Справа № 1570/5545/2012     
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/5545/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Чернобай А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом Спільного
підприємства «Вітмарк-Україна» у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю до Південної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2012 року позивач звернувся до
суду із адміністративним позовом, в
якому просив визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 03.09.2009 року
№№ 189, 190.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 10.02.2011 року між компанією
«ХІNJIANG HIRUN INTERNATIONAL TRADЕ CO.,LTD»(Китай) та
позивачем був укладений контракт
№1002/11, з урахуванням додаткових угод
від 16.01.2012 року, від 29.03.2012 року та від
10.05.2012 року №№ 4, 5 та 6, відповідно, щодо
поставки товару - концентроване
абрикосове пюре. Крім того, 26.08.2011 року
між компанією «Индулейда С.А.» (Іспанія)
та позивачем був укладений контракт
№2608/11, з урахуванням додаткової угоди
від 31.08.2011 року № 2, щодо поставки товару
-концентроване персикове пюре. На
виконання зазначених контрактів
позивачем було отримано із Іспанії
вантаж - пюре персикове концентроване,
який було оформлено Південною митницею
за кодом УКТЗЕД 20079957 відповідно до
митних декларацій №500060701/2011/021896 від
06.10.2011 року, №500060701/2011/022267 від 11.10.2011
року, №500060701/2011/023120 від 21.10.2011 року,
№500060701/2011/024716 від 09.11.2011 року,
№500060701/2011/026912 від 09.12.2011 року,
№500060701/2011/028117 від 27.12.2011 року, а також
отримано вантаж з Китаю - пюре
абрикосове концентроване, який було
оформлено митним органом за кодом
УКТЗЕД 20079939 відповідно до митних
декларацій №500060701/2011/007888 від 27.04.2011
року, №500060701/2011/008292 від 04.05.2011 року,
№500060701/2011/008658 від 07.05.2011 року,
№500060701/2011/009379 від 18.05.2011 року,
№500060701/2011/011425 від 15.06.2011 року,
№500060701/2011/013116 від 067.07.2011 року,
№500060701/2011/017485 від 23.08.2011 року,
№500060701/2011/018800 від 05.09.2011 року,
№500060701/2011/021888 від 06.10.2011 року,
№500060701/2011/015634 від 22.11.2011 року,
№500060701/2011/026127 від 29.11.2011 року,
№500060701/2011/027161 від 14.12.2011 року. В період з
06.03.2012 року по 02.08.2012 року Південною
митницею була проведена планова виїзна
документальна перевірка стану
дотримання позивачем законодавства з
питань митної справи за період з 01.04.2009
року по 31.12.2011 року, за результатами
якої складений акт №0054/12/500000000/
від 16.08.2012 року. Перевіркою встановлено
порушення щодо невірної класифікації
вищевказаних товарів при митному
оформленні. Так, товар належало
класифікувати в товарних під
категоріях, відповідно, - пюре
абрикосове та пюре персикове -
згідно з УКТЗЕД. На підставі
цього акту митним органом були
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 03.09.2012 року
№189, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання в розмірі 270406,03
грн. за платежем: мито на товари, що
ввозяться на територію України
суб'єктами господарювання, в тому числі
за основним платежем 194093,62 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями 76312,41
грн., та №190 від 03.09.2012 року, яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з ПДВ в розмірі 72877,04 грн., в
тому числі за основним платежем 51346,63
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями 21530,41 грн. Позивач вважає
спірні податкові повідомлення-рішення
незаконними та підлягаючими
скасуванню, що зумовило його
звернутись за судовим захистом.

Ухвалою суду від 19 травня 2014 року
первинного відповідача - Південну
митницю Державної митної служби
України замінено на його
правонаступника - Південну Митницю
Міндоходів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала у
повному обсязі, в задоволенні позову
просила відмовити, зважаючи на
правомірність оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень при наявності
порушень позивачем митного
законодавства.

Вислухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про
необґрунтованість адміністративного
позову та відсутність підстав для його
задоволення.

Судом встановлено, що на підставі
укладених зовнішньоекономічних
контрактів СП «Вітмарк-Україна»
отримано з Іспанії вантаж - пюре
персикове концентроване, який було
оформлено Південною митницею за кодом
УКТЗЕД 20079957 відповідно до митних
декларацій № 500060701/2011/021896 від 06.10.2011, №
500060701/2011/022267 від 11.10.2011, № 500060701/2011/023120
від 21.10.2011 року, № 500060701/2011/024716 від 09.11.2011,
№ 500060701/2011/026912 від 09.12.2011, № 500060701/2011/028117
від 27.12.2011, виробник - компанія
«Индулейда С.А.» (Іспанія).

Крім того, позивачем отримано вантаж з
Китаю - пюре абрикосове концентроване,
який було оформлено Південною митницею
за кодом УКТЗЕД 20079939 відповідно до ВМД
№ 500060701/2011/007888 від 27.04.2011 року, №
500060701/2011/008292 від 04.05.2011 року, №
500060701/2011/008658 від 07.05.2011 року, №
500060701/2011/009379 від 18.05.2011 року, №
500060701/2011/011425 від 15.06.2011 року, №
500060701/2011/013116 від 067.07.2011 року, №
500060701/2011/017485 від 23.08.2011 року, №
500060701/2011/018800 від 05.09.2011 року, №
500060701/2011/021888 від 06.10.2011 року, №
500060701/2011/015634 від 22.11.2011 року, №
500060701/2011/026127 від 29.11.2011 року, №
500060701/2011/027161 від 14.12.2011 року, виробник -
«ХІNJIANG GUANNONG FRUITS&VEGETABLES CO.,LTD» (Китай).

Після завершення митного оформлення та
сплати СП «Вітмарк-Україна» усіх
митних платежів, вказаний товар був
випущений Південною митницею у вільний
обіг.

У періоді з 06.03.2012 року по 02.08.2012 року
Південною митницею була проведена
планова виїзна документальна
перевірка (яка зупинялася у період з
26.04.2012 року по 16.07.2012 року) щодо стану
дотримання СП законодавства з питань
митної справи за період з 01.04.2009 року по
31.12.2011 року, за результатами якої
складений акт № 0054/12/500000000/ від
16.08.2012 року.

Перевіркою встановлено факт невірної
класифікації товарів, які повинні
класифікуватися в товарних
підкатегоріях згідно з УКТЗЕД: пюре
абрикосове - та пюре персикове -
. Також зазначено, що при митному
оформленні поставлених товарів СП
«Вітмарк-Україна» не включило у митну
вартість витрати по їх перевезенню, що
призвело до заниження митної вартості
та відповідно до заниження митних
платежів.

На підставі вищевказаного акту
перевірки Південною митницею були
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 03.09.2012 року №
189, яким СП «Вітмарк-Україна» визначено
суму грошового зобов'язання за
платежем: мито на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
господарювання, в розмірі 270406,03 грн., в
тому числі за основним платежем 194093,62
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями 76312,41 грн.; № 190, яким СП
«Вітмарк-Україна» визначено суму
грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі
72877,04 грн., в тому числі за основним
платежем 51346,63 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями 21530,41 грн.

Не погодившись із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями
СП «Вітмарк-Україна» оскаржило останні
в судовому порядку (справа № 1570/5545/2012).

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 9 квітня 2013
року, позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Південної
митниці від 03.09.2012 № 189, яким позивачу
визначено суму грошового зобов'язання
за платежем: мито на товари, що
ввозяться на територію України
суб'єктами господарювання, в розмірі
270406,03 грн., в тому числі за основним
платежем 194093,62 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями 76312,41 грн.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Південної митниці № 190 від 03.09.2012, яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з ПДВ в розмірі 72877,04 грн., в
тому числі за основним платежем 51346,63
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями 21530,41 грн. Стягнуто з
Державного бюджету України через
Головне управління державної
казначейської служби України в
Одеській області на користь позивача
суму сплаченого судового збору в
розмірі 2146,00 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23 квітня 2014 року касаційна
скарга Південної митниці Державної
митної служби України задоволена
частково. Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 13
грудня 2013 року і ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 9 квітня 2013 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляду до суду
першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, Вищий
адміністративний суд України виходив
із необґрунтованого висновку судів про
те, що здійснивши митне оформлення
задекларованих СП «Вітмарк-Україна»
товарів згідно вищевказаних ВМД за
кодами товарів 20079957 та 20079939, і
допустивши ці товари на митну
територію України, митний орган в
подальшому не мав правових підстав
приймати спірні податкові
повідомлення-рішення на підставі акту
перевірки № 0054/12/500000000/ від 16.08.2012
року. Зокрема, суд касаційної інстанції
виходив з наступного.

Згідно п.35 ст.1 чинного на момент
пропуску товарів МК України від 11.07.2002
року № 92-IV (втратив чинність 01.06.2012 року)
пропуск товарів і транспортних засобів
через митний кордон України - це дозвіл
митного органу на переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур.

Відповідно до п.19 цієї ж статті митні
процедури - це операції, пов'язані зі
здійсненням митного контролю за
переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також зі
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний
контроль, митне оформлення та
справляння податків і зборів. При цьому
виконання митним органом дій
(процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів, є
митним оформленням.

Митне оформлення вважається
завершеним після виконання митним
органом митних процедур, визначених
ним на підставі МК України відповідно
до заявленого митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи
(стаття 69 МК України).

З урахуванням наведеного нормативного
врегулювання Вищий адміністративний
суд України в ухвалі від 23 квітня 2014
року дійшов висновку про можливість
митного контролю після завершення
митного оформлення за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України.

Крім того, з огляду на приписи статті 265
МК України та ст.25 Закону України від 5
лютого 1992 року № 2097-ХІІ «Про Єдиний
митний тариф», чинного на час пропуску
товарів, Вищий адміністративний суд
України дійшов висновку про те, що за
наслідками перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
можуть бути донараховані обов'язкові
платежі.

Так, відповідно до статті 265 МК України
порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Статтею 25 Закону України від 5 лютого 1992
року № 2097-ХІІ «Про Єдиний митний
тариф», чинного на час пропуску
товарів, установлено, що мито,
несплачене у строки, на які було надано
відстрочку та розстрочку сплати, а так
само не сплачене в результаті інших
дій, що спричинили його недобір,
стягується за розпорядженням митних
органів України у безспірному порядку.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 чинного на момент виникнення
спірних правовідносин Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» платник
податків не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування суми податкового
зобов'язання, якщо вона розрахована
контролюючим органом, а контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму податкового
зобов'язання, у разі якщо дані
документальних перевірок результатів
діяльності платника податків свідчать
про заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях.

Наведений випадок визначення
податкових зобов'язань контролюючим
органом і, як наслідок, звільнення (у
цьому випадку) платника податку від
відповідальності за несвоєчасність,
недостовірність та неповноту
нарахування суми податкового
зобов'язання не застосовується для
визначення обов'язкових платежів під
час пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
оскільки митну вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, у більшості випадків визначає
декларант, а не контролюючий орган.

Так, відповідно до статті 273 МК України
у разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 267-272 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі. Резервний
метод визначення митної вартості може
застосовуватися безпосередньо митним
органом, який у такому випадку визначає
митну вартість товару та обов'язкові
платежі, а декларант не може нести
відповідальності за несвоєчасність,
недостовірність та неповноту
нарахування суми податкового
зобов'язання.

Це правило не може бути застосовано у
разі коли стосовно посадових або
службових осіб контролюючого органу,
які проводили планову або позапланову
перевірку зазначеного суб'єкта,
розпочато службове розслідування або
порушено кримінальну справу, оскільки
відповідно до пункту 4 Указу Президента
України від 23 липня 1998 року № 817/98 «Про
деякі заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності»
контролюючий орган вищого рівня (у
такому випадку) може за власною
ініціативою перевірити достовірність
висновків контролюючого органу
нижчого рівня шляхом перевірки
документів обов'язкової звітності
суб'єкта підприємницької діяльності
або висновків акта перевірки,
складеного контролюючим органом
нижчого рівня.

Отже, якщо митний орган, приймаючи
вантажну митну декларацію, самостійно
визначає митну вартість товару та
пропускає товар на митну територію
України (після сплати імпортером
передбачених законом податків і
зборів), то в подальшому він не має
правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
донарахування податкових зобов'язань,
за винятком випадку коли за наслідками
службової перевірки або розгляду
кримінальної справи встановлено змову
між декларантом і митним органом,
спрямовану на заниження обов'язкових
платежів.

В інших випадках, за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України, митний орган має право
продовжити здійснення митного
контролю, за наслідками якого
донарахувати обов'язкові платежі, якщо
протиправні дії декларанта спричинили
їх недобір.

Крім того, скасовуючи рішення першої та
апеляційної інстанцій, Вищий
адміністративний суд України виходив
із того, що судами попередніх інстанцій
питання наявності у митного органу
підстав для проведення вищевказаної
перевірки СП «Вітмарк-Україна» за
наслідками службової перевірки або
розгляду кримінальної справи про
встановлення змови між декларантом і
митним органом, спрямовану на
заниження обов'язкових платежів, або
наявності обґрунтованої підозри, що
під час пропуску описаного вище товару
через митний кордон України
декларантом було допущено порушення
вимог чинного законодавства, не
досліджувалось.

При цьому встановлення вказаної
обставини необхідне для з'ясування
наявності у митного органу
обґрунтованих підстав для продовження
здійснення митного контролю, за
наслідком якого донараховані
обов'язкові платежі, якщо протиправні
дії декларанта спричинили їх недобір.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи.

З урахуванням викладеного, вирішуючи
справу, суд відхиляє відповідні доводи
позивача, яким надана оцінка судом
касаційної інстанції, та вирішуючи
спір, виходить з наступного.

Згідно з п.5.3 розділу І Інструкції про
порядок заповнення ВМД, затвердженої
наказом ДМС України від 09.07.1997 року № 307,
в редакції, що була чинною на день
прийняття митних декларацій, графи A, C,
D/J, E/J, G, H, I, F митної декларації
заповнюються посадовими особами
митних органів. Інші графи митної
декларації заповнюються декларантом.

Отже графи митної декларації, що
містять дані про ціну товару, метод
визначення митної вартості, про митну
вартість товару, перелік документі,
тобто графи 12, 42, 43, 44, 45 заповнюються
декларантом.

Відповідно до п.2 розділу ІІ
вищевказаної Інструкції у графі 44
«Додаткова інформація / Подані
документи / Сертифікати і дозволи»
зазначаються коди згідно з
Класифікатором документів і реквізити
документів, поданих при декларуванні.

З огляду на матеріали справи, митний
орган не приймав рішення про
коригування митної вартості товарів, а
в митних деклараціях СП
«Вітмарк-Україна» в графі 44 відсутні
відомості щодо рішення про визначення
митної вартості товарів, що свідчить
про самостійне визначення декларантом
митної вартості під час переміщення
товарів через митний кордон України,
яка вказана у поданих позивачем митних
деклараціях. Зазначені обставини не
заперечувались представниками сторін
в судовому засіданні.

Згідно з ст.80 МК України в разі відмови
у митному оформленні та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів митний орган
зобов'язаний видавати заінтересованим
особам письмове повідомлення із
зазначенням причин відмови та
вичерпним роз'ясненням вимог,
виконання яких забезпечує можливість
митного оформлення та пропуску цих
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України.

Відповідно до статей 80, 86, 284 Митного
кодексу України та з метою подальшого
вдосконалення порядку митного
контролю й митного оформлення товарів
і транспортних засобів наказом
Державної митної служби України від 12
грудня 2005 року № 1227 затверджений
Порядок оформлення й використання
Картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України.

Згідно з п.2 вищевказаного Порядку № 1227
у всіх випадках відмови невідкладно
оформлюється Картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України (далі - Картка).

Відповідно до ч.3 ст.90 МК України зміна,
доповнення та відкликання митної
декларації після її прийняття митним
органом до митного оформлення не
допускаються. Внесення до митної
декларації змін чи доповнень, які мають
істотне значення для застосування
процедур митного контролю щодо товарів
і транспортних засобів або впливають
на умови оподаткування товарів чи
застосування до них заходів
нетарифного регулювання, здійснюється
шляхом подання митному органу нової
митної декларації, якщо це
дозволяється відповідно до цього
Кодексу.

Судом не встановлено, що СП
«Вітмарк-Україна» зверталося до
митного органу щодо випуску товарів, що
декларуються, у вільний обіг під
гарантію. Також судом не встановлено
подання позивачем митної декларації за
іншою, ніж зазначена у ВМД, ціною та
відмови митного органу у прийнятті
такої декларації. Таким чином, при
викладених обставинах, митний орган
після пропуску товару мав право на
продовження здійснення митного
контролю та відповідне нарахування
обов'язкових платежів.

Поряд із тим, згідно з пп.41.1.2 п.41.1 ст.41 ПК
України митні органи є контролюючими
щодо мита, акцизного податку, податку
на додану вартість, інших видів
податків, які відповідно до
податкового законодавства
справляються у разі ввезення
(пересилання) товарів і предметів на
митну територію України або територію
спеціальної митної зони або вивезення
(пересилання) товарів і предметі з
митної території України або території
спеціальної митної зони.

Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України митні
декларації прирівнюються до
податкових декларацій для цілей
нарахування та/або сплати податкових
зобов'язань.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 МК України
митне регулювання здійснюється на
основі, серед інших, принципу виключної
компетенції митних органів України
щодо здійснення митної справи.

Митний контроль - це сукупність
заходів, що здійснюються митними
органами в межах своєї компетенції з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
митної справи, міжнародних договорів
України, укладених в установленому
законом порядку (п.15 ч.1 ст.1 МК).

Митне оформлення - це виконання митним
органом дій (процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, і мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів (п.14
ч.1 ст.1 МК).

Згідно з п.13 ч.2 ст.11 МК України митні
органи, реалізуючи митну політику
України, виконують, серед іншого,
ведення Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності.

Ведення УКТЗЕД передбачає
відстежування змін та доповнень до
міжнародної основи УКТЗЕД, пояснень та
інших рішень по тлумаченню цієї основи,
що приймаються Всесвітньою митною
організацією; деталізацію УКТЗЕД на
національному рівні та введення
додаткових одиниць виміру; розроблення
пояснень та рекомендацій з метою
забезпечення однакового тлумачення і
застосування УКТЗЕД; прийняття рішень
щодо класифікації та кодування товарів
в УКТЗЕД тощо (ст. 312 МК України).

Митні органи класифікують товари,
тобто відносять товари до
класифікаційних групувань, зазначених
в УКТЗЕД. Рішення митних органів щодо
класифікації товарів для митних цілей
є обов'язковими для підприємств і
громадян (ст. 313 МК України).

Митний контроль здійснюється
безпосередньо посадовими особами
митних органів, у т.ч. шляхом перевірки
системи звітності та обліку товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, а також своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, які
відповідно до законів справляються при
переміщенні товарів через митний
кордон України (п.5 ч.1 ст.41 МК України).

Відповідно до ст.60 МК України перевірка
системи звітності та обліку товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України, - це
проведення митними органами на
підприємствах дій щодо встановлення
відповідності документації про
зазначені товари і транспортні засоби
вимогам, встановленим цим Кодексом та
іншими законами України.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи (ст.69
МК України).

З огляду на викладене, на виконання
плану проведення регіональними
митницями, митницями у І кварталі 2012
року планових виїзних перевірок
підприємств та на підставі наказу
Південної митниці від 24.0.2012 року № 185,
посвідчення на право проведення
перевірки від 27.02.2012 року №№ 1-5, листа
від 24.02.2012 року № 14/42-01/2869 Південною
митницею проведено планову виїзну
документальну перевірку стану
дотримання СП «Вітмарк-Україна»
законодавства України з питань митної
справи за період з 01.04.2009 року по 31.12.2011
року.

В ході проведення перевірки робочою
групою вивчено та проаналізовано
імпортні операції СП «Вітмарк-Україна»
у розрізі основної номенклатури
товарів, контрагентів, умов поставки, в
результаті чого встановлені факти
недотримання позивачем законодавства
з питань митної справи, зокрема в
частині невірної класифікації товарів
за УКТ ЗЕД.

Так, під час перевірки здійснено аналіз
митного оформлення СП
«Вітмарк-Україна» товару «пюре
абрикосове», заявленого до митного
оформлення у товарній під категорії
згідно УКТ ЗЕД (ставка мита - 10%).

В зазначені товарній підкатегорії
класифікуються: варення, джеми, плодові
желе, мармелад, плодові або горіхові
пюре, плодові або горіхові пасти,
одержані шляхом теплової обробки, з
додаванням або без додання цукру чи
інших підсолоджувальних речовин з
вмістом цукру понад 13мас%.

З метою визначення основних
фізико-хімічних властивостей,
необхідних для однозначної
класифікації товару, останній
направлений до Одеської служби з
експертного забезпечення митних
органів для проведення відповідних
лабораторних досліджень.

Відповідно до висновку Одеської служби
з експертного забезпечення митних
органів від 10.04.2012 року № 16-396
встановлено, що товар «пюре
абрикосове» не відповідає вимогам
примітки 5 до групи 20, тобто його
неможливо розглядати як такий, що
одержаний шляхом теплової обробки, як
це зазначено в товарній позиції 2007
згідно з вимогами УКТ ЗЕД.

Плоди, горіхи та інші їстівні частини
рослин, цілі, порізані на частини або
подроблені, а також їхні суміші,
приготовлені і консервовані іншими
способами, крім будь-яких способів,
зазначених в інших групах або в
попередніх товарних позиціях групи 20,
включаються до товарної позиції 2008.

Відповідно до Додаткових приміток 2 (а)
та 3, встановлених до групи 20 УКТ ЗЕД,
продукт «пюре абрикосове»
розглядається, як такий, що не має
добавки цукру. Продукт упаковано в
ємкості масою нетто понад 1 кг.

Таким чином, відповідно до Правил 1, 6
продукт «пюре абрикосове»
класифікується в товарній
підкатегорії 0 згідно з УКТ ЗЕД
(ставка мита - 15%). У зв'язку із цим робоча
група дійшла висновку про те, що
оформлений за поданими позивачем ВМД
товар «пюре абрикосове» на момент
здійснення митного оформлення повинен
класифікуватися у товарній
підкатегорії .

На підставі викладеного митним органом
винесено рішення про визначення коду
товару від 24.04.2012 року № КТ-520-2012.

Аналогічна ситуація щодо визначення
коду товару виявлена комісією з
проведення перевірки під час
проведення аналізу митного оформлення
позивачем товару «пюре персикове»,
заявленого до митного оформлення у
товарній підкатегорії згідно УКТ
ЗЕД (ставка митна - 15%).

Так, згідно з висновком Одеської служби
з експертного забезпечення митних
органів від 30.03.2012 року № 16-322
встановлено, що товар «пюре персикове»
на момент здійснення митного
оформлення повинен класифікуватися у
товарній підкатегорії .

На підставі викладеного митним органом
винесено рішення про визначення коду
товару від 11.04.2012 року № КТ-511-2012.

Крім того, з метою з'ясування повноти
декларування складових частин митної
вартості товарів, що імпортуються, в
ході проведення перевірки Південною
митницею направлено запити до агенств
відповідних морських контейнерних
ліній, які здійснювали перевезення
товарів СП «Вітмарк-Україна» у
контейнерах, в результаті чого
встановлено, що перевезення вантажу
позивачем у контейнерах здійснювалося
на умовах FOB, а згідно з правилами
ІНКОТЕРМС 2000 на цих умовах покупець
зобов'язаний за власний рахунок
укласти договір перевезення товару від
названого порту відвантаження та
сплатити всі витрати, пов'язані з
товаром, із моменту його переходу через
поручні судна, вартість
транспортування цих товарів у
відповідних контейнерах має бути
включена до митної вартості товарів.

Таким чином, за результатами перевірки
виявлено факти невключення до митної
вартості товарів витрат на
транспортування товарів у контейнерах,
що були відправлені з відповідних
портів на умовах FOB.

Суд також враховує, що прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень узгоджується із
відповідною судовою практикою
Верховного Суду України, оскільки
контролюючим органом встановлено
факти протиправності дій декларанта,
що спричинили недобір митних платежів,
у зв'язку із чим відповідачем
обґрунтовано донараховано обов'язкові
платежі.

З урахуванням викладеного, суд
погоджується з висновками митного
органу щодо порушення СП
«Вітмарк-Україна» вимог ст.ст. 81, 88, 264 МК
України, Правил 1 та 6 основних правил
інтерпретації УКТ ЗЕД, що призвело до
несплати позивачем ввізного мита та
ПДВ у повному обсязі та заниження
митної вартості.

Визначення податкових зобов'язань,
належних до сплати при митному
оформленні товару за ВМД,
здійснювалося за ставками ввізного
мита, затвердженими чинними на момент
виникнення спірних правовідносин
Законом України «Про митний тариф
України» № 2371-ІІІ, Закону України «Про
Єдиний митний тариф» № 2097-ХІІ, Закону
України «Про податок на додану
вартість» № 168/97-ВР, Порядку справляння
митними органами ввізного (вивізного)
та особливих видів мита під час митного
оформлення товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого наказом ДМСУ від 02.12.2010
року № 2755.

Перевіряючи обґрунтованість та
законність дій та рішень суб'єкта
владних повноважень, суд враховує
наведене нормативне регулювання та
вимоги частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3
Конституції України, ст.7 КАС України
принцип верховенства права, який в
адміністративному судочинстві
зобов'язує суд надавати законам та
іншим нормативно-правовим актам
тлумачення у спосіб, який забезпечує
пріоритет прав людини при вирішенні
справи. Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що дії
митного органу щодо здійснення
заходів, спрямованих на забезпечення
погашення зобов'язань СП
«Вітамарк-Україна» перед Державним
бюджетом України, нарахованих за
результатами проведення зазначеної
перевірки платника податків, а саме
складання та направлення податкових
повідомлень-рішень від 03.09.2012 року №№
189, 190 - вчинено на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, пропорційно, своєчасно
та з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог, у зв'язку із чим в
задоволенні позову слід відмовити у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Спільного підприємства
«Вітмарк-Україна» у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю до
Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 20
червня 2014 року.

Суддя
_______________ І.В. Завальнюк