Справа № К/9991/5680/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/5680/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівЛогвиненка А.О. Мороз Л.Л.
провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
(далі - УПФ) України в Диканському
районі Полтавської області про
зобов'язання нарахувати підвищення до
пенсії за касаційною скаргою УПФ
України в Диканському районі
Полтавської області на постанову
Диканського районного суду
Полтавської області від 29 березня 2010
року та ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 25 травня 2010
року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 в Диканському
районному суді Полтавської області
пред'явила позов до УПФ України в
Диканському районі Полтавської
області про зобов'язання нарахувати
підвищення до пенсії.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що
вона відноситься до категорії громадян
з правовим статусом "діти війни" та
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" має
право на щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що таке підвищення
до пенсії їй не виплачувалося, просила
поновити пропущений строк для
звернення до суду за захистом
порушених прав та інтересів та
зобов'язати його здійснити відповідні
перерахунки та виплати підвищення до
пенсії за період з січня 2006 року по
березень 2010 року.

Постановою Диканського районного суду
Полтавської області від 29 березня 2010
року, залишеною без зміни ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 25 травня 2010 року, позов ОСОБА_4 до
УПФ України в Диканському районі
Полтавської області про зобов'язання
нарахувати щомісячне підвищення до
пенсії частково задоволено.

Визнано бездіяльність УПФ України в
Диканському районі Полтавської
області протиправною.

Зобов'язано УПФ України в Диканському
районі Полтавської області здійснити
нарахування щомісячної доплати до
пенсії ОСОБА_4, встановленої статтею 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком з
розрахунку, встановленого частиною
першою статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування", та провести відповідні
виплати: з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з
22 травня по 31 грудня 2008 року, 01 січня по
31 грудня 2009 року та з 01 січня по 31
березня 2010 року з урахуванням
проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ України в
Диканському районі Полтавської
області, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить судові
рішення скасувати та постановити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Встановлено, що ОСОБА_4 народилася в
ІНФОРМАЦІЯ_1 році і відповідно до вимог
статті 1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", який набрав
чинності з 01 січня 2006 року, набув
правового статусу особи, передбаченого
цим Законом.

Отже, відповідно до положень вказаного
Закону пенсія позивачеві повинна
виплачуватись із збільшенням її на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Підвищення до пенсії дітям війни у 2006
році могло бути впроваджено лише за
наступних умов: поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету відповідно до вимог статті 110
Закону України "Про державний бюджет
України на 2006 рік", в редакції Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про державний бюджет України
на 2006 рік" від 19 січня 2006 року. Однак
нарахування та виплата пенсії у
збільшеному розмірі відповідачем не
проводилася, оскільки умови,
передбачені вказаним Законом, не
настали.

Пунктом 12 статті 71 Закону України "Про
державний бюджет України на 2007 рік" з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом було
зупинено дію статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
2007 рік.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року
положення пункту 12 статті 71 Закону
України "Про державний бюджет України
на 2007 рік" з урахуванням статті 111 цього
Закону визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційними).

Також згідно з пунктом 41 розділу 2
Закону України "Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
текст статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" було
змінено. Статтею 6 (в новій редакції)
цього Закону передбачалося, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
дане підвищення провадиться за їх
вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року

№ 10-рп/2008 року, у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 65 розділу 1,
пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3
розділу 3 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" і 101 народного депутата
України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статті 67 розділу 1, пунктів 1-4,
6-22, 24-100 розділу 2 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України), визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) положення
пункту 41 розділу 2 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

Відповідно до вимог статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на всій
території України, остаточним і не може
бути оскаржене.

Суди першої та апеляційної інстанцій
правильно вказали на те, що з моменту
ухвалення рішення Конституційним
Судом України бездіяльність суб'єкта
владних повноважень є протиправною.

Отже, у 2006 році, в період з 01 січня 2007
року по 09 липня 2007 року та з 01 січня по 22
травня 2008 року ОСОБА_4 не мала права на
щомісячне підвищення до пенсії,
оскільки підвищення до пенсії у 2006 році
не було впроваджено, а норми
відповідного Закону у 2007, 2008 роках,
якими передбачено це право, були
зупинені та змінені. Право ОСОБА_4 на
підвищення до пенсії було відновлено
лише з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року,
тобто з часу ухвалення Конституційним
Судом України вказаних вище рішень.

Крім того, відповідно до статті 71
Закону України від 26 грудня 2008 року №
835-VI "Про Державний бюджет України на 2009
рік" Кабінету Міністрів України у 2009
році надано право встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Проте, на виконання вищезазначеної
норми Кабінетом Міністрів України не
приймалося окремої постанови щодо
встановлення у 2009 році розміру
підвищення до пенсії особам,
віднесеним до категорії "дитина війни".
Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів
України від 28 травня 2008 року № 530 "Про
деякі питання соціального захисту
окремих категорії громадян"
передбачено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань")
до пенсії щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, підвищення проводиться
у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 грн., з 1
липня - 48,2 грн. та з 1 жовтня - 49,8 грн.
Розмір підвищення до пенсії з 1 січня 2009
року цією постановою не був визначений
та відповідні зміни з цього питання у
2009 році у зазначену постанову не
вносилися.

Таким чином, з 1 січня 2009 року слід було
застосувати статтю 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" у
попередній редакції.

Законами України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" та "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" дія статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не зупинялася та не
скасовувалася.

Щодо розміру мінімальної пенсії за
віком, з якої має обчислюватись
зазначене підвищення до пенсії, то
розрахунок необхідно проводити з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншого розміру
такої пенсії законодавством не
передбачено.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Диканському
районі Полтавської області залишити
без задоволення, а оскаржувані
постанову Диканського районного суду
Полтавської області від 29 березня 2010
року та ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 25 травня 2010
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Диканському
районі Полтавської області про
зобов'язання нарахувати підвищення до
пенсії - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Логвиненко А.О.

Мороз Л.Л.