Справа № 805/5922/14
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

19 червня 2014 р.
Справа № 805/5922/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул.50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний
адміністративний суд, у складі:
головуючого судді Волгіної Н.П.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької
області про визнання протиправними дії
та відшкодування заподіяної моральної
та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до
Донецького окружного
адміністративного суду із позовом до
Прокуратури Донецької області про:

- визнання протиправними дій
Прокуратури Донецької області з
приводу надання позивачу відповіді від
18 березня 2014 року на її звернення щодо
незаконного прослуховування
мобільного телефону, в якому міститься
неправдива інформація відносно
позивача, яка порочить її ім'я;

- стягнути з відповідача на
користь позивача суму заподіяної
матеріальної шкоди у розмірі 1 828,10 грн;

- стягнути з відповідача на
користь позивача суму заподіяної
моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що 23
травня 2013 року слідчим суддею
апеляційного суду Донецької області
Єстєніною В.В. прийнято ухвалу про
надання дозволу на проведення
оперативно-розшукових заходів у
вигляді аудіо-, відео контролю особи із
застосуванням технічних засобів
отримання інформації відносно ОСОБА_2.

13 лютого 2014 року вона подала заяву до
Служби Безпеки України з приводу
прослуховування її мобільного
телефону, як незаконних дій.

У квітні 2014 року позивачу надійшла
відповідь від Прокуратури Донецької
області від 18 березня 2014 року, в якій
повідомлений порядок проведення
негласних слідчих дій, в тому числі дій
стосовно здійснення аудіо- контролю
особи та зазначено, що негласні слідчі
(розшукові) дії проводяться у випадках,
якщо відомості про злочин та особу, яка
його вчинила, неможливо отримати в
інший спосіб.

Позивач зазначає, що такою відповіддю
були порушені її законні права та
нанесено матеріальну та моральну
шкоду.

Враховуючи наведене вище, позивач
звернулась до суду із даним позовом
(а.с. 2-6).

В судове засідання позивач з'явилась,
не заперечувала у зв'язку із неявкою
представника відповідача проти
розгляду справи у порядку письмового
провадження на підставі наявних
матеріалів, про що надала відповідну
заяву (а.с. 36).

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи Прокуратура
Донецької області повідомлялась судом
належним чином. Причини неявки
представника прокуратури суду не
повідомлені.

12 червня 2014 року від представника
відповідача до канцелярії суду надано
клопотання про закриття провадження у
справі, яке обґрунтовано наступним.

Предметом оскарження позивача у даній
справі є її незгода з відповіддю
прокуратури Донецької області на її
заяву щодо незаконності здійснення
стосовно неї негласних слідчих
(розшукових) дій.

Порядок організації та проведення
негласних (розшукових) дій
регламентовано главою 21 Кримінального
процесуального кодексу України.
Виходячи з цього, питання щодо
законності проведення таких заходів
стосовно заявниці підлягають розгляду
в порядку, що регламентується
кримінально-процесуальним
законодавством України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів не поширюється на
публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

Враховуючи наведене вище, представник
відповідача просить суд закрити
провадження у даній адміністративній
справі (а.с. 33).

Відповідно до п. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) якщо не має перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у порядку письмового
провадження у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги, що перешкод для
розгляду справи, передбачених ст. 128 КАС
України не має, представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся судом
належним чином, а позивача надала
заяву, що не заперечує проти розгляду
справи у порядку письмового
провадження, суд вважає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
у справі матеріалів в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

23 травня 2013 року слідчим суддею
апеляційного суду Донецької області
Єстєніною В.В. за результатом розгляду
клопотання начальника відділу
боротьби з корупцією УБОЗ ГУМВСУ в
Донецькій області Тіщенко С.В. про
надання дозволу на проведення
оперативно-розшукових заходів рамках
оперативно-розшукової справи № 80-4/24/13
від 27 квітня 2013 року, заведеної за
ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст.
369 Кримінального кодексу України,
прийнята ухвала про надання дозволу на
проведення оперативно-розшукових
заходів у вигляді аудіо-, відео
контролю особи із застосуванням
технічних засобів отримання
інформації (фото-, кіно-, і відео зйомки,
оптичних та радіоприладів, інших
технічних засобів) в громадських
місцях відносно ОСОБА_2 (а.с. 7-8).

28 травня 2013 року ОСОБА_4 надав заяву
старшому слідчому відділу ОВС та ОГ ЗА
СУ ГУМВС України в Донецькій області із
повідомленням, що адвокат ОСОБА_2
підбурює заявника до надання
неправомірної вигоди посадовим особам
Костянтинівського МВ ГУМВС України в
Донецькій області та судді
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області у розмірі 12 000,00 грн
(а.с. 9).

29 травня 2013 року оперуповноважений
відділу боротьби з міжнародними ОЗГ
УБОЗ ГУМВС України в Донецькій області
старший лейтенант міліції Веденьєв І.Є.
склав протокол, відповідно до якого за
результатами проведення
оперативно-розшукових заходів
отримано інформацію про зустріч 28
травня 2013 року ОСОБА_2 та заявника -
ОСОБА_4 (а.с. 10.)

13 лютого 2014 року позивач звернулась до
Служби Безпеки України із заявою щодо
незаконного прослуховування її
мобільного телефону, яке здійнювалось
при виконанні ухвали Апеляційного суду
Донецької області від 23 травня 2013 року
(а.с. 35).

22 лютого 2014 року її заява разом із
супровідним листом № 22/4/В-653/67 була
скерована до Генеральної прокуратури
України (а.с. 11).

1 березня 2014 року (вих. № 19-р ) заява
позивача була перенаправлена
Генеральною Прокуратурою України для
розгляду до Прокуратури Донецької
області (а.с. 12, 34).

18 березня 2014 року Прокуратурою
Донецької області заява ОСОБА_1 була
розглянута, заявниці (позивачу по даній
справі) була надана відповідь, в якій
ОСОБА_1 повідомлений порядок
проведення негласних слідчих дій, в
тому числі дій стосовно здійснення
аудіо- контролю особи та зазначено, що
негласні слідчі (розшукові) дії
проводяться у випадках, якщо відомості
про злочин та особу, яка його вчинила,
неможливо отримати в інший спосіб.
Негласні слідчі (розшукові) дії,
передбачені статтями 260, 261, 262, 263, 264 (в
частині дій, що проводяться на підставі
ухвали слідчого судді), 267, 269, 270, 271, 272, 274
цього Кодексу, проводяться виключно у
кримінальному провадженні щодо тяжких
або особливо тяжких злочинів. Статтею
260 Кримінального процесуального
кодексу України встановлено, що аудіо-,
відео- контроль особи є різновидом
втручання у приватне спілкування, яке
проводиться без її відома на підставі
ухвали слідчого судді, якщо є достатні
підстави вважати, що розмови цієї особи
або інші звуки, рухи, дії, пов'язані з її
діяльністю або місцем перебування
тощо, можуть містити відомості, які
мають значення для досудового
розслідування (а.с. 13).

Дослідивши матеріали справи,
дослідивши та проаналізувавши зібрані
по справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
провадження у справі підлягає закриттю
у зв'язку із тим, що заяву не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства з
наступних підстав.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Вичерпний перелік публічно-правових
справ, на які не поширюється юрисдикція
адміністративних судів, визначено в ч. 3
ст. 17 КАС України, а саме справи: справи,
що віднесені до юрисдикції
Конституційного Суду України; справи,
які належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства; справи про
накладення адміністративних стягнень;
справи щодо відносин, які відповідно до
закону, статуту (положення) об'єднання
громадян віднесені до його внутрішньої
діяльності або виключної компетенції
(п.п. 1, 2, 3, 4).

Отже, Кодексом адміністративного
судочинства України регламентує
порядок розгляду не всіх
публічно-правових спорів, а лише тих,
які виникають у результаті здійснення
суб'єктом владних повноважень
управлінських функцій і розгляд яких
безпосередньо не віднесено до
підсудності інших судів.

Відповідно до ст. 2 Кримінального
процесуального кодексу України
завданнями кримінального провадження
є захист особи, суспільства та держави
від кримінальних правопорушень,
охорона прав, свобод та законних
інтересів учасників кримінального
провадження, а також забезпечення
швидкого, повного та неупередженого
розслідування і судового розгляду з
тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне
правопорушення, був притягнутий до
відповідальності в міру своєї вини,
жоден невинуватий не був обвинувачений
або засуджений, жодна особа не була
піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура. Положення
Кримінального процесуального кодексу
України регламентують діяльність
органів державної влади та їх
посадових осіб, яка стосується сфери
публічно-правових відносин, що
виникають внаслідок злочинних
посягань, відповідальність за які
встановлено в нормах кримінального
права.

За ст. 214 Кримінального процесуального
кодексу України слідчий, прокурор
невідкладно, але не пізніше 24 годин
після подання заяви, повідомлення про
вчинене кримінальне правопорушення
або після самостійного виявлення ним з
будь-якого джерела обставин, що можуть
свідчити про вчинення кримінального
правопорушення, зобов'язаний внести
відповідні відомості до Єдиного
реєстру досудових розслідувань та
розпочати розслідування. Слідчий, який
здійснюватиме досудове розслідування,
визначається керівником органу
досудового розслідування. Досудове
розслідування розпочинається з
моменту внесення відомостей до Єдиного
реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається із позовної заяви та
інших матеріалів справи, предметом
спору у даній справі є незгода позивача
із відповіддю прокуратури Донецької
області (підписана начальником відділу
з питань розгляду листів та прийому
громадян ОСОБА_6) на її заяву від 13
лютого 2014 року, про необхідність
проведення перевірки незаконного (на
переконання ОСОБА_1) прослуховування її
телефону, яке мале місце з боку
правоохоронних органів при виконанні
ухвали слідчого судді Апеляційного
суду Донецької області Єстєніної В.В.
від 23 травня 2013 року про надання
дозволу на проведення
оперативно-розшукових заходів у
вигляді аудіо-, відео контролю особи із
застосуванням технічних засобів
отримання інформації (фото-, кіно-, і
відео зйомки, оптичних та
радіоприладів, інших технічних
засобів) в громадських місцях відносно
ОСОБА_2 (а.с. 2-8).

На переконання суду позивач фактично
оскаржує не дії відповідача щодо
надання їй неналежної відповіді на її
звернення в порядку закону України
«Про звернення громадян», а дії
(рішення) відповідача щодо надання їй
відповіді у формі листа на її заяву про
вчинене кримінальне правопорушення
(незаконне прослуховування її
мобільного телефону).

Здійснюючи перевірку заяв і
повідомлень про злочини, прокурор,
слідчий, орган дізнання діють до
порушення кримінальної справи, однак,
вдаються до тих же способів і прийомів,
що й під час збирання доказів у
кримінальній справі.

Відповідно до ст. 303 Кримінального
процесуального кодексу України
рішення, дії чи бездіяльність слідчого
або прокурора, можуть бути оскаржені
під час досудового розслідування.

Отже, правовідносини, що мають місце
під час розгляду заяв про злочини, за
своєю правовою природою є
кримінально-процесуальними. Саме тому
і перевірка скарг на рішення, дії чи
бездіяльність вказаних суб'єктів
владних повноважень має відбуватися у
тому ж процесуальному порядку і тим же
судом (у випадку звернення до суду), на
який відповідно до закону покладені
повноваження щодо перевірки й оцінки
доказів у кримінальній справі, тобто,
судом із розгляду кримінальних справ.

Імперативний припис п. 2 ч. 3 ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства
України виключає юрисдикцію
адміністративних судів щодо справ, які
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства.

Зазначене обумовлює висновок суду, що
компетентним національним судом, до
юрисдикції якого належить розгляд заяв
та скарг щодо прийняття рішень,
вчинення дій або допущення
бездіяльності суб'єктом владних
повноважень стосовно заяв і
повідомлень про вчинені або
підготовлювані злочини, є суд, який
спеціалізується на розгляді
кримінальних справ.

Крім цього, статтею 306 Кримінального
процесуального кодексу України
встановлено, що скарги на рішення, дії
чи бездіяльність слідчого чи прокурора
розглядаються слідчим суддею
місцевого суду згідно з правилами
судового розгляду, передбаченими
статтями 318 - 380 Кримінально
процесуального кодексу України.

Аналогічну правову позицію висловив і
Конституційний Суд України у справі №
19-рп/2011 від 19 грудня 2011 року за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_7 та конституційним поданням
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, відповідно до якої
конституційне право на оскарження в
суді будь-яких рішень, дій чи
бездіяльності всіх органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб гарантовано кожному. Реалізація
цього права забезпечується у
відповідному виді судочинства і в
порядку, визначеному процесуальним
законом. … Скарги осіб стосовно
прийняття рішень, вчинення дій або
допущення бездіяльності суб'єктом
владних повноважень щодо заяв і
повідомлень про вчинені або
підготовлювані злочини суди повинні
розглядати і вирішувати у
кримінальному судочинстві.

Враховуючи встановлені судом
обставини, беручи до уваги приписи
ст.ст. 303, 306 КПК України та приписи ст. 17
КАС України, суд дійшов висновку, що
компетентним національним судом, до
юрисдикції якого належить розгляд заяв
та скарг щодо прийняття рішень,
вчинення дій або допущення
бездіяльності суб'єктом владних
повноважень стосовно заяв і
повідомлень про дії, які виконуються в
рамках проведення
оперативно-розшукових заходів, є суд,
який спеціалізується на розгляді
кримінальних справ.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача на її користь
матеріальної та моральної шкоди, суд
зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 21 КАС України
встановлено, що вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України
встановлено, що суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо: захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Оскільки за висновком суду вимоги
позивача про визнання протиправними
дій Прокуратури Донецької області з
приводу надання позивачу відповіді її
заяву щодо незаконного
прослуховування її мобільного
телефону не підлягають розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, вимоги позивача про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди також не підлягають
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, ця справа не належить до
юрисдикції адміністративних судів, та,
відповідно, не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Згідно ч. 2 цієї ж статті, якщо
провадження у справі закривається з
підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї
статті, суд повинен роз'яснити
позивачеві, до юрисдикції якого суду
віднесено розгляд таких справ.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст. 11, 69, 71, п. 1 ч. 1 ст. 157, 160,
165, ст.ст. 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И
В:

Закрити провадження у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької
області про визнання протиправними дії
та відшкодування заподіяної моральної
та матеріальної шкоди.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд її
позовних вимог про визнання
протиправними дій Прокуратури
Донецької області з приводу надання їй
відповіді від 18 березня 2014 року на її
звернення щодо незаконного
прослуховування мобільного телефону,
віднесено до юрисдикції місцевого
загального суду та підлягає розгляду
за правилами
кримінального-процесуального
судочинства; розгляд позовних вимог
щодо відшкодування моральної та
матеріальної шкоди належить до
юрисдикції місцевого загального суду
та підлягає розгляду за правилами
цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено в письмовому
провадження або згідно з ч. 3 ст. 160
Кодексу адміністративного судочинства
України, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не було
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного перегляду.

Суддя
Волгіна Н.П.