Справа № 2-а/1713/1913/11 (2-а/1713/2/12)
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К/800/7872/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.

суддів : Калашніковій О.В.,
Леонтович К.Г.

при секретарі Романишин О.В.

з участю представників позивача
ОСОБА_1 3-ї особи ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Острозького районного суду
Рівненської області від 17 грудня 2013 р.
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
р. по справі № 2а за позовом
ОСОБА_3 до Острозької районної ради
Рівненської області, 3-я особа ВАТ
«Волинь-Цемент» про визнання
протиправним та скасування рішення -

в с т а н о в и л
а:

У квітні 2011 р. ОСОБА_3 звернулася з
позовом до Острозької районної ради
про визнання протиправними та
скасування рішення Острозької
районної ради №267 від 18 липня 2008 року
"Про погодження клопотання
Здолбунівського ВАТ "Волинь-Цемент" про
надання у користування надр та надання
спеціального дозволу на користування
надрами з метою геологічного вивчення
в тому числі дослідно-промислової
розробки Заруднянського родовища
глини", мотивуючи свою заяву тим, що
дане рішення порушує її права як
власника земельної ділянки
сільськогосподарського призначення на
користування та розпорядження її
власністю, так як згоди на проведення
будь-яких робіт відповідачем або ж
викуп своєї земельної ділянки для ВАТ
"Волинь-Цемент" вона не давала.

Постановою Острозського районного
суду Рівненської області від 4 грудня
2012 р., яка залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2013 р., в задоволенні позову відмовлено.
Рішення судів мотивовані тим, що при
прийнятті спірного рішення відповідач
діяв в межах повноважень та що спірне
рішення не порушує законних прав та
інтересів ОСОБА_3

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29 жовтня 2013 р. ці рішення
судів скасовані, справа направлена на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала ВАСУ мотивована тим, що висновок
про відсутність порушеного права
позивача зроблений без дослідження
обставин припинення права
користування чи власності на спірну
земельну ділянку, якщо вони мали місце.

Постановою Острозького районного суду
Рівненської області від 17 грудня 2013 р.,
яка залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
р., в задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що ОСОБА_3
не надала суду доказів, що Острозька
районна рада при прийнятті спірного
рішення про надання у користування
надр повинна була погодити це питання
із власником земельної ділянки.

Не погодившись із ухваленими по справі
рішеннями, ОСОБА_3 подала касаційну
скаргу, в якій просить ці рішення
скасувати та ухвалити нове, яким позов
задовольнити. Скарга обґрунтована
невірним застосуванням судами норм
матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованість застосування норм
матеріального права до вирішення
спірних правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
знаходить підстави до її часткового
задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до
Державного акту 111-РВ№010470 від 10 січня
2002 року ОСОБА_3 є власницею 2,22 га землі,
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

27 травня 2008 року на сесії Милятинської
сільської ради п»ятого скликання
прийняте рішення №139 "Про погодження
надання спеціальних дозволів на
користування надрами з метою
геологічного вивчення в тому числі
дослідно-промислової розробки
Заруднянського родовища глини". Цим
рішенням для ВАТ "Волинь-Цемент" надано
спеціальний дозвіл на користування
надрами з метою геологічного вивчення
в тому числі дослідно-промислової
розробки Заруднянського родовища
глини, орієнтовною площею 35 га, що
розташоване на землях Милятинської
сільської ради Острозького району
Рівненської області. Згідно п.2 цього
рішення Здолбунівське ВАТ
"Волинь-Цемент" зобовязане після
отримання спеціального дозволу на
користування надрами в установленому
порядку вирішити питання про
відведення земельної ділянки для
видобутку глин.

26 грудня 2008 року рішенням Милятинської
сільської ради за №168, із цієї землі
площею 35 га, 14 гектарів землі, що
знаходиться в Заруднянському родовищі
глини, передано ВАТ Могилянський завод
будівельних матеріалів,
Здолбунівському ВАТ "Волинь-Цемент"
залишилася ділянка розміром 21 гектар.

Відповідно до ухвали ВАС України від
24.09.2013 року залишено в силі постанову
Острозького районного суду від 12.01.2012
року, яким визнано протиправним та
скасоване рішення Милятинської
сільської ради №139 від 27 травня 2008 року
" Про погодження надання ВАТ "Волинь-
Цемент " спеціальних дозволів на
користування надрами з метою
геологічного вивчення в тому числі
дослідно-промислової розробки
Зарудянського родовища глини в частині
земельної ділянки, що належить на праві
власності ОСОБА_3, загальною площею 1,577
га..

Вищий адміністративний суд в своїй
ухвалі погодився із висновком суду
першої інстанції, що рішення
Милятинської сільської ради порушує
законні права ОСОБА_3, як власника
земельної ділянки, на якій сільська
рада погодила надання спеціального
дозволу на користування надрами з
метою геологічного вивчення.

Рішенням Острозької районної ради № 267
від 18 липня 2008 р. «Про погодження
клопотання Здолбунівського ВАТ
«Волинь-Цемент» про надання у
користування та надання спеціального
дозволу на користування надрами з
метою геологічного вивчення в тому
числі дослідно-промислової розробки
Зарудянського родовища глини»
погоджено надання спеціального
дозволу, в тому числі
дослідно-промислової розробки
Зарудянського родовища глини
орієнтовною площею 35 га.

Судами встановлено достовірно і ніким
із учасників процесу не оспорюється, що
в цю частину земельної ділянки входить
1,1577 га, що належить на праві власності
ОСОБА_3 відповідно до Державного акту
111 РВ № 01470 від 10 січня 2002 р. про
власність 2,22 га землі для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

Як вбачається із ухвалених рішень
суду, що підтверджується матеріалами
справи, земельна ділянка ні в цілому,
ні в частині у ОСОБА_3 не вилучалась.

10 грудня 2009 р. Здолбунівське ВАТ
«Волинь-Цемент» отримало спеціальний
дозвіл на користування надрами для
геологічного вивчення, в тому числі
промислової розробки Заруднянського
родовища глини площею 21 га.

Всього у межах 21 га землі
Заруднянського родовища глини
знаходяться земельні ділянки, що
належать на праві власності
вісімнадцяти громадянам, з яких
нотаріально посвідчену згоду на викуп
належної їм земельної ділянки для
суспільних потреб, дали чотирнадцять
чоловік. Суди встановили, що ОСОБА_3
такої згоди не надавала.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
власності є непорушним.

Примусове відчуження об»єктів права
приватної власності може бути
застосоване лише як виняток з мотивів
суспільної необхідності, на підставі і
в порядку, встановлених законом, та за
умови попереднього і повного
відшкодування їх вартості.

Статтею 2 Земельного кодексу України
визначено, що земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.

Суб»єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особі, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади.

Об»єктом земельних відносин є землі в
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї).

Положеннями ст. 23 ЗК закріплено принцип
пріоритетності земель
сільськогосподарського призначення до
відношенню до земель інших категорій.

Статтею 79 ЗК визначено, що земельна
ділянка - це частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами.

Право власності на земельну ділянку
поширюється в її межах на поверхневий
(грунтовий) шар, а також на водні
об»єкти, ліси і багаторічні насадження,
які на ній знаходяться, якщо інше не
встановлено законом та не порушує прав
інших осіб.

Право власності на земельну ділянку
розповсюджується на простір, що
знаходиться над та під поверхнею
ділянки на висоту і на глибину,
необхідні для зведення житлових,
виробничих та інших будівель і споруд.

Частиною 2 ст. 152 ЗК визначено право
власника земельної ділянки або
землекористувача вимагати усунення
будь-яких порушень його прав на землю,
навіть якщо ці порушення не пов»язані з
позбавленням права володіння
земельною мідянкою, і відшкодування
збитків.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла думки, що рішення Острозькою
районної ради № 267 від 18 липня 2008 р.
«Про погодження клопотання
Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»
про надання у користування та надання
спеціального дозволу на користування
надрами з метою геологічного вивчення,
в тому числі дослідно-промислової
розробки Заруднянського родовища
глини» в частині земельної ділянки, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3 загальною площею 1,1577 га порушує
конституційне право ОСОБА_3 на вільне
володіння та користування земельною
ділянкою, яка належить їй на праві
приватної власності.

З врахуванням викладеного , вказане
рішення районної ради є протиправним ,
оскільки воно прийняте всупереч нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та поза межами
повноважень районного ради, оскільки
це рішення прийнято відносно земельної
ділянки, що належить громадянинові на
праві приватної власності, а відтак
підлягає скасуванню.

Колегія суддів дійшла думки, що суди
першої та апеляційної інстанції повно
та всебічно дослідили обставини
справи, вірно встановили характер
спірних правовідносин, але порушили
норми матеріального права, що
підлягали застосуванню до їх
вирішення, а відтак суди ухвалили
незаконні рішення, які підлягають
скасуванню.

Відповідно до ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанції та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 229, 230, 232 КАС України, колегія
суддів -

п о с т а н о в
и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Острозького районного суду
Рівненської області від 17 грудня 2013 р.
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
р. по справі № 2а скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Острозької районної
ради Рівненської області № 267 від 18
липня 2008 р. «Про погодження клопотання
Здолбунівського ВАТ «Волинь-Цемент»
про надання у користування надр та
надання спеціального дозволу на
користування надрами з метою
геологічного вивчення в тому числі
дослідно-промислової розробки
Заруднянського родовища глини» в
частині земельної ділянки, що належить
на праві приватної власності ОСОБА_3
загальною площею 1,1577 гектара.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, але може бути переглянута
Верховним судом України з підстав, в
порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 -
239-1 КАС України.

Судді :