Справа № 815/782/14
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/782/14

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді - О.А. Шевчук,

суддів: Л.Є. Зуєвої, А.Г. Федусика,

при секретарі Н.В. Берекет

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління охорони
здоров`я Одеської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправними дій та зобов`язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому, після збільшення
позовних вимог просив визнати
протиправними дії відповідача у
частині ненадання інформації на запит
до публічної інформації та у частині
переадресування запиту позивача до
публічної інформації до не
розпорядника інформації у визначенні
Закону України «Про доступ до
публічної інформації»; зобов'язати
відповідача надати інформацію на запит
позивача до публічної інформації у
термін передбачений Законом України
«Про доступ до публічної інформації»
до відповідного у визначенні Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» розпорядника інформації.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
позивач надав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату, час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст. 34-39 КАС України, в
судове засідання не з'явились,
враховуючи що, в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
27.08.2013 року позивач направив на адресу
Управління охорони здоров'я Одеської
обласної державної адміністрації
запит до публічної інформації, в якому
просив надати йому копію свідоцтва про
атестацію у сфері поширення державного
метрологічного нагляду територіальної
повірочної дозиметричної лабораторії
КУ «Одеська обласна клінічна лікарня».

Цей запит був отриманий Управлінням
охорони здоров'я Одеської обласної
державної адміністрації та відповідно
до резолюції керівництва управління
від 30.08.2013 року був направлений для
виконання до КУ «Одеська обласна
клінічна лікарня».

КУ «Одеська обласна клінічна лікарня»
надали позивачу відповідь на цей запит,
але не в повному обсязі, оскільки копія
свідоцтва, що запитувалась, надана не
була.

Приймаючи судове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем не було допущено
здійснення протиправних дій у частині
переадресування запиту позивача до
публічної інформації до не
розпорядника інформації у визначенні
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», тому в цій
частині позовні вимоги не підлягають
задоволенню. Враховуючи, що суд дійшов
висновку про відсутність
протиправності в діях відповідача, суд
вважав, що й відсутні правові підстави
для зобов'язання відповідача надати
інформацію на запит позивача до
публічної інформації у термін
передбачений Законом України «Про
доступ до публічної інформації» до
відповідного у визначенні Закону
України «Про доступ до публічної
інформації»розпорядника інформації, а
тому позовні вимоги в цій частині,
також не підлягають задоволенню.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
(далі-Закон), публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом. Публічна інформація є
відкритою, крім випадків, встановлених
законом.

Згідно до ст. 5 Закону, доступ до
інформації забезпечується шляхом: 1)
систематичного та оперативного
оприлюднення інформації: в офіційних
друкованих виданнях; на офіційних
веб-сайтах в мережі Інтернет; на
інформаційних стендах; будь-яким іншим
способом; 2) надання інформації за
запитами на інформацію.

Частиною 1 ст. 13 Закону визначено, що
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються: 1) суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання; 2) юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів; 3)
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків; 4) суб'єкти
господарювання, які займають домінуюче
становище на ринку або наділені
спеціальними чи виключними правами,
або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 Закону, до
розпорядників інформації, зобов'язаних
оприлюднювати та надавати за запитами
інформацію, визначену в цій статті, у
порядку, передбаченому цим Законом,
прирівнюються суб'єкти господарювання,
які володіють:1) інформацією про стан
довкілля; 2) інформацією про якість
харчових продуктів і предметів побуту;
3) інформацією про аварії, катастрофи,
небезпечні природні явища та інші
надзвичайні події, що сталися або
можуть статися і загрожують здоров'ю та
безпеці громадян; 4) іншою інформацією,
що становить суспільний інтерес
(суспільно необхідною інформацією). На
розпорядників інформації, визначених у
пунктах 2, 3, 4 частини першої та в
частині другій цієї статті, вимоги
цього Закону поширюються лише в
частині оприлюднення та надання
відповідної інформації за запитами.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 даного Закону,
розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Судом встановлено, що відповідно до
Положення про Управління охорони
здоров'я Одеської обласної державної
адміністрації, затверджене
розпорядженням голови Одеської
обласної державної адміністрації від
15.02.2013 року № 129/А-2013, в повноваження
Управління не входить видача таких
свідоцтв та ведення їх обліку, також
інші завдання з питань метрологічної
діяльності, а отже вказане управління
не є розпорядником даної публічної
інформації у розумінні ст. 13 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».

У зв`язку з чим відповідач направив
запит позивача до КУ «Одеська обласна
клінічна лікарня» з урахуванням того,
що повірочна дозиметрична лабораторія
є структурним підрозділом вказаної
комунальної установи та повинна
володіти запитуємою інформацією.

Відповідно до ст. 20 Закону України ст. 20
Закону України «Про метрологію та
метрологічну діяльність» державний
метрологічний контроль і нагляд
стосовно засобів вимірювальної
техніки та методик виконання
вимірювань поширюється на вимірювання,
результати яких використовуються під
час, в тому числі: робіт із забезпечення
охорони здоров'я та робіт із
забезпечення захисту життя та здоров'я
громадян.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність» до державного
метрологічного контролю належать:
уповноваження та атестація у державній
метрологічній системі; державні
випробування засобів вимірювальної
техніки і затвердження їх типів;
державна метрологічна атестація
засобів вимірювальної техніки;
повірка засобів вимірювальної техніки.
До державного метрологічного нагляду
належать: державний метрологічний
нагляд за забезпеченням єдності
вимірювань; державний метрологічний
нагляд за кількістю фасованого товару
в упаковках.

Відповідно до ст. 22 вказаного Закону,
уповноваження у державній
метрологічній системі (далі -
уповноваження) здійснюється
відповідним органом з метою
документального засвідчення
компетентності і права підприємства та
організації чи їх окремого підрозділу
проводити державні випробування і
повірку засобів вимірювальної техніки
та атестацію методик виконання
вимірювань. В свою чергу, атестація у
державній метрологічній системі (далі -
атестація) здійснюється
відповідним органом з метою
документального засвідчення
компетентності і права підприємства та
організації чи їх окремого підрозділу
проводити калібрування засобів
вимірювальної техніки та вимірювання.
Уповноваження і атестація та
оформлення їх результатів проводяться
у порядку, встановленому
нормативно-правовими актами ЦОВМ.
Рішення щодо уповноваження та
атестації приймає відповідно керівник
органу з уповноваження або атестації. У
разі прийняття рішення про
уповноваження або атестацію заявнику
видається відповідно свідоцтво про
уповноваження або атестацію
встановленого ЦОВМ зразка, яке має
строк дії до п'яти років.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність» органами з уповноваження
на проведення державних випробувань та
повірки засобів вимірювальної техніки
є ЦОВМ, на проведення атестації
методик виконання вимірювань - ЦОВМ та
метрологічні центри (далі - органи з
уповноваження). Згідно з ч. 2 цієї статті
Закону, ЦОВМ здійснюється
уповноваження, в тому числі: повірочних
лабораторій підприємств та
організацій - на проведення повірки
засобів вимірювальної техніки.

Згідно до ст. 25 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність» уповноважені або
атестовані організації повинні:
додержуватися вимог
нормативно-правових актів і
нормативних документів з метрології,
відповідно до яких вони були
уповноважені або атестовані;
посилатися на уповноваження або
атестацію тільки стосовно тих робіт, на
здійснення яких їх уповноважено або
атестовано; оплачувати всі роботи,
пов'язані з їх уповноваженням або
атестацією; припинити посилання на
уповноваження або атестацію у своїй
документації та рекламі у разі
тимчасового зупинення дії або визнання
недійсним свідоцтва про уповноваження
або атестацію.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що повірочні дозиметричні
лабораторії, маючи відповідне
свідоцтво про атестацію є атестованими
організаціями, які наділені законом
певними обов'язками у сфері державного
метрологічного нагляду, а отже є
особами, які виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно з законом або
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, які відповідно до п. 3
ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» є
розпорядниками інформації.

Виходячи з вищенаведеного, судова
колегія приходить до висвовку, що
жодних порушень діючого законодавства
з боку відповідача допущено не було,
переадресувавши запит до розпорядника
інформації Управління охорони здоров`я
Одеської обласної державної
адміністрації діяли у відповідності до
Законів України «Про доступ до
публічної інформації», «Про
метрологію та метрологічну
діяльність».

На підставі вищевикладеного колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що постанова Одеського окружного
адміністративного суду ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають значення для вирішення спору,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.
Особи, які брали участь у справі, однак
не були присутні у судовому засіданні
апеляційної інстанції, мають право
подати касаційну скаргу протягом 20
днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя:
О.А. Шевчук

Суддя:
Л.Є. Зуєва

Суддя:
А.Г.
Федусик