Справа № 2а-399/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Справа № 9104/32439/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львов апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області на постанову Дубровицького
районного суду Рівненської області від
12 жовтня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
Рівненської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
державної пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 17.08.2009 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
Рівненської області в якому просив
провести перерахунок державної пенсії
з 22.05.2008 року відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
по другій групі інвалідності в розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком з
послідуючим перерахунком розміру
вказаної пенсії у зв'язку зі змінами
розміру мінімальної пенсії за віком та
провести її виплату.

Постановою Дубровицького районного
суду Рівненської області від 12 жовтня
2010 року позов задоволено, визнано
неправомірною відмову управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області щодо перерахунку та виплати
позивачу пенсії відповідно до ст. ст.50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 22.05.2008 року, зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплату державної пенсії відповідно до
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 75% від мінімальної пенсії за
віком з 22.05.2008 року за виключенням сум
фактично проведеної виплати.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
порушено норму ч. 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка передбачає, що суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.
Позивач у своїй заяві просив лише про
перерахунок та виплату йому державної
пенсії відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а суд вийшов за межі позовних вимог та
зобов'язав управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
провести перерахунок та виплату ОСОБА_1
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
про що позивач у своєму
адміністративному позові не просив.
Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено
можливість виходу судом за межі
позовних вимог тільки у разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.
Однак, у постанові суду необхідність
виходу за межі позовних вимог не
обґрунтовано.

Отже, постанова суду щодо зобов'язання
управління провести перерахунок та
виплату позивачу додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до ст. 50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є такою, що винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Також апелянт зазначає, що п. 7 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що порядок
обчислення пенсії по інвалідності, яка
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання внаслідок Чорнобильської
катастрофи, визначається Кабінетом
Міністрів України. У ст. 63 вказаного
Закону зазначено, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюються за рахунок
Державного бюджету. Відповідно до ст. 67
- конкретні розміри всіх доплат, пенсій,
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України. Отже, конкретний
розмір пенсії, доплати, що виплачується
за рахунок коштів державного бюджету,
визначається Кабінетом Міністрів
України, на який, згідно з п. 3 ст. 116
Конституції України, покладено
забезпечення проведення політики у
сфері соціального захисту.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року положення пункту 28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України.

Положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів», які визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення. Оскільки не були
приведені у відповідність (так як були
визнані неконституційними) вказані
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів», та у зв'язку з
відсутністю нормативного акту про
відновлення дії Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у редакції
чинній до внесення змін, то порядок
обчислення пенсій для інвалідів, щодо
яких встановлено причинний зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, залишився
неврегульованим.

Відтак з 22.05.2008 року нарахування пенсій
позивачу здійснювалося відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян». З 1 липня 2008 року обчислення
вказаних пенсій врегульовано
постановою Кабінету Міністрів України
від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян». Відповідно до п. 4 вказаної
постанови інвалідам щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою передбачено пенсії у таких
розмірах: І групи - 710 грн., II групи - 655
грн., III групи - 600 грн., у дітей -
інвалідів - 380 грн., а додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю
передбачена у розмірах: інвалідам III
групи - 15 % прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
інвалідам II групи - 20 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

На підставі викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволені позову відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є
постраждалим від наслідків аварії на
ЧАЕС, інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання пов'язаного з наслідків
аварії на ЧАЕС та є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно зазначив, що згідно ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими по ІІ групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу державна пенсія
нараховувалась та виплачувалась без
урахування вимог ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Суд першої інстанції вірно вважав, що
відмова відповідача у здійсненні
перерахунку пенсії позивачу є
незаконною, оскільки з ст.ст.18, 19 Закону
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» вбачається, що виключно
законами України визначається
мінімальний розмір пенсії за віком.
Законами України з метою надання
соціальної підтримки населенню
України в цілому та окремим категоріям
громадян встановлюються державні
гарантії щодо рівня життя населення, що
постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС.

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходи з з
пріоритетності законів над
підзаконними актами при визначенні
розміру пенсій учасникам ліквідації
аварії на ЧАЕС та правильно вважав, що
застосуванню підлягають ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанови Кабінету Міністрів
України, які звужують обсяг
встановлених законом прав.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Однак, розглядаючи спір, суд першої
інстанції не врахував посилання
відповідача на пропущення позивачем
строку звернення до адміністративного
суду, який передбачений ч. 2 ст.99 КАС
України (в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин). Так,
згідно ч.1 ст. 99 КАС України (в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин), адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Зважаючи на те, що позивач звернувся з
позов в суд першої інстанції 17.08.2009
року, колегія суддів вважає, що в даному
випадку слід застосовувати річний
строк звернення до суду відповідно до
ст.99 КАС України (в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин), оскільки
законодавством інших строків з цього
приводу не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що в частині позовних вимог за
2008 рік слід відмовити, оскільки
позивачем пропущено річний строк
звернення до суду, а, отже, вказані
вимоги є безпідставними.

Враховуючи викладене колегія суддів,
вважає, що позивач має право на
здійснення перерахунку та виплату
державної відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 17.08.2009 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції помилково
зобов'язав управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
Рівненської області провести
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», оскільки в
позовній заяві відсутні такі позовні
вимоги.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст.
198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області задовольнити частково,
скасувати постанову Дубровицького
районного суду Рівненської області від
12 жовтня 2010 року у справі № 2а-399/10.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області щодо невиплати
ОСОБА_1 основної пенсії згідно ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області здійснити
перерахунок та виплачувати ОСОБА_1,
основну пенсію в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком згідно ст.
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 17 серпня 2008
року до виникнення обставин, з якими
закон пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин

Повний текст постанови
виготовлений 20.06.2014 року