Справа № 2а-2991/11/1470
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

23 червня 2014 року
Справа № 2а-2991/11/1470

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі судді
Мороза А.О., за участю секретаря
судового засідання Єрзікова О.М.,

представника позивача: не прибув,

представника відповідача: не прибув,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомуправління ПФУ в
Кривоозерському районі Миколаївської
області, вул. Мічуріна, 24-а, смт. Криве
Озеро, Кривоозерський район,
Миколаївська область, 55100

доГоловного управління юстиції
Миколаївської області відділу ДВС
підрозділу примусового виконання
рішень, вул. Декабристів, 41/23, м.
Миколаїв, 54020 проскасування постанови
від 25.02.2011 р., В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області (далі - позивач) звернулося з
адміністративним позовом до
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області (далі -
відповідач). Позивач просив суд визнати
неправомірною та скасувати постанову
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 25 лютого
2011 р. № 22815362 і зобов'язати відповідача
скасувати спірну постанову.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що добровільно виконав
рішення суду, про що повідомив
відповідача, однак останній не
врахував даний факт.

Відповідач не надав письмових
заперечень на позовну заяву.

Сторони в судове засідання не прибули,
позивач подав клопотання про розгляд
справи за його відсутності.

Згідно ст. 128 ч. 4 КАС України, у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши всі матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд встановив наступне.

Постановою Кривоозерського районного
суду від 20 травня 2009 р. позивача
зобов'язано здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_1 Відповідачем відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання рішення суду. Постанову про
відкриття виконавчого провадження
позивач отримав 30 листопада 2010 р.
Листом від 3 грудня 2010 р. позивач
повідомив відповідача про добровільне
виконання рішення суду і надав
відповідні розрахунки про нарахування
підвищення до пенсії.

25 лютого 2011 р. відповідач прийняв
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій у
сумі 56,64 грн. (а. с. 12).

За правилами ч. 4 ст. 45 Закону України
"Про виконавче провадження" (у редакції,
що діяла на момент прийняття
оскаржуваної постанови) до витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій належать кошти, витрачені на:

1) перевезення, зберігання і реалізацію
майна боржника;

2) оплату праці експертів, перекладачів
та інших осіб, залучених у
встановленому порядку до провадження
виконавчих дій;

3) поштовий переказ стягувачеві
стягнених аліментних сум;

4) розшук боржника, його майна або
розшук дитини;

5) оголошення в засобах масової
інформації;

6) інші необхідні витрати для
забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої служби.

Частиною 2 ст. 71 КАС України обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення покладено на відповідача.
Всупереч даному положенню відповідач
не надав суду жодних доказів понесення
ним витрат, передбачених ч. 4 ст. 45
Закону України "Про виконавче
провадження", з огляду на що
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню.

Водночас суд не вбачає підстав для
задоволення позовної вимоги щодо
зобов'язання відповідача скасувати
спірну постанову, оскільки до
повноважень суду, передбачених ч. 2 ст.
162 КАС України, належить скасування
рішень суб'єкта владних повноважень.
Таким чином, у рішенні суду недоцільно
зобов'язувати відділ ДВС скасовувати
вже скасовану постанову.

З огляду на викладене вище, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
частині скасування постанови про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 25 лютого 2011 р. № 22815362.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
А. О. Мороз