Справа № 872/15150/13
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 рокусправа № 811/1517/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Божко Л.А.

суддів:
Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року по справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
(далі - відповідач) про скасування
податкових повідомлень-рішень
відповідача від 13.09.2010 №/0 та
№/0.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на не повне з'ясування
судом обставин справи, просив
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Посадовою особою відповідача
проведено документальну планову
виїзну перевірку дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
позивача за період з 01.07.2007 по 30.06.2010.

За результатами перевірки складено акт
№98/1710/від 30.08.2010 (т.1, а.с.7-51) (далі -
акт перевірки).

Перевіркою встановлено зокрема такі
порушення позивачем: пп. 7.2.6 п.7.2, пп. 7.4.1,
пп.7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість " в
результаті чого донараховано податок
на додану вартість в сумі 155 273,16 грн.;
ст.13 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян" та додатку № 7 до Інструкції
про прибутковий податок з громадян (в
редакції наказу ДПАУ від 14.02.2001року № 53,
із змінами внесеними згідно із
наказами ДПАУ від 28.12.2001 року №523, від
16.07.2003 року №352), п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України "Про оприбуткування прибутку
підприємств" від 28.12.1994 року № 334/94-ВР, в
результаті чого донараховано податок
з доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в сумі 49
622,77 грн., в т.ч. за період з 04.11.2009 року по
31.12.2009 року в сумі 12729,73 грн. та за період
з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року в сумі 36893,04
грн.;

На підставі акту перевірки 13 вересня 2010
року відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення: №/0, яким
позивачу визначено зобов'язання з
податку на додану вартість, за основним
платежем, у сумі 155 273,16 грн., за
штрафними санкціями 77 636,58 грн.;
№/0, яким позивачу визначено
зобов'язання з податку на прибуток, за
основним платежем, у сумі 49 622,77 грн..

Позивач у 4 кварталі 2009 року (з 04.11.2009)
самостійно перейшов на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності з наступного податкового
періоду - з 1 кварталу 2010 року.

Згідно з вимогами ст. 13 Декрету
Кабінету міністрів України від 26.12.1992 №
13-92 „Про прибутковий податок з
громадян", п.13 Інструкції „Про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю" затвердженої Наказом
державної податкової інспекції
України від 21.04.1993 № 12 ( в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), оподаткуванню
підлягають доходи, одержані за звітний
податковий період фізичною особою -
суб'єктом підприємницької діяльності
від продажу нею товарів (надання
послуг, виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

До складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України
"Про оподаткування прибутку
підприємств".

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону України „Про
податок на додану вартість"(в редакції
чинній на час вчинення правовідносин)
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

У відповідності до абз. 1 та 2 пп. 7.4.1 п. 7.4
ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість" податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку, зокрема, з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Із зазначеного слідує, що для
віднесення платником податку до
податкового кредиту суми податку на
додану вартість, зокрема, необхідно
підтвердити відповідними
бухгалтерськими документами факти
отримання товару (послуги) та його
оплати, а також наявність мети
отримання послуг, пов'язаної із
подальшим використанням отриманих
послуг в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Згідно п. 7.1 ст. 7, п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7
вказаного Закону поставка товарів
(робіт, послуг) здійснюється за
договірними (контрактними) цінами з
додатковим нарахуванням податку на
додану вартість. При здійсненні
господарської операції у момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця складається податкова
накладна у двох примірниках.

Абзацом 3 підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті
7 Закону України „Про податок на додану
вартість" визначено, що податкова
накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом.

Згідно п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України
„Про податок на додану вартість"
платник податку зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну, що має
містити зазначені окремими рядками: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дату виписування податкової
накладної; в) повну або скорочену назву,
зазначену у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; е) опис
(номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну
або скорочену назву, зазначену у
статутних документах отримувача; ж)
ціну поставки без врахування податку;
з) ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні; и)
загальну суму коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна не підтверджує всі
необхідні юридичні факти для
віднесення суми ПДВ до податкового
кредиту, а тому не може бути визнана
безумовною підставою для включення
суми ПДВ до податкового кредиту.

Оскільки позивачем не надано первинних
документів на підтвердження понесених
ним валових витрат при здійсненні
діяльності по наданню агентських
послуг та транспортних послуг у межах
агентських договорів за 4 квартал 2009
року, 1-му та 2-му кварталах 2010 року,
податковим органом правомірно
обраховано валові витрати за нормами у
відсотках до валового доходу
відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий
податок з громадян" від 26.12.1992 та
додатку № 6 до Інструкції „Про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницької
діяльності", затвердженої Наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993 № 12, у
розмірі 25 %

Таким чином, згідно з вимогами п. 7.1 ст. 7
Закону України від 22.05.2003, № 889 IV "Про
податок з доходів фізичних осіб"
позивачу правомірно донараховано
податок з доходів фізичних осіб в
загальній сумі 49622,77 грн., в т.ч. за
період з 04.11.2009 року по 31.12.2009 року в сумі
12729,73 грн. та за період з 01.01.2010 року по
30.06.2010 року в сумі 36893,04 грн.

Також суд апеляційної інстанції
звертає увагу, що позивачем до
матеріалів справи не надано
підтвердження не пропущення строку
звернення до суду з розглядаємим
адміністративним позовом.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції, перевіривши в
межах апеляційної скарги рішення суду
першої інстанції, погоджуючись з його
висновками, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, постанову суду першої
інстанції - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд
апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання чинності.

Головуючий:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова

Суддя:
Т.С. Прокопчук