Справа № 2а-6802/09/1570
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/30516/11

№ К/9991/30516/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко
Є.А.,

суддів: Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 31.08.2010

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.04.2011

у справі № 2-а-6802/09/1570 Одеського
окружного адміністративного суду

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Одеська ТЕЦ»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Одесі

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 31.08.2010,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28.04.2011, позов задоволено: скасовано
податкове повідомлення-рішення СДПІ по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі від 26.12.2008 № /2 про
визначення ВАТ «Одеська ТЕЦ»
податкових зобов'язань з податку на
прибуток у сумі 1178349,00 грн., в тому числі
1122237,00 грн. - основний платіж та 56112,00 грн.
- штрафні (фінансові) санкції,
застосовані на підставі підпункту 17.1.4
пункту 17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про неправомірність
зазначеного податкового
повідомлення-рішення обґрунтований
тим, що ВАТ «Одеська ТЕЦ» в податковому
обліку з податку на прибуток за
півріччя 2008 року (рядок 05.3 податкової
декларації) збільшив суму валових
витрат на 17880000,00 грн., що складає суму
безнадійної заборгованість дебітора
Комунального підприємства «Одеські
теплові мережі», у відповідності до
норм пункту 1.25 ст. 1, підпункту 5.2.8
пункту 5.2 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(Закон № 334/94-ВР).

У касаційній скарзі СДПІ просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення та постановити нове рішення
про відмову в позові, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
ВАТ «Одеська ТЕЦ» просить залишити
скаргу без задоволення як
безпідставну.

У зв'язку з неявкою представників
сторін в судове засідання, призначене
об 11 годині 29.06.2014, касаційний перегляд
справи здійснено в письмовому
провадженні.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково.

У судовому процесі встановлено, що за
наслідками невиїзної документальної
(камеральної) перевірки декларації з
податку на прибуток за І півріччя 2008
року ВАТ «Одеська ТЕЦ» в податковому
обліку товариства податковим органом
зменшено задекларовану суму валових
витрат (рядок 05.3 «врегулювання
сумнівної (безнадійної)
заборгованості» податкової
декларації) з 17880000,00 грн. до 13220000,00 грн.
Ці зміни призвели до збільшення
значень рядків 08 «об'єкт
оподаткування», 14 «податкове
зобов'язання звітного періоду», 17 «сума
податку до сплати» цієї ж декларації до
4661629,00 грн., 1165407,00 грн. та 1120466,00 грн.
відповідно.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що податковим органом при
здійсненні камеральної перевірки
декларації за І півріччя 2008 року не
було враховано, що позивач відніс до
суми валових витрат в податковому
обліку за І квартал 2008 року уточнюючими
розрахунками від 19.05.2008 та від 31.07.2008,
поданими у зв'язку з виправленням
самостійно виявленої помилки в цій
декларації, безнадійну дебіторську
заборгованість КП «Одеські теплові
мережі» в сумі 17880000,00 грн. за такою
ознакою безнадійної заборгованості,
визначеною нормою пункту 1.25 ст. 1 Закону
№ 334/ВР-ВР, як збіг станом на 28.05.2005
строку позовної давності для стягнення
цієї заборгованості. Застосувавши
норми пункту 5.1 ст. 5, підпункту 15.1.1
пункту 15.1 ст. 15 Закону № 2181-ІІІ, суд
дійшов висновку, що останнім звітним
(податковим) періодом, в якому позивач
мав право виправити помилку в
податковому обліку щодо віднесення до
валових витрат цієї суми безнадійної
заборгованості , є 9 місяців 2008 року.

З такими висновками суду повністю
погодитися, однак, не можна, оскільки
вони зроблені без повного встановлення
обставин справи та правильного
застосування норм матеріального права.

Так, згідно з нормою підпункту 5.2.8
пункту 5.2 ст. 5 Закону № 334/94-ВР до
валових витрат відносяться суми
безнадійної заборгованості в частині,
що не була віднесена до валових витрат,
у разі коли відповідні заходи щодо
стягнення таких боргів не привели до
позитивного наслідку. Для банків та
інших небанківських фінансових
установ норми цього пункту діють з
урахуванням норм статті 12 цього Закону.

Ознаки, за наявності однієї з яких
заборгованість може бути визнана
безнадійною в цілях оподаткування,
визначені в пункті 1.25 ст. 1 цього Закону.
Згідно з нормою цього пункту
безнадійною заборгованістю є:
заборгованість по зобов'язаннях, за
якою минув строк позовної давності;
прострочена заборгованість, яка
виявилася непогашеною внаслідок
недостатності майна фізичної особи, за
умови, що дії кредитора, направлені на
примусове стягнення майна
позичальника, не призвели до повного
погашення заборгованості;
заборгованість, яка виявилася
непогашеною внаслідок недостатності
майна: фізичної особи, на яке
відповідно до закону може бути
спрямовано стягнення; фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності
або юридичної особи, оголошених
банкрутами у порядку, встановленому
законом, або при їх ліквідації (зняття з
реєстрації як суб'єкта підприємницької
діяльності); заборгованість, яка
виявилася непогашеною внаслідок
недостатності коштів, одержаних від
продажу на відкритих аукціонах
(публічних торгах) майна позичальника,
переданого у заставу як забезпечення
зазначеної заборгованості, за умови, що
інші юридичні дії кредитора щодо
примусового стягнення іншого майна
позичальника не призвели до повного
покриття заборгованості;
заборгованість, стягнення якої стало
неможливим у зв'язку з дією обставин
непереборної сили, стихійного лиха
(форс-мажору), підтверджених у порядку,
передбаченому законодавством;
прострочена заборгованість померлих
фізичних осіб, а також визнаних у
судовому порядку безвісно відсутніми,
померлими або недієздатними, а також
прострочена заборгованість фізичних
осіб, засуджених до позбавлення волі.

Судом встановлено, що рішенням
Арбітражного суду Одеської області від
29.05.2001 у справі № 17-15/01-2411 з КП «Одеські
теплові мережі» стягнуто на користь
ВАТ «Одеська ТЕЦ» заборгованість за
поставлену теплову енергію в сумі
56427011,64 грн. Станом на 30.06.2005 рішення суду
було виконано тільки в частині
стягнення 9604719,00 грн. Заборгованість в
решті суми (46822292,64 грн.) не сплачена.

Як свідчать приєднані до справи копія
ліквідаційного балансу КП «Одеські
теплові мережі» на 01.01.2004, постанови про
закінчення виконавчого провадження №
В-5/354 від 07.10.2003 це підприємство
ліквідоване згідно з рішенням Одеської
міської ради № 1344 від 11.07.2003 (а.с. 116-118, 121
т.1).

Враховуючи ці обставини, висновок
судів попередніх інстанцій стосовно
статусу заборгованості, суми якої
позивач відніс до валових витрат, як
безнадійної є правильним. Однак,
ознакою, за якою ця заборгованість в
цілях оподаткування може бути визнана
безнадійною, є не збіг строку позовної
давності для її стягнення (ознака,
встановлена нормою абзацу другого
пункту 1.25 ст. 1 Закону № 334/94-ВР),
оскільки сума цієї заборгованості була
стягнута рішенням суду, яке вступило в
законну силу, а непогашення цієї
заборгованості внаслідок
недостатності майна юридичної особи,
оголошеної банкрутом у порядку,
встановленому законом, або при її
ліквідації (зняття з реєстрації як
суб'єкта підприємницької діяльності)
(норма абзацу шостого цього пункту).

Правильне визначення ознаки, за якою
заборгованість КП «Одеські теплові
мережі» перед позивачем може бути
кваліфікована як безнадійна в цілях
оподаткування, має суттєве значення
при вирішенні питання щодо дати
виникнення безнадійної
заборгованості, а відтак і при
вирішенні питання стосовно звітного
податкового періоду, в якому у позивача
виникло право на віднесення суми цієї
заборгованості до суми валових витрат,
та дотримання позивачем вимог норм
абзацу другого пункту 5.1 ст. 5, підпункту
15.1.1 пункту 15.1 ст. 15 Закону № 2181-ІІІ при
збільшенні суми валових витрат за І
квартал 2008 року на суму цієї
заборгованості уточнюючими
розрахунками від 19.05.2008 та від 31.07.2008.

Відповідно до абзацу другого пункту 5.1
ст. 5 Закону № 2181-ІІІ якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 15
цього Закону) платник податків
самостійно виявляє помилки у
показниках раніше поданої податкової
декларації, такий платник податків має
право надати уточнюючий розрахунок.

Підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 ст. 15 цього
Закону строк давності встановлений як
1095 днів. Перебіг цього строку на
виправлення платником податків
самостійно виявленої помилки в раніше
поданій податковій декларації
розпочинається з дня, наступного за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, в якій
допущена помилка.

Для визначення звітного податкового
періоду, в якому у позивач виникло
право на віднесення до валових витрат
суми непогашеної заборгованості КП
«Одеські теплові мережі» слід
встановити дату ліквідації цього
підприємства. З огляду на вище
зазначені докази щодо ліквідації КП
«Одеські теплові мережі», суперечливі
висновки суду стосовно цієї обставини
(зазначивши в постанові, що державну
реєстрацію КП «Одеські теплові мережі»
скасовано в квітні 2008 року, суд першої
інстанції одночасно вказав, що в
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України
внесено відповідний запис 28.04.2005), а
також на відсутність у справі витягу з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
який би засвідчував обставини щодо
правового статусу цього підприємства,
дата ліквідації останнього не може
вважатися встановленою в судовому
процесі.

Допущені судами попередніх інстанцій
порушення норм процесуального права, а
саме: норм статей 69, 71, 86 КАС України, -
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, а отже
відповідно до частини 2 ст. 227 цього
Кодексу є підставою для скасування
ухвалених у справі судових рішень та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
слід взяти до уваги викладене в цій
ухвалі для чого, в разі необхідності,
зобов'язати сторони надати докази, яких
не буде вистачати для з'ясування
відповідних обставин, або ж
витребувати такі докази у інших осіб, в
яких вони можуть знаходитися; дати
правильну юридичну оцінку
встановленим обставинам та
постановити рішення відповідно до
вимог статті 159 КАС України.

Керуючись ст.ст. 220, 221 223, частинами 2, 4
ст. 227, ст.ст. 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі задовольнити частково,
скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
31.08.2010 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28.04.2011, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: ПідписЄ.А.
УсенкоСудді: ПідписН.Є. Блажівська
підпис М.В. Сірош