Справа № 825/419/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/419/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів:
Карпушової О.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
Чернігівський міській відділ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області,
про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
службі в органах внутрішніх справ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Чернігівського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області,
в якому з урахуванням уточнень, просив
суд визнати протиправними та скасувати
накази від 24.12.2013 року №2754 та від 10.01.2014
року в частині звільнення з органів
внутрішніх справ, від 07.02.2014 року №23 о/с,
поновити на службі на посаді
оперуповноваженого сектору державної
служби боротьби з економічною
злочинністю Чернігівського міського
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу з підстав недоведеністю судом
першої інстанції обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
в якій просить скасувати постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року та ухвалити нове судове рішення
про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали вимоги
апеляційної скарги та просили їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги
посилаючись на те, що судом першої
інстанції було ухвалене законне та
обґрунтоване рішення, а підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено колегією суддів, позивач
проходив службу в органах внутрішніх
справ МВС України з 11.08.1997 року.

Так, зокрема, наказом Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області від 11.11.2010 року
№246 о/с був призначений на посаду
оперуповноваженого (за рахунок посади
старшого оперуповноваженого) сектору
Державної служби боротьби з
економічною злочинністю
Чернігівського міського відділу УМВС
(т.1 а.с. 205); наказом УМВС України в
Чернігівській області від 27.01.2011 року
№17 о/с призначений на посаду старшого
оперуповноваженого сектору Державної
служби боротьби з економічною
злочинністю Чернігівського міського
відділу УМВС (т.2 а.с. 2); наказом УМВС
України в Чернігівській області від
15.08.2013 року №187 о/с з 01 серпня 2013 року
призначений на посаду
оперуповноваженого сектору Державної
служби боротьби з економічною
злочинністю Чернігівського міського
відділу УМВС (т. 2 а.с. 3).

28.09.1997 року позивачем було прийнято
присягу працівника органів внутрішніх
справ України (т. 1 а.с. 217).

17.10.2013 року до УМВС України в
Чернігівській області надійшов лист
ВВБ в Чернігівській області ДВБ МВС
України від 15.10.2013 року №18/25-1677 з
вимогою призначити та провести
службове розслідування незаконного
нарахування та виплати грошового
забезпечення оперуповноваженому
СДСБЕЗ Чернігівського MB УМВС України в
Чернігівській області майору міліції
ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 48).

Наказом від 23.10.2013 року №765 за фактами,
викладеними у вказаному листі,
призначено службове розслідування (т. 1
а.с. 46).

За результатами службового
розслідування складений відповідний
висновок від 18.12.2013 року, який
затверджений 20.12.2013 року начальником
УМВС України в Чернігівській області
Михайликом О.Г.

Вказаним висновком службового
розслідування встановлено, що факти,
викладені у листі ВВБ в Чернігівській
області ДВБ МВС України від 15.10.2013 року
№18/25-1677, є такими, що знайшли свого
підтвердження (т. 1 а.с. 185 - 199).

Так, згідно висновку ОСОБА_2, зокрема,:

- за три роки служби в СДСБЕЗ ЧМВ УМВС
України в Чернігівській області свої
службові обов'язки не виконував, що
підтверджується відсутністю
практичних показників в роботі,
оскільки жодного злочину
(кримінального правопорушення) не
викрив, жодного адміністративного
протоколу не склав, оперативно -
розшукові справи не заводив, джерел на
зв'язку на мав, до складу слідчо -
оперативних груп та на охорону
громадського порядку не залучався (не
виконував п. 1.6, 1.7, 1.8, 1.11, 1.12, 1.13, 1.14
функціональних (посадових) обов'язків);

- в опушення вимог п. 3.12 розпорядження
начальника УМВС області від 19.03.2007 року
№92 у кінці травня 2013 року самовільно
здійснив виїзд за межі гарнізону до
місця реєстрації, де в порушення вимог
пп. 2.6, 2.7 вказівки МВС України від 29.01.204
року №851/Пв, без належної доповіді
керівництву Чернігівського МВ
лікувався в м. Антрациті Луганської
області, отримував довідки про
тимчасову непрацездатність, однак у
відділі медичного забезпечення УМВС
України в Чернігівській області їх не
реєстрував;

- 29.07.2013 року, 17.09.2013 року та 03.10.2013 року
вчинив грубе порушення службової
дисципліни, що виразилося у
відсутності на службі без поважних
причин у вищенаведені дні, тобто вчинив
прогули. До такого висновку комісія
дійшла на підставі протоколів та
постанов у справі про адміністративне
правопорушення.

Наказом Управління МВС України в
Чернігівській області від 24.12.2013 року
№2754 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників Чернігівського МВ УМВС
України в Чернігівській області» за
грубе порушення службової дисципліни,
невиконання п. 1.6, 1.7, 1.11, 1.12, 1.13, 1.14
функціональних (посадових) обов'язків,
порушення вимог п. 3.12 розпорядження
начальника УМВС області від 19 березня
2007 року №92, вимог пп. 2.6, 2.7 вказівки УМВС
України від 29 січня 2004 року №851/ІІв,
порушення транспортної дисципліни 29
липня 2013 року, 17 серпня 2013 року, 17
вересня 2013 року та 03 жовтня 2013 року, а
також за вчинення прогулів 29 липня 2013
року, 17 вересня 2013 року та 03 жовтня 2013
року оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ
Чернігівського МВ УМВС України в
Чернігівській області майора міліції
ОСОБА_2 звільнено з ОВС України за п. 64
«є» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС
України (т. 1 а.с. 17 - 18).

Наказом УМВС України в Чернігівській
області від 10.01.2014 року №3 о/с «По
особовому складу» (витяг) відповідно до
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ звільнено з
органів внутрішніх справ у запас
Збройних Сил України (з постановкою на
військовий облік) згідно пп. «є» (за
порушення дисципліни) п. 64 майора
міліції ОСОБА_2 (М-107379),
оперуповноваженого сектору державної
служби боротьби з економічною
злочинністю Чернігівського міського
відділу УМВС, з 13 січня 2014 року (т. 1 а.с.
19).

Згідно наказу (витяг) Управління МВС
України в Чернігівській області від 07
лютого 2014 року №23 о/с «По особовому
складу» у часткову зміну наказу УМВС
від 10 січня 2014 року №3 о/с позивача
звільнено з 15 січня 2014 року (т. 1 а.с. 220).

Відмовляючи у задоволення позову, суд
першої інстанції погодився з доводами
висновку службового розслідування по
результатам перевірки фактів,
викладених у листі ВВБ в Чернігівській
області ДВБ МВС України від 15.10.2013 року
№18/25-1677, у зв'язку із чим дійшов
висновку про правомірність
оскаржуваних наказів.

Колегія суддів не погоджується з цим
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Законом України від 22 лютого 2006 року
№3460-IV затверджено Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України, який визначає сутність
службової дисципліни, обов'язки осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України (далі
- особи рядового і начальницького
складу) стосовно її дотримання, види
заохочень та дисциплінарних стягнень,
порядок і права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
(далі - Дисциплінарний статут).

Згідно статті 2 вказаного статуту
дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Відповідно до положень статті 14
Дисциплінарного статуту з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. У разі необхідності цей
термін може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць. Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 12.03.2013 року №230
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 02 квітня 2013 року за №541/23073)
затверджена Інструкція про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України (далі
Інструкція №230).

Згідно пункту 2.6 Інструкції №230
підставою для проведення службового
розслідування є належним чином
письмово оформлений наказ
уповноваженого на те начальника.

Відповідно до положень пункту 5
Інструкції №230 службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. У разі необхідності за
мотивованим рапортом (доповідною
запискою) виконавця або голови комісії
визначений строк може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць (п. 5.1.).

Початок службового розслідування
визначається датою видання наказу про
його призначення (п. 5.2).

Завершення службового розслідування
визначається датою затвердження
начальником, який призначив службове
розслідування, висновку за
результатами службового розслідування
(п. 5.3.).

Як вбачається з матеріалів справи,
наказом від 23 жовтня 2013 року №765 була
створена комісія у складі: голови
комісії - старшого інспектора з ОД ВІОС
УКЗ УМВС України в Чернігівській
області майор міліції Вишнякова О.Г.;
членів комісії: оперуповноваженого в
ОВС ВВБ в Чернігівській області майора
міліції Трохліба О.В., начальника
відділу з організації та оплати праці
УФЗБО УМВС України в Чернігівській
області Череди Н.Є. та
оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС
України в Чернігівській області
капітана міліції Борисенка В.А.

В подальшому головою комісії на ім'я
начальника УМВС України в
Чернігівській області генерала -
майора міліції Михайлика О.Г. були
подані рапорти про продовження строку
від 21.11.2013 року та від 06.12.2013 року.

Згідно матеріалів справи, на вказаних
рапортах стоїть резолюція, яка
складається з наступних написів -
дозволяю, 21.11.2013 р., 11.12.13р. та підпису.

Згідно пункту 2.18 Інструкції з
оформлення документів у системі
Міністерства внутрішніх справ України,
затвердженої наказом МВС від 27.07.2012
року №650 (далі Інструкція №650)
резолюція - це зроблений посадовою
особою напис на документі, який містить
стислий зміст прийнятого нею рішення
щодо виконання документа. Резолюція
складається з таких елементів:
прізвище, ініціали виконавця
(виконавців) у давальному відмінку,
зміст доручення, термін виконання,
особистий підпис керівника, дата.

Проте, в рапортах про продовження
строку не зазначено прізвище та
ініціали виконавця, що не уможливлює
встановити ким було надано рішення про
продовження строку.

Відповідно до положень пункту 4
Інструкції №230 проведення службових
розслідувань за фактами порушень
службової дисципліни, неналежного
виконання особами РНС посадових
обов'язків, втрати службових
посвідчень, підготовка за їх
результатами висновків та проектів
наказів про заходи дисциплінарного
впливу до цих осіб здійснюються
працівниками тих підрозділів, у яких ці
порушення було виявлено (4.1).

До проведення службових розслідувань
за всіма підставами, визначеними цією
Інструкцією, за рішенням уповноважених
службових осіб можуть залучатися
працівники підрозділів внутрішньої
безпеки (4.2).

У випадку допущення слідчими порушень
норм кримінального процесуального
законодавства України під час
проведення досудового розслідування
службові розслідування проводяться
Головним слідчим управлінням МВС,
слідчими управліннями (відділами)
ГУМВС, УМВС (4.3).

За рішенням уповноваженого начальника
працівники управління (відділів,
секторів) інспекції з особового складу
кадрових підрозділів відповідно МВС,
ГУМВС, УМВС, ВНЗ та науково-дослідних
установ МВС залучаються до проведення
службових розслідувань при: -
реєстрації в Єдиному реєстрі досудових
розслідувань відомостей про скоєне
особою РНС кримінальне правопорушення
або повідомлення особі РНС про підозру
в учиненні нею кримінального
правопорушення;

- скоєнні особою РНС корупційного
правопорушення або надходженні
подання спеціально уповноваженого
суб'єкта у сфері протидії корупції;

- загибелі або травмуванні особи РНС;

- самогубстві або спробі самогубства
особи РНС;

- застосуванні та використанні особою
РНС вогнепальної зброї, спеціальних
засобів або заходів фізичного впливу,
що призвело до загибелі або поранення
працівників міліції чи інших осіб;

- отриманні інформації про скоєння
особою РНС дорожньо-транспортної
пригоди, унаслідок якої загинула (и) чи
отримала (и) тілесні ушкодження особа
(особи) РНС чи цивільні особи;

- надходженні відомостей про скоєння
адміністративного або кримінального
правопорушення, дисциплінарних
проступків керівниками органів та
підрозділів внутрішніх справ,
працівниками апаратів МВС, ГУМВС, УМВС,
ВНЗ та науково-дослідних установ МВС.

Проте, на думку колегії суддів, члени
комісії, які призначені наказом УМВС
України в Чернігівській області від
23.10.2013 року №765, не є працівниками
Чернігівського міського відділу УМВС
України в Чернігівській області. Крім
того, колегія суддів вважає, що в
підставах для проведення службового
розслідування не були зазначені
випадки, які б давали можливість
залучити до розслідування працівників
інших підрозділів.

Також, додатком до Інструкції №230
затверджено вимоги та зразок пояснень,
одержувати які мають право члени
комісії під час проведення службового
розслідування. Так, серед інших вимог, у
вступній частині пояснень слід
вказувати посаду, звання, ПІБ особи, яка
отримувала пояснення.

Проте, як вірно зазначено апелянтом, в
поясненнях від 19.11.2013 року ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 не вказано ПІБ особи,
яка отримувала пояснення (т. 1 а.с. 122, 129,
130).

Також, в порушення вимог до змісту
пояснень, на поясненнях, що відібрані
головою комісії Вишняковим О.Г.,
відсутні підпис особи, яка їх отримала.

Згідно матеріалів справи, начальникові
УМВС України в Чернігівській області
генералу - майору міліції Михайлику О.Г.
членом комісії - Трохлібом О.В., за
погодженням начальника ВВБ в
Чернігівській області ДВБ МВС України
підполковником міліції Девізоровим
Д.С., було подано доповідну записку про
питання, що виникли під час
розслідування дій позивача (т. 1 а.с. 50 -
52).

Розділом VIII Інструкції №230 передбачені
вимоги до оформлення матеріалів
службового розслідування, яким не
передбачена необхідність погодження
висновку службового розслідування.

Крім того, відповідно до п. 6.2.2
Інструкції №230 виконавець (голова,
члени комісії), який (які) проводив(ли)
службове розслідування, є
відповідальним (и) за повноту,
усебічність і об'єктивність висновку
службового розслідування та не повинен
(ні) допускати розголошення інформації,
яка стосується службового
розслідування.

Тому, колегія суддів погоджується з
апелянтом, що погодження з начальником
ВВБ в Чернігівській області ДВБ МВС
України проекту службового
розслідування є розголошення
інформації, яка стосується службового
розслідування.

Також, в порушення п. 8.3 Інструкції №230,
в описовій частині висновку службового
розслідування не зазначено мотив та
мету вчинення дисциплінарного
проступку, його наслідки (їх тяжкість),
що настали у зв'язку з цим; наявність
причинного зв'язку між неправомірними
діяннями особи РНС та їх наслідками;
умови, що передували скоєнню
дисциплінарного проступку або
спонукали до цього.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що службове розслідування
стосовно позивача було проведено з
порушенням вимог статті 14
Дисциплінарного статуту та Інструкції
№230.

Щодо порушення позивачем вимог п. 3.12
розпорядження начальника УМВС області
від 19.03.2007 року №92, яке, серед інших
порушень, стало підставою для
винесення наказу від 24.12.2013 року №2754,
колегія суддів зазначає наступне.

Так, пунктом 3.12 розпорядження
Управління Міністерства Внутрішніх
справ України в Чернігівській області
від 19.03.2007 року №92 від начальників
управлінь, відділів і служб апарату
УМВС області, міських, районних
відділів та підрозділів внутрішніх
справ області вимагається забезпечити
проведення інструктажів з
працівниками, які відбувають у
відрядження на службовому
автотранспорті. Категорично
заборонити виїзди працівників за межі
гарнізону без дозволу безпосередніх
начальників. При наданні дозволу на
такий виїзд проводити всебічний
інструктаж працівника щодо правил
поведінки в побуті, громадських місцях,
безумовного дотримання Правил
дорожнього руху.

Тому, колегія суддів вважає, що вимоги
п. 3.12 зазначеного розпорядження не
розповсюджуються на позивача, оскільки
він не займав керівну посаду
управління, відділу і служби апарату
УМВС області, міського, районного
відділу та підрозділу внутрішніх справ
області.

Щодо порушення позивачем 29.07.2013 року,
17.09.2013 року та 03.10.2013 року службової
дисципліни, що виразилося у
відсутності на службі без поважних
причин у вищенаведені дні (вчинення
прогулів) колегія суддів зазначає
наступне.

Так, як було вже зазначено, до такого
висновку комісія дійшла на підставі
протоколів та постанов у справі про
адміністративне правопорушення.

Згідно матеріалів справи, інспекторами
ДПС ДАІ були винесені постанови у
справах про адміністративні
правопорушення від 29.07.2013 року серії АЕ1
№304738, від 17.08.2013 року серії АА2№464027, від
17.09.2013 року серії АА2 №812959, від 03.10.2013
року серії АА2 №467816 (т. 1 а.с. 167, 168, 169, 170),
якими до позивача застосовані
адміністративні стягнення у вигляді
штрафів за порушення частини першої
статті 122 КУпАП (перевищення водіями
транспортних засобів встановлених
обмежень швидкості руху транспортних
засобів).

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у разі
прогулу (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин.

Отже, прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин.

Згідно частини першої статті 256 КУпАП у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.

Відповідно до частини першої та другої
статті 283 КУпАП постанова по справі про
адміністративне правопорушення
повинна містити: найменування органу
(посадової особи), який виніс постанову,
дату розгляду справи; відомості про
особу, щодо якої розглядається справа;
опис обставин, установлених при
розгляді справи; зазначення
нормативного акта, який передбачає
відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
протокол про адміністративні
правопорушення та постанова по справі
про адміністративне правопорушення не
можуть вважатися допустимими доказами
прогулу, оскільки не містять
відомостей щодо строку відсутності
особи на робочому місці. Так само, з
зазначених протоколів та постанов не
можливо встановити строк відсутності
позивача на робочому місці, у тому
числі більше трьох годин або протягом
робочого дня.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту
передбачено, що за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Статуту на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Статтею 13 Статуту передбачено, що такі
дисциплінарні стягнення, як звільнення
з органів внутрішніх справ, звільнення
з посади, пониження в спеціальному
званні на один ступінь, накладаються
начальниками, яким надано право
прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання.

Положеннями статті 14 вказаного статуту
визначено, що при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Отже, дисциплінарні стягнення, що
передбачені статтею 12 Дисциплінарного
статуту розміщені в порядку зростання
ступеня суворості. При цьому, пунктом 8
статті 12 Дисциплінарного статуту
дисциплінарне стягнення у виді
звільнення з органів внутрішніх справ
є крайнім заходом дисциплінарного
впливу, і, відповідно, найсуворішим,
тому неможливість застосування
дисциплінарних стягнень аж до
звільнення повинно бути мотивоване.

Проте, відповідачем був застосований
найсуворіший вид дисциплінарного
стягнення, без мотивування
неможливості застосування інших видів,
що передбачені пунктами 1-7 статті 12
Дисциплінарного статуту.

Крім того, колегією суддів встановлено,
що за час проходження служби в органах
внутрішніх справ позивач
зарекомендував себе позитивно,
неодноразово заохочувався (відзнаками
МВС України, УМВС у Луганській області).

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
колегія суддів приходить до висновку,
що наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
Чернігівського МВ УМВС України в
Чернігівській області» від 24 грудня 2013
року №2754 в частині звільнення майора
міліції ОСОБА_2 з органів внутрішніх
справ є протиправним та підлягає
скасуванню.

Згідно частини п'ятої статті 18 Статуту
такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні та звільнення з
органів внутрішніх справ, вважаються
виконаними після видання наказу по
особовому складу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що накази Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області «По особовому
складу» від 10 січня 2014 року №3 о/с та «По
особовому складу» від 07 лютого 2014 року
№23 о/с в частині звільнення майора
міліції ОСОБА_2 з органів внутрішніх
справ є також протиправними та
підлягають скасуванню.

Окрім цього, відповідно до пункту 24
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 у
разі незаконного звільнення або
переведення на іншу посаду особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній посаді.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що підлягають задоволенню
позовні вимоги про поновлення позивача
на службі в органах внутрішніх справ
України на посаді оперуповноваженого
сектору державної служби боротьби з
економічною злочинністю
Чернігівського міського відділу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
з 16 січня 2014 року.

При цьому, відповідно до пункту
третього частини першої статті 256 КАС
України постанова в частині поновлення
на службі підлягає негайному
виконанню.

Підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, відповідно
до пункту 1 та 4 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
ухваленні постанови неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для справи
та порушено норми матеріального права,
в зв'язку з чим постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови про
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2014 року та ухвалити нову
постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
Чернігівського МВ УМВС України в
Чернігівській області» від 24 грудня 2013
року №2754 в частині звільнення майора
міліції ОСОБА_2 з органів внутрішніх
справ.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області «По особовому
складу» від 10 січня 2014 року №3 о/с в
частині звільнення майора міліції
ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області «По особовому
складу» від 07 лютого 2014 року №23 о/с в
частині звільнення майора міліції
ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_2 на службі в органах
внутрішніх справ України на посаді
оперуповноваженого сектору Державної
служби боротьби з економічною
злочинністю Чернігівського міського
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області з 16 січня 2014
року.

Постанова в частині поновлення на
службі підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі
складено 23.06.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.В. Карпушова

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя

Ісаєнко Ю.А.

Судді:

Карпушова О.В.

Федотов І.В.