Справа № 820/11541/13-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р. Справа № 820/11541/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання
Павленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Західної ОДПІ м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014р.
по справі № 820/11541/13-а

за позовом Державного
підприємства "Підприємство
Холодногірської виправної колонії
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань в
Харківській області (№18)"

до Західної ОДПІ м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Підприємство
Холодногірської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
(№18)" звернулось до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
області Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому, з урахуванням уточнень, просить
суд скасувати податкове повідомлення -
рішення від 19 серпня 2013 року №.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014року адміністративний позов
Державного підприємства "Підприємство
Холодногірської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
(№18)" задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 19.08.2013 року №.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Державного підприємства
"Підприємство Холодногірської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Харківській області (№18)"
судовий збір у розмірі 458,80 грн.

Західна ОДПІ м. Харкова Харківської
області Головного управління
Міндоходів у Харківській області, не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подала апеляційну скаргу,
вважає, що суд при винесенні судового
рішення порушив норми матеріального і
процесуального права та просить суд
апеляційної інстанції постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014року
скасувати, прийняти нове судове
рішення, яким відмовити у задоволені
позовних вимог.

Державне підприємство "Підприємство
Холодногірської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
(№18)" заперечує проти задоволення вимог
апеляційної скарги , вважає постанову
суду першої інстанції правомірною,
прийнятою відповідно до норм чинного
законодавства, просить суд апеляційної
інстанції відмовити у задоволенні
апеляційної скарги , постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін , перевіривши
матеріали справи у їх сукупності,
постанову суду першої інстанції,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що відповідно до Довідки АА
№596381 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
Державне підприємство «Підприємство
Холодногірської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
(№18)" зареєстроване як юридична особа з
26.07.1995 року, організаційно-правова
форма за КОПФГ - 140 державне
підприємство, місцезнаходження: 61052, м.
Харків, вул.. Рубанівська, 4, .

30.07.2013 року відповідачем проведена
камеральна перевірка податкових
декларацій позивача з ПДВ з вересня
2008року по грудень 2012року та ППР від
24.10.2008р. №, ППР від 30.03.2009р. № ,
ППР від 31.05.10р. № , за результатами
якої складено акт про результати
камеральної перевірки щодо
своєчасності сплати узгоджених
податкових зобов'язань до бюджету від
30.07.2013 року № 2723/15.3-9 .

На підставі вищевказаного акту
відповідачем винесено податкове
повідомлення - рішення від 19 серпня
2013року №, яким позивачу
донараховані штрафні санкції у сумі
411903,32 грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення оскаржене
позивачем до Головного управління
Міндоходів у Харківській області,
30.10.2013року за вх.№184 на адресу позивача
надійшло Рішення про результати
розгляду скарги ГУ Міндоходів у
Харківській області від 24.10.2013року вих.
№ 2943/10/ 20-40-10-04-17, яким скаргу залишено
без задоволення.

З акту перевірки вбачається, що до
переліку декларацій, які перевірялись,
відповідачем включено декларації,
суми боргу за якими стягнуто на
підставі судового рішення від 22 лютого
2012 року у справі №2-а-952/12/2070.

Задовольняючи позовні вимог, суд
першої інстанції виходив з того , що
нарахування штрафних санкцій за
деклараціями, уточнюючими документами
та податковими
повідомленнями-рішеннями за період з
01.09.2008 року по 30.06.2010 року здійснювались
відповідачем поза межами строку 1095
днів, тобто з порушенням приписів ст.
ст. 102, 114 Податкового кодексу України та
те, що податковий борг за самостійно
задекларованими позивачем грошовими
зобов'язаннями (а саме: за деклараціями
№ 34718 від 30.07.2010 р., № 43051 від 30.07.2010 р., №
45060 від 17.09.2010 р., № 54340 від 19.10.2010 р., № 63310
від 22.11.2010 р., № 65342 від 17.12.2010 р., №
від 19.01.2011 р., № 2899 від 18.02.2011 р., № 19340 від
23.03.2011 р., № від 01.11.2009 р., №
від 20.04.2011 р., № від 19.05.2011 р.)
стягнуто відповідачем у судовому
порядку і виконання постанови про
стягнення податкового боргу
розстрочене на підставі ухвали суду, а
тому застосування до позивача штрафних
санкцій за несвоєчасну сплату коштів
за вказаними зобов'язаннями,
встановлене оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням, є таким, що не
відповідає приписам Податкового
кодексу України.

Проте, колегія суддів частково не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції щодо задоволення
позовних вимог , виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.1 ст. 1 Податкового
кодексу України, Податковий кодекс
України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Відповідно до п. 54.1 ст.54 ПК України, крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України,
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 126 ПК України передбачена
відповідальність у разі порушення
правил сплати (перерахування) податків.
Так, відповідно до приписів вказаної
статті, у разі, якщо платник податків не
сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання та/або авансових внесків з
податку на прибуток підприємств
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Відповідно до статті 116 ПК України, у
разі застосування контролюючими
органами до платника податків штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) за
порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
такому платнику податків надсилаються
(вручаються) податкові повідомлення -
рішення.

За одне податкове правопорушення
контролюючий орган може застосувати
тільки один вид штрафної (фінансової)
санкції (штрафу), передбаченої цим
Кодексом та іншими законами України.
Приписами ст. 113 ПК України
передбачено, що строки застосування,
сплата, стягнення та оскарження сум
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
здійснюються у порядку, визначеному
цим Кодексом для сплати, стягнення та
оскарження сум грошових зобов'язань.
Суми штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) зараховуються до бюджетів, до
яких згідно із законом зараховуються
відповідні податки та збори.

Застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів), передбачених цією
главою, не звільняє платників податків
від обов'язку сплатити до бюджету
належні суми податків та зборів,
контроль за справлянням яких покладено
на контролюючі органи, а також від
застосування до них інших заходів,
передбачених цим Кодексом.

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за
порушення норм законів з питань
оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
застосовуються у порядку та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Застосування за порушення норм законів
з питань оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів),
не передбачених цим Кодексом та іншими
законами України, не дозволяється.

Граничні строки застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) до
платників податків відповідають
строкам давності для нарахування
податкових зобов'язань, визначеним
статтею 102 цього Кодексу (ст.114 ПК
України).

Відповідно до п.102.1 ст . 102 ПК України,
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі подання платником податку
уточнюючого розрахунку до податкової
декларації контролюючий орган має
право визначити суму податкових
зобов'язань за такою податковою
декларацією протягом 1095 днів з дня
подання уточнюючого розрахунку.

Тобто, законодавцем чітко встановлено
строк давності для притягнення
платника до відповідальності за
порушення правил сплати (перахування)
податків, а саме 1095 днів.

Відповідно до вимог ст. 126 Податкового
Кодексу України штрафна санкція може
бути застосована тільки після сплати
суми, тобто строк визначення
зобов'язань повинен починатися з дня
сплати, а не з дня подання декларації.

З матеріалів справи та розрахунку
штрафних санкцій вбачається, що
штрафна санкція, застосована
податковим повідомленням - рішення від
19 серпня 2013 року № , з моменту
сплати податкового зобов'язання -
19.10.2010р. до моменту винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення - 19.08.2013р.

Тобто, посилання суду першої інстанції
на те , що нарахування штрафних санкцій
за деклараціями, уточнюючими
документами та податковими
повідомленнями-рішеннями за період з
01.09.2008 року по 30.06.2010 року здійснювались
відповідачем поза межами строку 1095
днів, тобто з порушенням приписів ст.
ст. 102, 114 Податкового кодексу України є
помилковими, оскільки строк
нарахування штрафних санкцій не
пропущено . Як вбачається з
постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року по справі №2а-952/12/2070 позовні
вимоги Державної податкової інспекції
у Жовтневому районі м. Харкова до
Підприємства Холодногірської
виправної колонії (№18) задоволено в
повному обсязі , стягнуто з позивача
податковий борг за самостійно
задекларованими грошовими
зобов'язаннями, в тому числі за
деклараціями № 34718 від 30.07.2010 р., № 43051
від 30.07.2010 р., № 45060 від 17.09.2010 р., № 54340 від
19.10.2010 р., № 63310 від 22.11.2010 р., № 65342 від
17.12.2010 р., № від 19.01.2011 р., № 2899 від
18.02.2011 р., № 19340 від 23.03.2011 р., № від
01.11.2009 р., № від 20.04.2011 р., №
від 19.05.2011 р. Колегією суддів
встановлено, що до вказаного рішення
суду не увійшов борг по податковим
деклараціям за період з липня 2008р. по
листопад 2008р. розстрочено виконання
постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 22.02.2012 року
по справі № 2а - 952/12/2070 за позовом
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі міста Харкова до
Державного підприємства "Підприємство
Холодногірської виправної колонії
управління Державного Департаменту
України з питань виконання покарань в
Харківській області (№18) про стягнення
податкового боргу в загальній сумі
1991292,33грн. (т.1, а.с.72-73).

З вищенаведеного вбачається, що
податковий борг за самостійно
задекларованими позивачем грошовими
зобов'язаннями (а саме: за деклараціями
№ 34718 від 30.07.2010 р., № 43051 від 30.07.2010 р., №
45060 від 17.09.2010 р., № 54340 від 19.10.2010 р., № 63310
від 22.11.2010 р., № 65342 від 17.12.2010 р., №
від 19.01.2011 р., № 2899 від 18.02.2011 р., № 19340 від
23.03.2011 р., № від 01.11.2009 р., №
від 20.04.2011 р., № від 19.05.2011 р.)
стягнуто відповідачем у судовому
порядку, виконання постанови про
стягнення податкового боргу
розстрочене на підставі ухвали суду, а
тому застосування до позивача штрафних
санкцій за несвоєчасну сплату коштів
за вказаними зобов'язаннями,
встановлене оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням, є таким, що не
відповідає приписам норм чинного
законодавства.

Колегія суддів зазначає , оскільки
чинне законодавство не звільняє від
відповідальності платника податків за
несвоєчасну сплату сум заборгованості
, стягнутих за рішенням суду , весь
склад порушення, крім факту сплати,
який дає право податковому органу
нараховувати штрафні санкції був в
наявності ще на момент винесення судом
рішення від 22 лютого 2012 року про
стягнення податкового боргу в
загальній сумі 1991292,33грн., тому подальше
стягнення розстрочення цих сум на
виконання рішення суду про стягнення
не впливає на правомірність
застосування податковим органом
штрафних санкцій за несвоєчасну сплату
податкового зобов'язання більше одного
місяця , оскаржуваним податковим
повідомленням - рішенням від 19 серпня
2013 року №.

При цьому, п. 7 Перехідних положень
Податкового кодексу України
передбачено , що штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення.

Тобто, при застосуванні штрафної
санкції за несвоєчасну сплату
податкового зобов'язання по податковим
деклараціям за грудень 2010р., січень -
квітень 2011р. податковий орган повинен
був керуватися п. 7 перехідних положень
Податкового кодексу України та
застосувати штраф у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення, тобто в сумі
21,0 грн.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає незаконним податкове
повідомлення - рішення від 19 серпня 2013
року № в частині застосування
штрафної санкції в розмірі 113604,27 грн. та
правомірності в цій частині рішення
суду першої інстанції , яким задоволено
позов в цій частині.

В частині задоволення позовних вимог
та скасування податкового
повідомлення - рішення Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
області Головного управління
Міндоходів у Харківській області від 19
серпня 2013 року № про
застосування до підприємства штрафної
санкції в розмірі 298299,05грн. рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Західної ОДПІ
м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014р. по
справі № 820/11541/13-а скасувати в
частині задоволення позовних вимог
Державного підприємства "Підприємство
Холодногірської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
(№18)" та скасування податкового
повідомлення - рішення Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
області Головного управління
Міндоходів у Харківській області від 19
серпня 2013 року № про
застосування до підприємства штрафної
санкції в розмірі 298299,05грн.

В цій частині прийняти нову постанову,
якою в задоволені позову Державного
підприємства "Підприємство
Холодногірської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Харківській області
(№18)" відмовити.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2014року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Макаренко Я.М. Повний текст постанови
виготовлений 23.06.2014 р.