Справа № 2а/1570/2079/12
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/75277/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Олендера І.Я.,
секретар Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
про визнання незаконним і скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а
н о в и л а :

У березні 2012 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом до
відповідача. Просила визнати
незаконним та скасувати наказ голови
комісії з проведення реорганізації
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси,
начальника Державної податкової
інспекції у Малиновському районі міста
Одеси Одеської області Державної
податкової служби Чуба В. В. № 38-о від 28
лютого 2012 року про її звільнення на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України,
поновити її на посаді старшого
державного податкового інспектора
відділу погашення податкового боргу
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби з
28 лютого 2012 року, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 28
лютого 2012 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2012 року скасовано постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 24 травня 2012 року та прийнято
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права у межах доводів
касаційної скарги, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з 19 липня 2006 року
працювала в Державній податковій
інспекції у Малиновському районі міста
Одеси. 14 грудня 2007 року її було
переведено на посаду старшого
державного податкового
ревізора-інспектора сектору
організації погашення податкового
боргу відділу погашення прострочених
податкових зобов'язань Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі міста Одеси.

28 грудня 2011 року позивачку було
попереджено про наступне звільнення із
займаної посади з 28 лютого 2012 року
згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з
реорганізацією Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси, скороченням чисельності або
штату працівників, змінами в
організації виробництва та праці.
ОСОБА_4 було запропоновано посаду
старшого державного податкового
інспектора відділу погашення
податкового боргу Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби, на яку
вона погодилася.

27 лютого 2012 року відділ внутрішньої
безпеки при Державній податковій
адміністрації в Одеській області
Управління внутрішньої безпеки
Державної податкової служби України
надав узгоджену довідку на призначення
ОСОБА_4 на вказану посаду. Однак,
листами від 29 лютого 2012 року та від 2
березня 2012 року відкликано цю
узгоджену довідку.

28 лютого 2012 року наказом № 38-о ОСОБА_4
звільнено з роботи у зв'язку з
реорганізацією Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси, скороченням чисельності або
штату працівників та змінами в
організації виробництва і праці на
підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що в
результаті реорганізації Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси фактично не відбулося
змін в організації виробництва і праці,
оскільки у новоствореній Державній
податковій інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби є відділ
погашення податкового боргу, який
виконує однакові функції з аналогічним
відділом старої інспекції, тому
звільнення позивачки із займаної
посади проведено з порушенням
законодавства, що регулює вивільнення
працівників.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та ухвалюючи нову постанову
про відмову у задоволенні позову суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що оскільки позивачка була звільнена
на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, а не
переведена на іншу посаду, то факт
непроходження нею спеціальної
перевірки є підставою для відмови у
прийнятті на роботу до Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби.

Проте погодитися з такими висновками
суду апеляційної інстанції не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставіповно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону
висновки суду апеляційної інстанції не
ґрунтуються на законі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Згідно з частинами другою та третьою
статті 36 КЗпП зміна підпорядкованості
підприємства, установи, організації не
припиняє дії трудового договору. У разі
зміни власника підприємства, а також у
разі його реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, виділення,
перетворення) дія трудового договору
працівника продовжується. Припинення
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого органу
можливе лише у разі скорочення
чисельності або штату працівників.

Ч. 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що
звільнення з підстав, зазначених у п.п.
1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

Ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації.

Відповідно до п. 17 Порядку організації
проведення спеціальної перевірки
відомостей щодо осіб, які претендують
на зайняття посад, пов'язаних із
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування,
затвердженого Указом Президента
України № 33/2012 від 25 січня 2012 року (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) у разі
переведення кандидата на іншу посаду у
межах одного і того ж органу державної
влади чи органу місцевого
самоврядування спеціальна перевірка
щодо нього не проводиться.

За таких обставин, коли суди
встановили, що змін в організації
виробництва і праці, скорочення
чисельності штату не відбулося, а
змінилася лише назва установи,
проведення спеціальної перевірки щодо
позивачки при переході в перейменовану
державну податкову інспекцію п. 17
Порядку організації проведення
спеціальної перевірки відомостей щодо
осіб, які претендують на зайняття
посад, пов'язаних із виконанням функцій
держави або місцевого самоврядування,
не передбачено, суд апеляційної
інстанції дійшов помилкових висновків
про обґрунтованість звільнення
позивачки та правомірність дій
відповідача, а відтак помилково
скасував законне рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 226 КАС суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Оскільки суд апеляційної інстанції
помилково скасував постанову суду
першої інстанції, яка
ухвалена відповідно до закону, то
колегія суддів на підставі ст. 226 КАС
України скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі постанову
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2012 року скасувати, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 24 травня 2012 року залишити в
силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко І.Я. Олендер