Справа № 826/5675/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1Вн. № 1/130
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 травня 2014 року 15:44
№ 826/5675/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В., при
секретарі судового засідання Гасові
Д.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про визнання протиправним та
скасування рішення від 18.04.2014 № 12538527,
зобов'язання вчинити певні дії, за
участі представників сторін:

представник позивача ОСОБА_2;

представник відповідача Турчин А.Б.;

вільний слухач ОСОБА_4,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 29 травня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1)
звернулася до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
(далі - відповідач) з наступними
позовними вимогами:

- скасувати рішення № 12538527 від 18.04.2014
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, винесене державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Чекригіним О.В.;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
здійснити державну реєстрацію прав із
внесенням запису до Державного реєстру
речових прав на належне ОСОБА_1
нерухоме майно, а саме: 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
оформити та видати ОСОБА_1 витяг з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно, а саме: 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30.04.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/5675/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30.04.2014 закінчено
підготовче провадження в
адміністративній справі № 826/5675/14 і
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити у задоволенні позову
з підстав того, що заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, було
подано позивачем після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

Позивач 14.04.2014 звернулася до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві із заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень для проведення державної
реєстрації права власності (форма
власності - приватна) 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Чекригіним О.В. від 18.04.2014 № 12538527
позивачу відмовлено у державній
реєстрації права власності на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1.

Як підставу для відмови у державній
реєстрації зазначено статтю 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяження" та пункти 16, 23 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 № 703, а саме: заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, було
подано позивачем після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна.

Позивач не погодилася із таким
рішенням та зазначила, що рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
03.03.2014 по справі № 753/1052/14-ц, яке набрало
законної сили 31.03.2014, за нею в порядку
спадкування визнано право власності на
2/3 частини квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 55,5 кв.м. і житловою площею 29 кв.м.,
тому, на думку позивача, відповідач
безпідставно відмовив їй у державній
реєстрації права власності на вказане
нерухоме майно. Також позивач додала,
що про арешт вказаного майна їй нічого
не було відомо.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) надані сторонами
докази та пояснення, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Закон України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Порядок проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
визначений статтею 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
зокрема, державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації.

Враховуючи характер спірних
правовідносин, суд зазначає, що
відповідно до статті 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; об'єкт
нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа; подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують; заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву
про державну реєстрацію обтяжень
речових прав на нерухоме майно щодо
попереднього правонабувача подано
після державної реєстрації права
власності на таке майно за новим
правонабувачем; заяву про державну
реєстрацію речових прав, похідних від
права власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; під час
подання заяви про державну реєстрацію
права власності на підприємство як
єдиний майновий комплекс, житловий
будинок, будівлю, споруду (їх окремі
частини), що виникло на підставі
документа, за яким правонабувач
набуває також право власності на
земельну ділянку, не подано заяву про
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку; після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав не усунено обставин, що
були підставою для прийняття такого
рішення; заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію; заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем; заявником подано
ті самі документи, на підставі яких
заявлене право та обтяження такого
права вже зареєстровано у Державному
реєстрі прав.

Аналіз вищезазначеної статті свідчить
про вичерпність підстав для відмови у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, серед яких законодавцем
встановлено право державного
реєстратора відмовити у проведенні
реєстрації в разі подання заяви про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, після
державної реєстрації обтяжень.

Матеріали справи свідчать про те, що
14.12.2004 за № 1541752 було зареєстровано
обтяження квартири АДРЕСА_1, зокрема,
накладено арешт на підставі листа
Держадміністрації Харківського району
№ 190/06 від 09.08.1997.

Доказів зняття арешту з вказаної
квартири суду не надано.

Водночас, матеріали справи свідчать, що
обтяження (арешт) квартири АДРЕСА_1
зареєстровано 14.12.2004, а заява позивача
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень для проведення державної
реєстрації права власності (форма
власності - приватна) 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1 подана 14.04.2014, тобто
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна.

Таким чином, відмовляючи у проведенні
державної реєстрації нерухомого майна,
відповідач діяв у межах повноважень та
відповідно до положень статті 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" та пунктів 16, 23 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 № 703.

За таких обставин, доводи позивача про
безпідставність та протиправність
спірного рішення відповідача № 12538527
від 18.04.2014 не знайшли підтвердження
матеріалами справи, а тому
адміністративний позов в частині
скасування спірного рішення не
підлягає задоволенню.

Вирішуючи адміністративний позов в
частині інших вимог, Окружний
адміністративний суд міста Києва
звертає увагу на наступне.

За своєю правовою природою, відповідно
до норм чинного законодавства,
повноваження відповідача щодо
вирішення правових, економічних,
організаційних питань проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та їх обтяжень,
спрямованих на забезпечення визнання
та захисту державою цих прав, створення
умов для функціонування ринку
нерухомого майна є дискреційними
повноваженнями та виключною
компетенцією уповноваженого органу, в
даному випадку - Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві.

Як вбачається зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 КАС
України критеріям, не втручається у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання прав та
вимог законодавства, інакше було б
порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень, ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя, а тому позовні
вимоги про зобов'язання Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві здійснити державну реєстрацію
прав із внесенням запису до Державного
реєстру речових прав на належне
позивачу вищевказане нерухоме майно та
про зобов'язання Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
оформити та видати позивачу витяг з
Державного реєстру прав на вищевказане
нерухоме майно розцінюється Окружним
адміністративним судом міста Києва
саме як втручання в дискреційні
повноваження відповідача та виходить
за межі завдань адміністративного
судочинства, а тому, на думку суду,
задоволені бути не можуть.

При цьому, позивач не позбавлений права
повторного звернення до відповідача із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень для проведення державної
реєстрації права власності (форма
власності - приватна) 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1 після усунення
обставин, що зумовили винесення
спірного рішення, зокрема, зняття
арешту із спірної квартири.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, з
урахуванням вимог, встановлених
частиною 2 статті 19 Конституції України
та частиною 3 статті 2 КАС України,
виходячи з системного аналізу положень
законодавства України та доказів,
наявних у матеріалах справи, дійшов
висновку, що адміністративний позов
ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 повністю.

2. Судові витрати стягненню з
відповідача не підлягають.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Н.В. Клочкова