Справа № К/9991/38447/11-С
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/38447/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Малиніна
В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Державного
підприємства "Харківський завод
транспортного устаткування" (далі -
Державне підприємство) до Управління
Пенсійного фонду в Червонозаводському
районі міста Харкова про скасування
рішення,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду в Червонозаводському
районі міста Харкова (далі - Управління
ПФУ) на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 9 червня 2011 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року Державне підприємство
пред'явило у суді позов до Управління
ПФУ про скасування дев'яти рішень
відповідача від 14 травня 2010 року за № 606
- 614 про застосування відносно нього
штрафних санкцій та пені.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 9 червня 2011
року, позовні вимоги Держаного
підприємства задоволено.

В обґрунтування касаційної скарги
Управління ПФУ посилається на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
ухвалених ними рішень та прийняття
нової постанови про відмову Державному
підприємству в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
рішення, що приймалися під час її
розгляду, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що
Управлінням ПФУ 14 травня 2010 року було
прийнято дев'ять рішень про
застосування відносно Державного
підприємства штрафних санкцій та пені:

- № 606 про застосування фінансової
санкції в розмірі 389 гривень 59 копійок
та нарахування пені в розмірі 397
гривень 38 копійок за період з 21 грудня
2009 року до 2 квітня 2010 року;

- № 607 про застосування фінансової
санкції в розмірі 6 009 гривень
72 копійки та нарахування пені в
розмірі 6 183 гривні 29 копійок за період з
20 жовтня 2009 року до 2 квітня
2010 року;

- №608 про застосування фінансової
санкції в розмірі 6 269 гривень
11 копійок та нарахування пені в
розмірі 6 856 гривень 58 копійок за період
з 21 грудня 2009 року до 16 квітня
2010 року;

- № 609 про застосування фінансової
санкції в розмірі 7 735 гривень
55 копійок та нарахування пені в
розмірі 10 251 гривна 37 копійок за період
з 20 листопада 2009 року до 2
квітня 2010 року;

- № 610 про застосування фінансової
санкції в розмірі 6 166 гривень
98 копійок та нарахування пені в
розмірі 5 293 гривні 34 копійки за період з
20 січня 2010 року до 16 квітня 2010 року;

- № 611 про застосування фінансової
санкції в розмірі 7 315 гривень
45 копійок та нарахування пені в
розмірі 1 828 гривень 86 копійок за період
з 22 березня 2010 року до 16 квітня
2010 року;

- № 612 про застосування фінансової
санкції в розмірі 5 935 гривень
85 копійок та нарахування пені в
розмірі 3 146 гривень за період з 22 лютого
2010 року до 16 квітня 2010 року;

- № 613 про застосування штрафної
санкції в розмірі 47 140 гривень
84 копійки та нарахування пені і
розмірі 925 756 гривень 32 копійки за
період з 19 грудня 2004 року до 12
травня 2010 року;

- № 614 про застосування штрафної
санкції в розмірі 783 гривні 98 копійок
та нарахування пені в розмірі 14 009
гривень 65 копійок за період з 20 червня
2010 року до 12 травня 2010 року.

Зазначені рішення були оскаржені
позивачем в адміністративному порядку
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Харківській області та
Пенсійного фонду України. Однак, за
наслідком розгляду скарг, вони
залишені без змін.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
спірні рішення відповідача про
застосування відносно позивача
штрафних санкцій та пені не є законними
і обґрунтованими, а тому підлягають
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновком судів, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 14 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV) Державне підприємство є
страхувальником, а тому зобов'язане
сплачувати внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (далі - страхові внески).

Згідно з частиною другою статті 20
Закону № 1058-IV, обчислення страхових
внесків застрахованих осіб
здійснюється страхувальниками на
підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) заробітної плати (доходу),
на які відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески.

Пунктом 11.11 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за № 64/8663,
встановлено, що платники страхових
внесків щомісяця складають у двох
примірниках розрахунок їх сум,
обчислених самостійно.

Частиною шостою статті 20 Закону № 1058-IV
визначено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду. Базовим
звітнім періодом для позивача є
календарний місяць.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-IV передбачено, що за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф.

Відповідач оскарженими рішеннями від 14
травня 2010 року за № 606 - 614
застосував до позивача штрафні
(фінансові) санкції за несвоєчасну
сплату страхових внесків у період з 19
грудня 2004 року по 12 травня 2010 року.

У той же час, як встановлено судами, під
час розгляду іншої справи за позовом
Державного підприємства до Управління
ПФУ про скасування рішень про
застосування штрафних санкцій та пені
суди встановили, що Державне
підприємство в період з 20 грудня 2004
року по 20 грудня 2007 року здійснювало
розрахунки з Управлінням ПФУ своєчасно
та в повному обсязі (постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2009
року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 9 грудня 2009 року, які залишені без
змін ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 25 листопада 2010 року).

Відповідно до платіжних доручень,
наданих Державним підприємством, в
період з 20 серпня 2009 року по 12 травня 2010
року ним сплачувалися поточні
страхові внески, а Управління ПФУ,
керуючись частиною п'ятою статті 106
Закону № 1058-IV, зараховувало їх в
рахунок сплати недоїмки, пені та
фінансових санкцій, що виникли у
попередніх звітних періодах, в зв'язку
з чим у нього штучно утворилася
недоїмка зі сплати поточних страхових
внесків.

Під час розгляду справи Управління ПФУ
не надало суду доказів на
підтвердження заборгованості
Державного підприємства зі сплати
страхових внесків, пені та фінансових
санкцій на момент сплати ним поточних
страхових внесків за певний період, а,
отже, не довело правомірності своїх дій
по перенаправленню поточних страхових
внесків на погашення заборгованості
попередніх періодів та порушення
Державним підприємством строків
сплати страхових внесків до Пенсійного
фонду.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки відповідач під час розгляду
справи не довів, що позивач у спірний
період несвоєчасно перераховував
страхові внески, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про протиправність прийнятих
ним спірних рішень від 14 травня 2010 року
за № 606 - 614.

Отже, при вирішенні даного спору суди
надали вірну юридичну оцінку
обставинам у справі та дійшли
правильного висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення судів
попередніх інстанцій є законними і не
підлягають скасуванню, оскільки при їх
постановленні суди, всебічно
перевіривши обставини справи, вирішили
спір у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин; в
судових рішеннях повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, їх висновки щодо встановлених
обставин і правові наслідки є
правильними, а доводи касаційної
скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду в Червонозаводському
районі міста Харкова відхилити, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 9 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.В. Малинін

О.Ф. Ситников