Справа № 804/2212/14
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
14 травня 2014 р. Справа № 804/2212/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі: судді
Борисенка П.О. при секретарі судового
засідання - Сергієнка В.Ю., за участю
представників позивача - Російського
І.К., Гейко І.В., та представника
відповідача - Постольник О.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Електропівденмонтаж-3»
об'єднаної державної податкової
Головного управління Міндоходів у
треті особи Реєстраційна
служба Дніпропетровського міського
Дніпропетровська міська рада
вчинити певні дії, -
Товариство з обмеженою
«Електропівденмонтаж-3» звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська (правонаступником
якої є- Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області), в якому просить зобов'язати
Лівобережну міжрайонну Державну
податкову інспекцію м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області прийняти податкові декларації
з плати за землю за 2010 та 2011 роки ТОВ
«Електропівденмонтаж-3» ( з
урахуванням уточнених позовних вимог).
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що відповідно до постановою
Вищого Господарського суду України від
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
господарського суду Дніпропетровської
залишено в силі. Рішенням
господарського суду Дніпропетровської
розірвано договір оренди земельної
ділянки від 19.08.2003 р., укладеного між
ВАТ «Електропівденмонтаж-3»
(орендар), (правонаступником якого є ТОВ
«Електропівденмонтаж-3») та
Дніпропетровською міською радою
(орендодавець). У зв'язку з розірванням
договору оренди земельної ділянки в
позивача немає підстав для сплати
орендної плати на підставі договору
оренди, за фактичне користування
земельною ділянкою позивач повинен
сплачувати податок на землю.Також
позивач зазначає, що він звільняється
від обов'язку сплачувати орендну плату
за землю з моменту продажу нежитлових
будівель і споруд, а саме 01.09.2010 р.,
оскільки саме в 2010 р. більшу частину (60%)
будівель та споруд товариством було
продано і відповідно, користування
земельної ділянкою здійснювали нові
власники, що підтверджено постановою
Верховного суду України № 21-59а10 від
У зв'язку з тим, що позивачу на даний час
не зрозуміло. яким чином здійснювати
плату за землю, які саме платежі він
повинен здійснювати, останній подав
уточнюючі декларації з плати за землю
за 2010-2011 р. Відповідачем було
відмовлено позивачу у реєстрації
декларацій, оскільки на думку
відповідача, позивач пропустив строк
для подачі декларації. За таких
обставин, позивач був змушений
звернутися до суду з даним позовом.
У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали та
просили суд задовольнити їх у повному
Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
адміністративного позову та зазначив,
що відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у
разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
З моменту подачі первинних звітних
декларацій минуло більше 1095 днів, що не
дозволяє податковому органу прийняти
уточнюючі податкові декларації ТОВ
«Електропівденмонтаж-3» з плати за
землю за 2010-2011 р. Також, відповідач
зазначив, що програмне забезпечення
податкових органів розроблено з
урахуванням норм законодавства та не
передбачає прийняття рішення не
передбаченого законом.
Треті особи належним чином повідомлені
про дату, час та місце судового
розгляду, у судове засідання не
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено наступні
19.08.2003 р. між ВАТ
«Електропівденмонтаж-3» (орендар)
(правонаступником якого є ТОВ
«Електропівденмонтаж-3») та
Дніпропетровською міською радою
(орендодавець) було укладено договір
оренди земельної ділянки, що
розташована за адресо: м.
Дніпропетровськ, вул. 20 річчя Перемоги,
Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 24.11.2011 р.
№ 18/5005/12936/2011 розірвано договір
оренди земельної ділянки від 19.08.2003 р.
Дане рішення суду першої інстанції
залишено в силі постановою Вищого
Господарського суду України від 25.12.2012
р. № 18/5005/12936/2011 та даною постановою було
скасовано постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 12.04.2012 р. №
18/5005/12936/2011, якою рішення першої
інстанції було скасовано раніше.

Відтак договір оренди земельної
ділянки від 19.08.2003 р. між
ВАТ «Електропівденмонтаж-3» (орендар)
(правонаступником якого є
ТОВ «Електропівденмонтаж-3») та
Дніпропетровською міською радою
(орендодавець) вважається розірваним з
часу набуття чинності рішення суду
першої інстанції про його розірвання, а
саме з часу залишення рішення суду
першої інстанції без змін постановою
Вищого Господарського суду України від
25.12.2012 р.

Відповідно до пп. 14.1.147. п. 14.1 ст. 14 ПК
України плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Згідно п. 269.1 ст. 269 ПК України
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі.

Відповідно до п. 270.1 ст. 270 ПК України
об'єктами оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні, земельні частки
(паї), які перебувають у власності.

Згідно п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України
платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному контролюючому
органу за місцезнаходженням земельної
ділянки податкову декларацію на
поточний рік за формою, встановленою у
порядку, передбаченому статтею 46 цього
Кодексу, з розбивкою річної суми
рівними частками за місяцями. Подання
такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій. При поданні першої
декларації (фактичного початку
діяльності як платника плати за землю)
разом з нею подається довідка (витяг)
про розмір нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Відтак, граничний термін подання
податкових декларацій з плати за землю
за 2010 р. - 22.02.2010 р. (20.02.2010 р. - вихідний
день (субота), за 2011 р. - 21.02.2011 р. (20.02.2011 р.
- вихідний день (неділя).

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України, у
разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України,
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Відтак, граничний термін подання ТОВ
«Електропівденмонтаж-3» уточнюючих
декларацій з плати за землю в межах 1095
денного строку, визначеного п. 102.1 ст. 102
ПК України, за 2010 р. сплинув в лютому 2013
р., за 2011 р. сплинув в лютому 2014 р.

Згідно супровідних листів ТОВ
«Електропівденмонтаж-3» уточнюючі
декларації з плати за землю за 2010 р. та
2011 р. були подані 27.03.2014 р., що є
пропущенням ТОВ
«Електропівденмонтаж-3» 1095 денного
строку подання платником податку
уточнюючого розрахунку (уточнюючих
податкових декларацій з плати за землю
за 2010-2011 р.).

Таким чином, рішення відповідача (лист
від 02.04.2014 р. № 10172/10/04-64-18-03-15) про відмову
в реєстрації уточнюючих податкових
декларацій ТОВ
«Електропівденмонтаж-3» з плати за
землю за 2010-2011 р. є правомірним, вимога
позивача прийняти відповідачем
зазначені уточнюючі декларації є
необґрунтованою.

Також, суд зазначає, що на час
розірвання 25.12.2012 р. договору оренди
земельної ділянки від 19.08.2003 р. 1095
денний строк подання уточнюючого
розрахунку, визначений п. 102.1 ст. 102 ПК
України, ще не закінчився та в позивача
було достатньо часу на подання
уточнюючих податкових декларацій з
плати за землю за 2010-2011 р.

Посилання позивача на висновки
постанови Верховного Суду України від
24.12.2010 р. суд не приймає як доказ вимог
позивача та як причину обґрунтованості
пропущення ним 1095 денного строку
подання уточнюючих розрахунків з плати
за землю, оскільки дана постанова не
стосується правовідносин між
позивачем та відповідачем з приводу
подання уточнюючих декларацій,
позивачем за даною постановою є ТОВ
«Європа-вікно», відповідачем - Калуська
ОДПІ Івано-Франківської області, дана
постанова не встановлює фактів чи
обставин, що стосуються даного
адміністративного позову. Постановою
Верховного Суду України надано
тлумачення положенням загальних та
спеціальних норм закону щодо переходу
права власності на земельну ділянку у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю, споруду, що розміщені
на ній, що не може бути використано як
доказ обґрунтованості позовних вимог
ТОВ «Електропівденмонтаж-3».

Пояснення позивача про те, що станом на
01.09.2010 р. більшу частину (60%) будівель та
споруд, які знаходяться на орендованій
земельній ділянці, позивачем було
продано, відповідними документами не
підтверджено. Однак, суд вважає даний
факт встановленим, оскільки зазначене
не заперечував відповідач та в
постанові Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.12.2013 р. № 804/13257/13-а
зазначено, що згідно договорів
купівлі-продажу позивачем
(ТОВ «Електропівденмонтаж-3») було
продану фізичним особам частину
будівель і приміщень, що входили до
складу виробничої бази та розташовані
на земельній ділянці, переданій
позивачу за договором оренди від 19.08.2013
р. та що стало причиною звернення
позивача до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про розірвання даного договору оренди.
Відповідно до рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
24.11.2011 р. № 18/5005/12936/2011 позов про
розірвання договору оренди було подано
в березні 2011 р.

В той же час, відповідно до
встановлених судом обставин, факт
продажу зазначеного нерухомого майна
не доводить обґрунтованості позовних
вимог позивача, оскільки з часу продажу
нерухомого майна та до часу подачі
уточнюючих декларацій з плати за землю
за 2010-2011 р. минуло більш ніж 1095 днів та
позивачем не було зазначено причин не
подання уточнюючих розрахунків до
моменту сплину 1095 денного строку.

Відповідно до супровідних листів
позивача від 27.03.2014 р. стосовно подання
уточнюючих декларацій з плати за землю
за 2010-2011 р. підставою перерахунку плати
за землю стало розірвання договору
оренди земельної ділянки від 19.08.2013 р., а
не факт продажу нерухомого майна ТОВ
«Електропівденмонтаж-3».

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, суд доходить
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 122, 158 -163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Електропівденмонтаж-3» - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений
19.05.2014 р.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили 19.05.2014р. Суддя З
оригіналом згідно Помічник судді
П.О.Борисенко
П.О.Борисенко
І.В.Калита