Справа № 2а-3561/11/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/94868/11

№ К/9991/94868/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23.11.2011

у справі № 2-а-3561/11/2070 Харківського
окружного адміністративного суду

за позовом Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова (ДПІ)

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2011,
залишеною без змін Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23.11.2011, позов задоволено: скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Київському районі м. Харкова від 29.03.2011
№ .

У касаційній скарзі ДПІ у Київському
районі м. Харкова просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нове рішення, яким залишити
позовні вимоги без розгляду.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надати
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
позивачу податкових зобов`язань із
податку на додану вартість та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій згідно з податковим
повідомленням-рішенням, з приводу
правомірності якого виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки від 23.03.2011 за
№ 965/17-207/НОМЕР_2, про порушення норм
підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.5.1
пункту 7.5 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (Закон №
168/97-ВР): завищено податковий кредит у
податковому обліку за лютий, квітень,
травень, червень, липень. серпень,
вересень, жовтень 2010 року за
податковими накладними, виписаними ПП
«Універсалторг», ТОВ «Східтехсервіс» з
огляду на розбіжність задекларованих
позивачем сум податкового кредиту та
сум податкових зобов`язань,
задекларованих вказаними
контрагентами у їх податковій
звітності, у результаті чого позивачем
занижено податкові зобов'язання з
податку на додану вартість на 38820,00 грн.

За наслідками перевірки ДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення від
29.03.2011 № про збільшення суми
грошового зобов`язання з податку на
додану вартість на 38820,00 грн. основного
платежу та застосовані штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 9705,60 грн.

У судовому процесі встановлено, що за
наслідками господарських операцій із
поставки позивачу Приватним
підприємством (ПП) «Універсалторг»
запасних частин, а ТОВ «Східтехсервіс»
- запасних частин та обладнання (як-то,
клапани, гідро-розподілювачі, насоси)
ці постачальники виписали позивачу
податкові накладні, на підставі яких
позивач відніс суми податку на додану
вартість до складу податкового кредиту
у податковому обліку за лютий, квітень,
травень, червень, липень. серпень,
вересень, жовтень 2010 року та сплатив
вартість поставленого товару з
врахуванням сум ПДВ. Реальний характер
цих поставок податковим органом не
оспорюється.

Підпунктом 1.7 ст.1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - сума,
на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

У відповідності до підпункту 7.4.1 пункту
7.4 ст. 7 цього Закону податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац
перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї
статті).

Вищенаведені норми Закону № 168/97-ВР не
ставлять у залежність право платника
податку на формування податкового
кредиту, які у подальшому приймають
участь у формуванні сум бюджетного
відшкодування, від фактичної сплати
сум ПДВ до бюджету іншими платниками
податку - постачальниками товарів
(послуг), якщо цей платник (покупець)
сплатив податок в ціні придбаних
товарів (послуг), а реальність поставок
у судовому процесі не спростована.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано визнали посилання
податкового органу на інформацію
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов`язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів такими, що не мають
правового значення та не впливають на
правомірність формування позивачем
сум податкового кредиту.

Будь-яких доводів на спростування
факту господарських операцій між
позивачем та ПП «Універсалторг», ТОВ
«Східтехсервіс» з поставки товарів,
податок на додану вартість у ціні за
які включений до податкового кредиту,
ДПІ не наводить. Суди попередніх
інстанцій на підставі доданих до
матеріалів справи копій видаткових та
податкових накладних, виписаних
вказаними постачальниками, виписок по
банківському рахунку, а також
видаткових накладних, податкових
накладних, виписаних позивачем,
довіреностей на отримання
матеріальних цінностей, встановили
обставини поставки ПП «Універсалторг»,
ТОВ «Східтехсервіс» позивачу товару та
його подальшу реалізацію позивачем у
межах здійснення господарської
діяльності. Оцінка вказаних доказів
судами зроблена з дотриманням норм ст.
86 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суди
попередніх інстанцій дали правильну
юридичну оцінку обставинам, на які
посилається ДПІ, та обґрунтовано
зробили висновок про індивідуальний
характер відповідальності платника
податків за виконання податкового
обов'язку.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23.11.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош