Справа № 826/3897/14
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3897/14
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Астеліт» на
Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 квітня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Астеліт» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «Астеліт»
звернулись до суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, в якому просив скасувати
постанову про накладення штрафу у
сфері містобудівної діяльності від
14.03.2013 №115/14/7/26-43/1403/02/4.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил ТОВ
«Астеліт», за результатом якої
складено акт від 04.03.2014.

Відповідно до Акту перевірки, базова
станція мережі стільникового
радіотелефонного зв'язку оператору ТОВ
«Астеліт» на вул. Серафімовича, 15/17 у
Дніпровському районі м. Києва
експлуатується без прийняття в
експлуатацію у встановленому законом
порядку. Чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності». Відповідно
до ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та зміст
проектної документації на
будівництво», ДБН В.1.2-14:2009 «Загальні
принципи забезпечення надійності та
конструктивної безпеки будівель,
споруд, будівельних конструкцій та
основ» зазначений об'єкт будівництва
відноситься до ІІ категорії
складності.

Також, 04.03.2014 відповідачем складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та винесено
припис про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
04.03.2014, яким з метою усунення порушень
заборонено експлуатацію зазначеного
об'єкту з 05.03.2014.

Постановою від 14.03.2014 №115/14/7/26-43/1403/02/4
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності ТОВ «Астеліт» визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого абз 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Пров відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф у сумі 54
810,00 грн.

Вважаючи вказану постанову
відповідача про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності протиправною, позивач
звернувся до суду з позовом про її
скасування.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що спірне
рішення прийняте суб'єктом владних
повноважень на підставі, у спосіб та в
межах повноважень, передбачених
законодавством.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності визначає
Закон України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Згідно з 1 ст. 41 Закону України
Державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Підпунктом а п.3 ч.4 ст.41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» передбачено, що посадові
особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право видавати
обов'язкові для виконання приписи щодо
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Як вбачається зі змісту наведеної
правової норми, приписи Інспекції є
обов'язковими для виконання.

Відповідальність юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (суб'єктів
містобудування) за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
визначає Закон України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Положеннями ч. 1 ст. 1 цього Закону
визначено, що правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Згідно з ч. 2 Закону вчинення суб'єктами
містобудування правопорушень у сфері
містобудівної діяльності тягне за
собою відповідальність, передбачену
цим та іншими законами України.

Відповідно до абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» суб'єкти містобудування,
які є замовниками будівництва об'єктів
(у разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за експлуатацію або
використання об'єктів будівництва, не
прийнятих в експлуатацію, а також
наведення недостовірних даних у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації чи акті готовності
об'єкта до експлуатації об'єктів II
категорії складності - у розмірі сорока
п'яти мінімальних заробітних плат.

Зі змісту вказаної постанови
відповідача вбачається, що до позивача
застосовано штраф у сумі 54 810,00 грн. за
порушення вимог ч. 8 ст. 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», згідно з якою
експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих (якщо таке
прийняття передбачено законодавством)
в експлуатацію, забороняється.

Спростовуючи висновки відповідача про
те, що базова станція не була прийнята в
експлуатацію, позивач зазначає, що
вказаний об'єкт був прийнятий в
експлуатацію 02.04.2008р. в порядку,
встановленому наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України «Про
затвердження Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів у сфері телекомунікацій» від 27
лютого 2006 року № 180.

Відповідач, обґрунтовуючи законність
оскаржуваної постанови, посилається на
ту обставину, що прийняття базової
станції в експлуатацію 02.04.2008р
відбулося з порушенням вимог закону у
зв'язку з чим, об'єкт не може вважатися
таким, що прийнятий експлуатацію, що
пояснюється наступним.

Міністерством транспорту та зв'язку
України на виконання пункту 2 Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 вересня 2004 р. № 1243 було видано
наказ «Про затвердження Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів у сфері
телекомунікацій» від 27 лютого 2006 року
№ 180, зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 05 травня 2006 р. за №
520/12394 (наказ втратив чинність згідно з
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 17 червня 2009 року №
712), яким затверджувався Порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів у сфері
телекомунікацій.

Порядок визначав вимоги та умови
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів у сфері
телекомунікацій.

Відповідно до абзацу третього пункту 2
Порядку об'єкти контейнерного типу,
зведення яких не потребує виконання
робіт з улаштування фундаментів, з
розміщенням обладнання транспортних
мереж телекомунікацій, фіксованого,
мобільного зв'язку, ефірного
телерадіомовлення та мереж
безпроводового доступу; об'єкти
рухомого (мобільного) зв'язку, що
будувалися в існуючих пристосованих,
вбудовано-прибудованих приміщеннях та
приміщеннях контейнерного типу із
встановленням обладнання зв'язку (в т.
ч. комутаторів мобільного зв'язку), з
використанням легких трубостійок для
кріплення антенно-фідерних пристроїв
(АФП), встановлених на існуючих
будівлях, виробничих спорудах,
металевих чи цегляних трубах (далі -
об'єкти) приймалися в експлуатацію
комісіями відповідно до пункту 6
Порядку.

Абзацом третім пункту 6 Порядку
встановлено, що до складу таких комісій
включалися представники замовника,
генерального підрядника, субпідрядної
організації, генерального
проектувальника (автора проекту),
експлуатаційної організації, органів
державного
санітарно-епідеміологічного нагляду,
державного пожежного нагляду,
державного нагляду з охорони праці,
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
(при виконанні будівельних робіт,
пов'язаних із зміною планувальних і
конструктивних рішень будівель і
споруд).

Враховуючи те, що будь-які будівельні
роботи з будівництва зазначених
об'єктів, пов'язані зі зміною
планувальних і конструктивних рішень
будівель і споруд, то участь
представника інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
роботі комісії з прийняття вказаних
об'єктів в експлуатацію була
обов'язковою. Таким чином, акт комісії з
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта у сфері
телекомунікації мав обов'язково
підписуватися представником інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Виходячи з цього, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції та доводами відповідача, що
акт комісії з прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта у
сфері телекомунікації у якому
відсутній підпис представника
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю не
може вважатися документом, що
підтверджує готовність до
експлуатації вказаних об'єктів у сфері
телекомунікацій, а самі об'єкти не
можуть вважатися прийнятими в
експлуатацію.

Порядок втратив чинність відповідно до
наказу Міністерства транспорту та
зв'язку України від 17 червня 2009 року №
712 «Про визнання таким, що втратив
чинність, наказу Міністерства
транспорту та зв'язку України від 27.02.2006
№ 180», що набрав чинності 19.07.2009р. Проте,
оскільки Наказ № 180 було видано на
підставі і на виконання
нормативно-правового акту вищої
юридичної сили, а саме Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 вересня 2004 р. № 1243, то з моменту
втрати чинності постанови Кабінету
Міністрів України від 22.09.2004 № 1243 і
набрання чинності постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.2008 № 923 «Про
Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів»,
тобто з 01.01.2009р., прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів у сфері телекомунікацій мало
здійснюватися лише у Порядку прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.10.2008 № 923.

З 01.01.2009 і до внесення наступних змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 08.10.2008 № 923 «Про Порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів» та прийняття постанови
Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №
461 «Питання прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів»,
прийняття в експлуатацію всіх
закінчених будівництвом об'єктів, в
тому числі і об'єктів у сфері
телекомунікацій, здійснюється
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією України та її
територіальними органами.

Згідно з п.2 Зазначеного Порядку (в
редакції на час прийняття об'єкта в
експлуатацію) прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
здійснюється комісією і полягає у
підтвердженні нею готовності до
експлуатації об'єктів нового
будівництва, реконструкції,
реставрації, капітального ремонту,
комунікацій та споруд інженерної і
транспортної інфраструктури, їх
інженерно-технічного оснащення та
забезпечення, пускових комплексів,
черг будівництва (далі - закінчені
будівництвом об'єкти) відповідно до
погодженої та затвердженої в
установленому порядку проектної
документації.

Пунктом 15 Порядку передбачено, що 15.
Датою прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата видачі зареєстрованого
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
свідоцтва.

У зв'язку з цим колегія суддів
приходить до висновку, що прийняття в
експлуатацію базової станції
відбулося на підставі
нормативно-правового акта, що на час
прийняття в експлуатацію втратив
чинність, тобто з порушенням
законодавства, а тому базова станція
мобільного зв'язку оператора ТОВ
«Астеліт» використовується без
прийняття в експлуатацію у
встановленому законодавством порядку,
що є порушенням ч.8 ст. 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Відповідно до п.4 Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1995 №244,
підставою для розгляду справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності є відповідний протокол,
складений посадовою особою інспекції
за результатами перевірки. Разом з
протоколом складається припис.

Згідно з п.6 зазначеного Порядку
питання про накладення штрафу
розглядається в 15-денний строк з дня
одержання протоколу про
правопорушення. У разі потреби справа
може розглядатися за участю
представників суб'єкта містобудування,
експертів, інших причетних до неї осіб.
Питання про накладення штрафу
розглядається в 15-денний строк з дня
одержання протоколу про
правопорушення.

Згідно з п.7 Порядку рішення про
накладення штрафу оформлюється
постановою про накладення на суб'єкта
містобудування штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, що є виконавчим документом
і підлягає виконанню в установленому
законом порядку. У постанові
зазначається розмір штрафу.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржувана
постанова прийнята Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199,
200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Астеліт» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 19.06.2014 року

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
О.В. Карпушова

О.М. Оксененко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.