Справа № 808/3753/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

20 червня 2014 року (10 год. 30 хв.) Справа №
808/3753/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Мащенко Д.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Вільнянського
районного управління юстиції
Запорізької області про визнання
нечинною та скасування постанови,
зобов'язання вчинити певні дії.

10.06.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 (далі -
позивач), до Відділу державної
виконавчої служби Вільнянського
районного управління юстиції
Запорізької області (далі - відповідач),
в якому позивач просить: визнати
нечинною та скасувати постанову
відповідача №8357155 від 18.04.2014 про
накладення стягнення на дохід боржника
ОСОБА_2 в розмірі 20% орендної плати;
зобов'язати відповідача накласти
стягнення на дохід ОСОБА_2 в розмірі 50%
від орендної плати шляхом винесення
відповідної постанови.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
встановлений відповідачем в постанові
від 18.04.2014 №8357155 розмір стягнення на
дохід боржника ОСОБА_2 - 20% орендної
плати є не обґрунтованим та таким, що
протирічить нормам чинного
законодавства. Зазначає, що згідно
вимог чинного законодавства розмір
щомісячного утримання з усіх видів
заробітку (доходу) боржника ОСОБА_2, в
тому числі орендної плати за земельну
ділянку, має бути визначено у розмірі
50%, а тому просив позов задовольнити в
повному обсязі.

Ухвалою від 12.06.2014 провадження у справі
було відкрите, судове засідання
призначене на 17.06.2014.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва до 20.06.2014.

У судове засідання 20.06.2014 представники
сторін, належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового засідання,
не прибули.

20.06.2014 від позивача до суду надійшло
клопотання про розгляд справи без його
участі у порядку письмового
провадження. Крім того, позивач просив
позовні вимоги щодо визнання нечинною
та скасування постанови відповідача
№8357155 від 18.04.2014 про накладення
стягнення на дохід боржника ОСОБА_2 в
розмірі 20% орендної плати залишити без
розгляду, оскільки зазначена постанова
24.04.2014 вже скасована відповідачем.

Ухвалою від 20.06.2014 позовну заяву в
частині вимог про визнання нечинною та
скасування постанови відповідача
№8357155 від 18.04.2014 про накладення
стягнення на дохід боржника ОСОБА_2 в
розмірі 20% орендної плати було залишено
без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Згідно із ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду справи за
відсутності представників сторін на
підставі наявних у справі матеріалів.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2008 Вільнянським районним судом
Запорізької області був виданий
виконавчий лист щодо стягнення з
ОСОБА_2 на користь позивача моральної
шкоди у розмірі 15000,00 грн.

25.07.2008 відповідачем була складена
постанова про відкриття виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа №1-241 виданого 11.07.2008 Вільнянським
районним судом щодо стягнення з ОСОБА_2
на користь позивача збитків у розмірі
15000,00 грн. Строк для добровільного
виконання було встановлено до 31.08.2008.

Розпорядженням відповідача від 11.01.2010
№183 СВК-55 було запропоновано з усіх
видів заробітку, що належить до виплати
боржнику після відрахування податків
проводити утримання у розмірі: 20% від
заробітної плати боржника 15000,00 грн., 10%
від фактично стягнутої суми боргу
виконавчий збір до погашення суми 15000,00
грн. та витрат на проведення виконавчих
дій 30,00 грн.

Розпорядженням відповідача від 20.04.2010
№183 Вільнянській виправній колонії
УДДУ ПВП в Запорізькій області №20 було
запропоновано з усіх видів заробітку,
що належить до виплати боржнику після
відрахування податків проводити
утримання у розмірі: 20% від заробітної
плати боржника 15000,00 грн., 10% від
фактично стягнутої суми боргу
виконавчий збір до погашення суми 15000,00
грн. та витрат на проведення виконавчих
дій 30,00 грн.

Листом від 14.04.2014 Вільнянська виправна
колонія УДДУ ПВП в Запорізькій області
№20 повідомила, що ОСОБА_2 відбуває
покарання з 05.02.2010. Вільнянська
виправна колонія УДДУ ПВП в
Запорізькій області №20 має на
виконанні виконавчий документ від
11.07.2008 №1-241/2007, постанову про стягнення
з боржника витрат, постанову про
стягнення з боржника виконавчого
збору. Повідомила, що засуджений
працював у червні 2011 року нарахована
заробітна плата 225,42 грн., утримано 31,56
грн. Рідними засудженого 26.03.2014 було
внесено достроково 250,00 грн. Станом на
14.04.2014 утримано 281,56 грн., що розділено
наступним чином: 15,00 грн. - витрати; 24,23
грн. - виконавчий збір; 242,33 грн. - сума
боргу. Перераховано 28.11.2013 за платіжним
дорученням №443 суму 16,51 грн., яку
розподілено: витрати - 15,00 грн.;
виконавчий збір - 1,51 грн. 27.03.2014 за
платіжним дорученням №286 суму 286,00 грн.
перераховано позивачу. Зазначено, що
ОСОБА_2 на даний момент не працює,
заробітна плата не нараховується.

18.04.2014 відповідачем була складена
постанова №8357155, відповідно до якої при
проведенні виконавчих дій було
встановлено, що боржник ОСОБА_2 має
земельну частку (пай) розміром 6,8379 га
знаходиться в оренді ФГ «Лавриненко», у
зв'язку з чим було постановлено
звернути стягнення на заробітну плату,
пенсію, стипендію та інші доходи
боржника ОСОБА_2 Проводити щомісячне
утримання з усіх видів заробітку
(доходу), що належить до виплати
боржника ОСОБА_2 Після відрахування
податків у розмірі: витрати
виконавчого провадження в розмірі 00,00
грн - першочергово; 20% від доходу
боржника до погашення залишку боргу у
розмірі - 14772,72 грн.; 10% від фактично
стягнутої суми, залишок виконавчого
збору в розмірі 1475,77 грн. Утримані з
заробітку (доходи) кошти перерахувати
на домашню адресу стягувача, а витрати
та виконавчий збір перерахувати на
депозитний рахунок відповідача.

Листом від 18.04.2014 №2243 відповідач
направив ФГ «Лавриненко» копію
постанови про здійснення відрахування
та виплати відповідно до ст. 69 Закону
України «Про виконавче провадження».

Постановою відповідача від 24.04.2014 було
скасовано документ «Постанова про
звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника» від 18.04.2014.

Не погоджуючись з постановою від 18.04.2012
№8357155 в частині накладення стягнення
на дохід в розмірі 20% від орендної плати
та з метою зобов'язання відповідача
накласти стягнення на дохід боржника в
розмірі 50% від орендної плати шляхом
винесення відповідної постанови,
позивач звернувся до суду з цим
позовом.

Надаючи правову оцінку обставинами
справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Порядок виконання судових рішень
встановлений Законом України «Про
виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999
(далі - Закон №606-XIV).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11
Закону №606-XIV).

Частиною 2 ст. 11 Закону №606-XIV
встановлено, що державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

У п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону №606-XIV зазначено, що
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи, як
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону №606-XIV
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону, за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

За правилами ч. 1, 2 ст. 25 Закону №606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 27 Закону №606-XIV у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

За приписами ст. 28 Закону №606-XIV у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Розмір фактично стягнутого з боржника
виконавчого збору державний
виконавець зазначає у виконавчому
документі.

У разі якщо стягнутої з боржника суми
недостатньо для задоволення в повному
обсязі вимог стягувача, виконавчий
збір сплачується пропорційно до
стягнутої суми.

Частина 1 ст. 31 Закону №606-XIV встановлює,
що копії постанов державного виконавця
та інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Отже, з зазначених норм вбачається, що у
разі невиконання боржником у
встановлений строк для самостійного
виконання рішення, державний
виконавець надсилає рекомендованим
листом з повідомленням про вручення на
адресу боржника, зазначену у
виконавчому документі, постанову
відкриття виконавчого провадження. У
випадку якщо боржником невиконане
рішення майнового характеру у
встановлений державним виконавцем в
постанові про відкриття виконавчого
провадження строк для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню.

Судом встановлено, що 25.07.2008 державним
виконавцем відповідача було прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа №1-241 виданого 11.07.2008 Вільнянським
районним судом щодо стягнення з ОСОБА_2
на користь позивача збитків у розмірі
15000,00 грн. Строк для добровільного
виконання було встановлено до 31.08.2008.

Згідно ст. 32 Закону №606-XIV заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

З метою встановлення факту наявності у
боржника майна 15.04.2014 відповідачем до
Вільнянської ДАІ була направлена
вимога №2058 про надання інформації про
наявність транспортних засобів ОСОБА_2
Відповідно до наданої відповіді,
згідно даних електронної бази даних,
транспортних засобів за ОСОБА_2 не
зареєстровано.

Відповідно до інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 15.04.2014 за ОСОБА_2 у
Державному реєстрі відомості відсутні.

Судом встановлено, що відповідно до
договору оренди від 01.10.2008 ОСОБА_2
передав в оренду ФГ «Лавриненко»,
строком на 10 років, земельну ділянку
площею 6,8379 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована в Кіровській сільській
раді Вільнянського району (кадастровий
номер :01:002:0013). Орендна плата була
встановлена - 3% від вартості земельної
ділянки. Зазначена земельна ділянка за
актом прийому-передачі була передана в
оренду ФГ «Лавриненко».

Отже, відповідно до п. 2 ст. 32 Закону
№606-XIV орендна плата, отримана ОСОБА_2 за
користування зазначеною земельною
ділянкою, є доходом боржника, а тому
звернення стягнення на орендну плату
за зазначену земельну ділянку також є
заходом примусового виконання рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області.

Відповідно до ст. 43 Закону №606-XIV
розподіл стягнутих державним
виконавцем з боржника за виконавчим
провадженням грошових сум (у тому числі
одержаної від реалізації майна
боржника) здійснюється у такому
порядку:

1) у першу чергу повертається авансовий
внесок сторін та інших осіб на
організацію та проведення виконавчих
дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати
державної виконавчої служби, пов'язані
з організацією та проведенням
виконавчих дій, не покриті авансовим
внеском сторін та інших осіб;

3) у третю чергу задовольняються вимоги
стягувача та стягується виконавчий
збір у розмірі 10 відсотків фактично
стягнутої суми;

4) у четверту чергу стягуються штрафи,
накладені державним виконавцем
відповідно до вимог цього Закону.

Розподіл грошових сум у черговості,
зазначеній у частині першій цієї
статті, здійснюється по мірі їх
стягнення.

Сума, що залишилася після сплати
штрафів, повертається боржнику.

За приписами ст. 70 Закону №606-XIV розмір
відрахувань із заробітної плати та
інших доходів боржника вираховується
із суми, що залишається після утримання
податків, зборів та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Обмеження розміру відрахувань із
заробітної плати встановлюється
законодавством про працю.

Із заробітної плати боржника може бути
утримано за виконавчими документами до
погашення у повному обсязі
заборгованості:

у разі стягнення аліментів,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, відшкодування шкоди у
зв'язку із втратою годувальника та
збитків чи шкоди, заподіяних злочином, -
п'ятдесят відсотків;

за всіма іншими видами стягнень, якщо
інше не передбачено законом, - двадцять
відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під
час кожної виплати заробітної плати не
може перевищувати п'ятдесят відсотків
заробітної плати, що має бути виплачена
працівнику, у тому числі в разі
відрахування за кількома виконавчими
документами. Це обмеження не
поширюється на відрахування із
заробітної плати в разі відбування
боржником покарання у виді виправних
робіт і стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей. У таких випадках
розмір відрахувань із заробітної плати
не може перевищувати сімдесяти
відсотків.

Положення цієї статті застосовуються
також у разі звернення стягнення на
належні боржникові стипендію та інші
доходи.

Згідно ст. 71 Закону №606-XIV із заробітної
плати засуджених, які відбувають
покарання у виді позбавлення волі, а
також з осіб, які перебувають у
наркологічних відділеннях
психіатричних диспансерів та
стаціонарних лікувальних закладах,
відрахування здійснюється з усієї суми
заробітної плати без урахування
відрахувань витрат, пов'язаних з їх
утриманням у таких закладах.

Судом встановлено, що розпорядженнями
відповідача від 11.01.2010 №183 та від 20.04.2010
№183 СВК-55 та Вільнянській виправній
колонії УДДУ ПВП в Запорізькій області
№20 було запропоновано з усіх видів
заробітку, що належить до виплати
боржнику після відрахування податків
проводити утримання у розмірі: 20% від
заробітної плати боржника 15000,00 грн., 10%
від фактично стягнутої суми боргу
виконавчий збір до погашення суми 15000,00
грн. та витрат на проведення виконавчих
дій 30,00 грн.

18.04.2014 відповідачем була складена
постанова №8357155, відповідно до якої
було постановлено звернути стягнення
на заробітну плату, пенсію, стипендію
та інші доходи боржника ОСОБА_2
Проводити щомісячне утримання з усіх
видів заробітку (доходу), що належить до
виплати боржника ОСОБА_2 Після
відрахування податків у розмірі:
витрати виконавчого провадження в
розмірі 00,00 грн. - першочергово; 20% від
доходу боржника до погашення залишку
боргу у розмірі - 14772,72 грн.; 10% від
фактично стягнутої суми, залишок
виконавчого збору в розмірі 1475,77 грн.
Утримані з заробітку (доходи) кошти
перерахувати на домашню адресу
стягувача, а витрати та виконавчий збір
перерахувати на депозитний рахунок
відповідача. Зазначена постанова 24.04.2014
була скасована відповідачем.

Довідкою від 26.05.2014 ФГ «Лавриненко»
повідомив позивача, що згідно
постанови відповідача від 18.04.2014
орендна плата за зазначену земельну
ділянку буде здійснюватись на користь
позивача за 2014 рік в розмірі 20% від
орендної плати.

Судом встановлено, що вироком
Вільнянського районного суду
Запорізької області у справі № 1-241/2007
ОСОБА_2 було визнано винним за ч.1 ст. 115,
ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України та
призначено покарання у вигляді 10 років
позбавлення волі та стягнуто на
користь позивача 15000,00 грн. моральної
шкоди.

Отже, за приписами ст. 70 Закону №606-XIV,
оскільки збитки чи шкода, позивачу були
заподіяні злочином, то за виконавчим
листом №1-241, до погашення у повному
обсязі заборгованості, із заробітної
плати та інших доходів боржника ОСОБА_2
повинно утримуватися - 50%.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем, згідно розпоряджень від
11.01.2010 №183, від 20.04.2010 №183 та постанови
від 18.04.2014 №8357155 було постановлено та
зобов'язано проводити щомісячне
утримання з усіх видів заробітку
(доходу), що належить до виплати
боржника ОСОБА_2, у розмірі 20% від
заробітної плати боржника.

Таким чином, при складанні постанови
від 18.04.2014 №8357155 відповідачем порушено
вимоги встановлені ст. 70 Закону №606-XIV, а
саме щомісячне утримання з усіх видів
заробітку (доходу) боржника ОСОБА_2
визначено у розмірі 20% від заробітної
плати, а не 50%, як того вимагає норма
зазначеного закону.

Відповідачем зазначена постанова
скасована 24.04.2014, але натомість іншого
процесуального рішення з цього приводу
не прийнято.

Оскільки за приписами ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України, то якнайшвидше
виконання такого рішення в силу
приписів Закону №606-XIV є обов'язком
відповідача. Натомість відповідач
неправомірно ухиляється від виконання
зазначених обов'язків, шляхом
неприйняття відповідних процесуальних
рішень, які дали б змогу у максимально
короткий строк виконати судове
рішення.

З наведених вище підстав, та
враховуючи, що постанова від 18.04.2014
№8357155, якою визначався порядок
звернення стягнення на заробітну плату
та інші доходи боржника ОСОБА_2
відповідачем була скасована, суд
доходить висновку про обґрунтованість
заявлених позивачем вимог та про
необхідність зобов'язання відповідача
накласти стягнення на дохід боржника
ОСОБА_2 в розмірі 50% від орендної плати
шляхом винесення відповідної
постанови.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Судом встановлено, що позивачем під час
звернення до адміністративного суду із
цим позовом було сплачено судовий збір
за квитанціями №7332.86.5 від 04.06.2014 у сумі
73,08 грн. та №7332.86.3 від 04.06.2014 у сумі 73,08
грн.

Ухвалою від 20.06.2014, якою частина
позовних вимог позивача за його заявою
була залишена без розгляду, позивачу
був повернений судовий збір за
квитанцією №7332.86.3 від 04.06.2014 на
загальну суму 73,08 грн.

З врахуванням того, що позивачем було
зменшено розмір позовних вимог
присудженню з Державного бюджету
України на користь позивача підлягає
сума 73,08 грн. за квитанцією №7332.86.5 від
04.06.2014.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Вільнянського районного управління
юстиції Запорізької області про
визнання нечинною та скасування
постанови, зобов'язання вчинити певні
дії задовольнити.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Вільнянського
районного управління юстиції
Запорізької області звернути
стягнення на дохід боржника за
виконавчим провадженням №8357155 - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50% від орендної
плати за земельну ділянку площею 6,8379 га
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована в Кіровській сільській
раді Вільнянського району (кадастровий
номер :01:002:0013).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який зареєстрований:
АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 73,08 грн.
(сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль