Справа № 522/25959/13-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/800/17122/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси на
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 26 листопада 2013 року та
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
перерахунок пенсії, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
перерахунок пенсії.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 26 листопада 2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси
перерахувати пенсію позивачу з
загальної за віком на пенсію
державного службовця, згідно Закону
України «Про державну службу» та
Закону України «Про судову
експертизу», у період з 16 квітня 2013 року
по 16 жовтня 2013 року з урахуванням
індексації. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси
нарахувати та виплатити позивачу суму
перерахування пенсії за період з 16
квітня 2013 року по 16 жовтня 2013 року з
урахуванням індексації.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року змінено рішення суду першої
інстанції, а саме: виключено з
результативної частини постанови
кінцеву дату періоду, за який
адміністративний позов підлягає
задоволенню. В решті постанову суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі, Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси, не
погоджуючись з рішенням судів першої
та апеляційної інстанцій, посилаючись
на допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанції постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 працював
старшим інженером-експертом, науковим
співробітником Красноярської
науково-дослідної криміналістичної
лабораторії Міністерства юстиції
Російської федерації з 16 жовтня 1967 року
по сумісництву, а з 04 листопада 1969 року
постійно по 17 серпня 1970 року, експертом,
начальником відділу, замісником
начальника, начальником Одеської
науково дослідної Лабораторії
судової експертизи Міністерства
Юстиції УРСР з 17 серпня 1970 року по 12
лютого 1990 рік. З 01 червня 2004 року
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси та отримує
пенсію за віком на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

15 квітня 2013 року позивач звертався із
заявою до Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
про призначення йому пенсії згідно
Закону України «Про державну службу»,
але отримав відповідь, що він не
являється державним службовцем у
зв'язку з чим не має права на отримання
пенсії державного службовця, що
підтверджується листом від 26 квітня 2013
року № 158/3-11.

Відповідно до статті 1 закону України
«Про державну службу» державна служба
в Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і
мають відповідні службові
повноваження.

Вимогами частини 2 статті 9 цього Закону
передбачено, що регулювання правового
становища державних службовців, що
працюють в апараті органів
прокуратури, судів, дипломатичної
служби, митного контролю, служби
безпеки, внутрішніх справ та інших,
здійснюється відповідно до цього
Закону, якщо інше не передбачено
законами України.

Тобто, правове становище державних
службовців, які працюють в апараті
інших органів, може регулюватись
іншими спеціальними законами. При
цьому Закону України «Про державну
службу» застосовується до таких
службовців в частині, яка не
врегульована спеціальними законами.

Відповідно до вимог статті18 Закону
України «Про судову експертизу», в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, на працівників
державних спеціалізованих установ
судових експертиз поширюються
особливості матеріального та
соціально-побутового забезпечення,
передбачені Законом України «Про
державну службу».

Відповідно до статті 37-1 Закону України
«Про державну службу», в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, пенсія державним
службовцям нараховується від сум
заробітної плати, на яку нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування та у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також набуття
особою права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
пенсійне страхування працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу на момент виникнення
права на перерахунок пенсії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суди першої та апеляційної інстанції
дійшли вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог, оскільки
ОСОБА_2 працював у державній
спеціалізованій установі судових
експертиз, у зв'язку з чим відносно
останнього поширюються особливості
матеріального та соціально-побутового
забезпечення, передбачені Законом
України «Про державну службу».

Крім того, щомісячні пенсійні виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. Цей вид виплат не є
строковим, а тому не може бути
призначений на певний строк. У цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка повинна виплачуватись
постійно, один раз на місяць протягом
невизначеного часу та без встановлення
будь-якого терміну або календарного
строку виплати пенсії, до настання
обставин, з якими закон пов'язує
припинення виплати такої пенсії чи
виплату її в іншому розмірі.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло б
призвести до невірного вирішення
спору, а тому оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси залишити
без задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 11 березня 2014 року та постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 26 листопада 2013 року, змінену
рішенням суду апеляційної інстанції, у
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
перерахунок пенсії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

В.В. Малинін