Справа № 523/3903/14-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 523/3903/14-а

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Пепеляшков О.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

розглянувши в місті Одесі в порядку
письмового провадження на підставі ч. 8
ст. 183-2 КАС України апеляційну скаргу
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради на
постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про визнання неправомірними дій
відповідача щодо не нарахування
належної суми допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплату
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, передбаченому чинним
законодавством.

В обґрунтування позову зазначалось, що
позивач на підставі ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» має право на отримання
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого для застрахованої
працездатної особи, з серпня 2013 року.
Однак, Департаментом праці та
соціальної політики Одеської міської
ради вказана допомога виплачувалась в
значно меншому розмірі, що суперечить
чинному законодавству.

Ухвалою судді Суворовського районного
суду м. Одеси від 20 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 за період з
серпня 2013 року по 18 вересня 2013 року
залишено без розгляду.

Постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
відповідача щодо нарахування та
виплати позивачу щомісячної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі нижчому, ніж
встановлено ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зобов'язано Департамент
праці та соціальної політики Одеської
міської ради здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною за період з 19
вересня 2013 року у розмірі,
передбаченому ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» з урахуванням виплаченої
допомоги за вказаний період.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, представник
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права. Так, на думку
апелянта, судом першої інстанції
безпідставно не враховано положення
ст. 15 та п. 3 Розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» щодо
визначення розміру допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. У зв'язку з викладеним
в апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування оскарженої постанови
суду першої інстанції з винесенням
нової постанови про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою,
застрахованою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (а. с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила сина
ОСОБА_2, що підтверджується відповідним
свідоцтвом про народження (а. с. 7).

З жовтня 2012 року Департаментом праці та
соціальної політики Одеської міської
ради позивачу виплачується допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
Департамент праці та соціальної
політики Одеської міської ради повинен
нараховувати та виплачувати позивачу
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до положень ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

До набрання чинності Законом України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», тобто до 01
січня 2008 року, правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалась на осіб, не
застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
який поширював свою дію на осіб,
застрахованих у зазначеній системі.
Розмір допомоги також визначався цими
законами.

Пунктами 23 та 25 Розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40- 44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 Розділу II
зазначеного Закону щодо виключення
статей 40- 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 Розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що Розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
статтею 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
передбачено, що у 2009-2010 роках допомога
по догляду за дитиною відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 45
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

Таким чином, з 01 січня 2011 року існує дві
законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною у
розмірах, передбачених Законом України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Матеріалами справи встановлено, що
спір виник щодо виплати допомоги з 19
вересня 2013 року особі, яка застрахована
у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов до обґрунтованого висновку, що
на відносини щодо виплати допомоги
такій особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону,
яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», згідно зі статтею 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічну правову позицію викладено в
постановах Верховного Суду України від
25 грудня 2012 року у справі № 21-410а12 та від
22 квітня 2014 року у справі № 21-73а14, які
відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України.

Враховуючи, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, суд апеляційної
інстанції на підставі ст. 200 КАС України
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову районного
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: