставі того, що,
позивач, виходячи із норм ст. 30 Закону
України «Про акціонерні товариства»
від 17.09.2008 №514-VІ (із змінами і
доповненнями внесеними Законом
України від 27.04.2010 №3154-VІ та Законом
України від 03.12.2010 №2774-VІ) та п. 7.8 ст. 7
Закону України «Про оприбуткування
прибутку підприємств» повинно було в
строк до 01.07.2010 нарахувати і виплатити
дивіденди грошовими коштами у розмірі
не менше 30% чистого прибутку,
отриманого у 2009 році, та/бо
нерозподіленого прибутку та внести до
бюджету авансовий внесок з суми
дивідендів. Однак, в термін до 01.07.2010
нарахування та виплата дивідендів не
проводилась. У зв'язку із чим, на думку
податкової інспекції, ПАТ «Гемопласт»
повинно було нарахувати та внести до
бюджету авансовий внесок з податку на
прибуток у розмірі 1962300,00 грн. та
податок з доходів фізичних осіб у
розмірі 320394,56 грн.

Відповідно до п. 1.9 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» дивідендом є платіж, який
здійснюється юридичною особою -
емітентом корпоративних прав чи
інвестиційних сертифікатів на користь
власника таких корпоративних прав
(інвестиційних сертифікатів) у зв'язку
з розподілом частини прибутку такого
емітента, розрахованого за правилами
бухгалтерського обліку. Оподаткування
дивідендів врегульовано п. 7.8 ст. 7
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств». Відповідно до
пп. 7.8.1 п. 7.8 ст. 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» у
разі прийняття рішення щодо виплати
дивідендів емітент корпоративних прав,
на які нараховуються дивіденди,
провадить зазначені виплати власнику
таких корпоративних прав пропорційно
частці його в статутному капіталі
підприємства - емітента таких
корпоративних прав незалежно від того,
чи була діяльність такого
підприємства-емітента прибутковою
протягом звітного періоду при
наявності інших власних джерел для
виплати дивідендів, а також від того, чи
є наявним прибуток, розрахований за
правилами податкового обліку, чи ні.

Згідно з пп. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» крім випадків,
передбачених підпунктом 7.8.5 цього
пункту, емітент корпоративних прав,
який приймає рішення про виплату
дивідендів своїм акціонерам
(власникам), нараховує та вносить до
бюджету авансовий внесок з податку на
прибуток у розмірі ставки,
встановленої п. 10.1 ст. 10 цього Закону,
нарахованої на суму дивідендів,
призначених для виплати, без зменшення
суми такої виплати на суму такого
податку. Зазначений авансовий внесок
вноситься до бюджету до/або одночасно
із виплатою дивідендів. Обов'язок із
нарахування та сплати авансового
внеску з цього податку за визначеною п.
10.1 ст. 10 цього Закону ставкою
покладається на будь-якого емітента
корпоративних прав, що є резидентом,
незалежно від того, чи такий емітент
або отримувач дивідендів є платником
податку на прибуток або має пільги зі
сплати податку на прибуток, надані цим
Законом або іншими законодавчими
актами, чи у вигляді застосування
ставки податку іншої, ніж встановлена
п. 10.1 ст. 10 цього Закону. При цьому, якщо
будь-який платіж будь-якою особою
називається дивідендом, то такий
платіж оподатковується при такій
виплаті згідно з нормами, визначеними у
першому, другому та третьому абзацах
цього підпункту, незалежно від того, чи
є особа платником податку на прибуток,
чи ні.

Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 33 Закону
України «Про акціонерні товариства» до
виключної компетенції загальних
зборів належить розподіл прибутку і
збитків товариства, тобто, без рішення
загальних зборів розподіл прибутку
дивіденди виплатити неможливо.

Пунктом 1.9 ст. 1 вищезазначеного Закону
дивіденд - платіж, який здійснюється
юридичною особою - емітентом
корпоративних прав чи інвестиційних
сертифікатів на користь власника таких
корпоративних прав (інвестиційних
сертифікатів) у зв'язку з розподілом
частини прибутку такого емітента,
розрахованого за правилами
бухгалтерського обліку.

Відповідно до протоколу №19 загальних
зборів акціонерів ВАТ «Гемопласт» від
21.07.2010, за підсумками роботи
акціонерного товариства у 2009 році було
вирішено дивіденди не нараховувати і
не виплачувати. Не нарахування та
невиплата дивідендів позивачем також
підтверджується балансом підприємства
на 31.12.2009, звітом про фінансові
результати за 2009 рік, звітом про
власний капітал.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» внесені зміни до ч. 2
ст. 30 Закону України «Про акціонерні
товариства», відповідно до яких
виплата дивідендів здійснюється з
чистого прибутку звітного року та/або
нерозподіленого прибутку, у строк не
пізніше шести місяців після закінчення
звітного року. Виплата дивідендів
здійснюється господарським
товариством з чистого прибутку у
звітному році та/або нерозподіленого
прибутку в розмірі не менше 30
відсотків.

Згідно пункту 1 розділу VII Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» цей Закон набирає чинності з
дня його опублікування та
застосовується з 1 січня 2010 року, крім п.
47 ст. 6, ст. 9, п. 62 і п. 64 ст. 33, ст. ст. 62 і 82,
п. п 8-13 розділу VII «Прикінцеві
положення», які застосовуються з дня
його опублікування. Закон України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» був
опублікований 30.04.2010, тобто, зміни до
Закону України «Про акціонерні
товариства» набрали чинності з 30.04.2010.

До внесення зазначених змін ч. 2 ст. 30
Закону України «Про акціонерні
товариства» було передбачено, що
виплата дивідендів здійснюється з
чистого прибутку звітного року та/або
нерозподіленого прибутку в обсязі,
встановленому рішенням загальних
зборів акціонерного товариства, у
строк не пізніше шести місяців після
закінчення звітного року.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що до набрання чинності змін до ч. 2 ст. 30
Закону України «Про акціонерні
товариства», до 30.04.2010, виплата
дивідендів акціонерними товариствами
здійснюється з чистого прибутку
звітного року та/або нерозподіленого
прибутку в обсязі, встановленому
рішенням загальних зборів
акціонерного товариства. А відповідно
з 30.04.2010 законодавцем встановлено, що
при виплаті дивідендів їх розмір не
повинен бути менше 30 відсотків.

Таким чином, необґрунтованим є
висновок суду апеляційної інстанції,
що обов'язковість сплати дивідендів не
залежить від наявності рішення
учасників товариства, а 01.07.2010 є
граничною датою сплати дивідендів
господарськими товариствами, а отже,
саме станом на цю дату позивачу слід
автоматично нараховувати та
сплачувати авансовий внесок з податку
на прибуток, а розмір прибутку, який
залишається у розпорядженні
господарського товариства,
визначається шляхом вирахування із
балансового прибутку сплаченої
обов'язкової суми дивідендів. Оскільки,
дивіденди не є податком або
обов'язковим платежем і питання про їх
виплату не може здійснюватись в іншій
спосіб, ніж передбачено статутом
товариства.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України вважає,
що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Отже, постанова Одеського окружного
адміністративного суду від 21.06.2012
прийнята відповідно до вимог чинного
законодавства і скасована постановою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2013
помилково.

Відповідно до ст. 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалене
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

За вказаних обставин, колегія суддів
дійшла висновку про скасування
постанови Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2013 та
залишення в силі постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
21.06.2012.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 226, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Підприємство
по виробництву медичних виробів з
полімерних матеріалів «Гемопласт»
задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2013
скасувати та залишити в силі постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 21.06.2012.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України у випадках, встановлених
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров