Справа № 817/1648/14
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1648/14

23 червня 2014 року 12год. 25хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Жуковської Л.А. за
участю секретаря судового засідання
Мельничук О.А. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:

позивача: не з'явився,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
про визнання вимоги протиправною та
скасування її

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернувся з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу №Ф-855у від
16.04.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на
підставі ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є пенсіонером за віком.
Вказує, що частиною 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове держане
соціальне страхування» (Закон №2464- VІ)
визначені необхідні умови для
звільнення від сплати єдиного внеску, а
саме: особа обрала спрощену систему
оподаткування і є пенсіонером за віком
або інвалідом та отримує відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

Позивач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, просиив розглянути справу за
його відсутності.

У судове засідання відповідач не
з'явився, заперечень на позов не подав,
належним чином повідомлений про дату,
час і місце судового розгляду.

В силу ст. 128 КАС України, неявка
відповідача - суб'єкта владних
повноважень належним чином
повідомленого про слухання
адміністративної справи, не
перешкоджає розгляду справи, відтак
суд розглядає її за наявними доказами в
матеріалах справи.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
представників сторін на підставі
наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Рівне
16.04.2013 року виставлено вимогу про
сплату боргу за №Ф-855у в сумі 4572, 42 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію
за віком (а.с.10, 11).

Матеріалами справи стверджується, що
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином
України, перебуває на обліку в
Рівненському міському управлінні ПФ
України і отримує пенсію за віком за
списком №1, являється інвалідом 3 групи
(загальне захворювання),
зареєстрований як фізична
особа-підприємець Рівненською міською
радою( а.с.6) та з 01.01.2012 року є платником
єдиного податку( свідоцтво Серії
НОМЕР_1), здійснює таку господарську
діяльність як: 49.32 - надання послуг
таксі.

З висновками Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Рівне суд не
погоджується з огляду на наступне.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Відповідно до підпункту 2 частини 1
статті 1 Закону, єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та п.п. 2.1.3 п. 2.1
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 27.09.2010р. № 21-5, платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та п.п. 4.6.2 п. 4.6
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Пунктом 3 "Прикінцевих положень" Закону
передбачено, що з дня набрання чинності
цим Законом платники страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття, загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, вважаються платниками
єдиного внеску.

Перереєстрація платників страхових
внесків та застрахованих осіб не
здійснюється. Пенсійний фонд спільно з
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує єдину державну податкову
політику, проводить звірення платників
страхових внесків у порядку,
встановленому Пенсійним фондом
спільно з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики, за погодженням із фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Судом встановлено, що позивач був
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року відповідно
до вимог пункту 3 "Прикінцевих положень"
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
вважається платником єдиного внеску, а
тому не потребує нової реєстрації
(взяття на облік) в УПФ України.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платниками єдиного внеску є: фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Водночас, частиною 4 цієї статті
встановлено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, вищезазначеною нормою
Закону передбачено звільнення від
сплати єдиного внеску пенсіонерів за
віком, а тому, - вимога Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
№Ф-855у від 16.04.2013 року прийнята
неправомірно.

Відповідно до положень статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
неупередженості.

Виходячи з вимог ст. 2 КАС України, суд у
кожному випадку перевіряє рішення
суб'єктів владних повноважень, а саме:
чи прийнято воно обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення та
зобов'язаний вживати передбачених
законом заходів до всебічного, повного
й об'єктивного з'ясування обставин.

Відповідно до положень частини 1 статті
71 КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відтак, вимога про сплату боргу є
протиправною та підлягає до
скасування, а позов - до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне про сплату боргу
№Ф-855у від 16.04.2013 року.

Присудити на користь позивача Фізична
особа - підприємецьФізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 із Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
73, 08 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жуковська Л.А.