Справа № 826/7319/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7319/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Кобаля М.І.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 червня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
Окружного адміністративного суду м.
Києва із позовом до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України про визнання протиправними дії
відповідача щодо направлення скарги
позивача від 06.03.2013 до виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації); зобов'язання
відповідача відізвати з виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) звернення позивача від
06.03.2013 з усіма додатками до нього та
здійснити дії щодо його розгляду у
спосіб, передбачений Законом України
«Про звернення громадян» та
зобов'язання відповідача здійснити
перевірку Ритуальної служби СКП
«Спецкомбінат ПКПО», виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) в особі Департаменту
житлово-комунальної інфраструктури
щодо фактів, викладених у скарзі
позивача від 06.03.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
червня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 06
березня 2013 року позивачка звернулася
до Державної архітектурно-будівельної
інспекції України зі скаргою на
Ритуальну служби СКП «Спецкомбінат
ПКПО» в якій просила здійснити
позапланову перевірку останнього, а
також органів місцевого
самоврядування щодо викладених у
скарзі фактів (стосовно дотримання
норм та правил у сфері поховання та
похоронної справи).

Листом № 40-12-1144 від 14.03.2013 відповідач
направив скаргу ОСОБА_5 за належністю
питань до виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) та повідомив,
що у зв'язку з набранням чинності
Закону України від 16.10.2012 № 5459 «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо діяльності
Міністерства внутрішніх справ України,
Міністерства надзвичайних ситуацій
України, Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, інших центральних органів
виконавчої влади, діяльність яких
спрямовується та координується через
відповідних міністрів», нормами якого
не визначена компетенція центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
політику з питань контролю у сфері
житлово-комунального господарства, в
Держархбудінспекції України відсутні
правові підстави для здійснення
заходів державного контролю у сфері
житлово-комунального господарства.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів
регулює Закон України «Про звернення
громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР
(далі - Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону № 393/96-ВР,
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 3 Закону № 393/96-ВР, скарга -
звернення з вимогою про поновлення
прав і захист законних інтересів
громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

Статтею 16 Закону України «Про
звернення громадян» передбачено, що
скарга на дії чи рішення органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Згідно ст. 19 Закону № 393/96-ВР, органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані,
зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги;
забезпечувати поновлення порушених
прав, реальне виконання прийнятих у
зв'язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР,
якщо питання, порушені в одержаному
органом державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»,
місцеві державні адміністрації в
межах, визначених Конституцією і
законами України, здійснюють на
відповідних територіях державний
контроль за додержанням санітарних
правил, державних стандартів, інших
нормативних документів у галузі
поховання, а також правил благоустрою,
вирішують відповідно до закону питання
про відведення земельних ділянок для
організації місць поховання,
здійснюють інші повноваження,
передбачені законом.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 8 Закону
України «Про поховання та похоронну
справу», органи місцевого
самоврядування та їх виконавчі органи
в межах своєї компетенції вирішують
відповідно до закону питання про
відведення земельних ділянок для
організації місць поховання та
здійснюють контроль за дотриманням
законодавства стосовно захисту прав
споживачів у частині надання
суб'єктами господарювання ритуальних
послуг та реалізацією ними предметів
ритуальної належності.

Крім цього, згідно ч. 4 ст. 8 Закону
України «Про поховання та похоронну
справу», місцеві державні
адміністрації в межах, визначених
Конституцією і законами України,
здійснюють на відповідних територіях
державний контроль за додержанням
санітарних правил, державних
стандартів, інших нормативних
документів у галузі поховання, а також
правил благоустрою, вирішують
відповідно до закону питання про
відведення земельних ділянок для
організації місць поховання,
здійснюють інші повноваження,
передбачені законом.

Таким чином, стаття 8 Закону України
«Про поховання та похоронну справу»
містить пряму норму, що визначає
державний орган, уповноважений
здійснювати державний контроль у сфері
поховання.

Отже, саме законами України
визначаються повноваження органів
державної влади у різних сферах
суспільного життя.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач, спрямовуючи
скаргу ОСОБА_5 до виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) до
повноважень якого належать питання,
порушені у скарзі, про що повідомлено
скаржника, діяв в межах повноважень, на
підставі та у спосіб, передбачений
законами України, а відтак, позовні
вимоги ОСОБА_5 задоволенню не
підлягають.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 12 червня 2013 року - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 червня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
М.І. Кобаль Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 27.06.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Кобаль М.І.

Собків Я.М.