Справа № 2а-2639/12,3094/12
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 р.
Справа № 876/1411/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Левицької Н. Г., Яворського І.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області на постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
02 квітня 2012 року по справі № 0309/2639/2012 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про зобов'язання провести
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю,

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 08 серпня 2011 року звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про зобов'язання здійснити
нарахування та виплату щомісячного
підвищення до пенсії у розмірі двох
мінімальних заробітніх плат та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком за період з 08 лютого 2011
року.

Позовні вимоги обґрунтовувала
вимогами статей 39, 51 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 02 квітня 2012
року позов задоволено частково.
Зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату позивачу
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру за проживання в зоні
гарантованого добровільного
відселення в розмірі двох мінімальних
заробітніх плат та як особі, яка
віднесена до категорії 3, додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком
відповідно до положень статтей 39, 51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з врахуванням статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та вже виплачених сум за
період з 08 лютого 2011 року по 22 липня 2011
року.

Управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області подало апеляційну скаргу, в
якій покликається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
нарахування та виплату позивачу
доплати до пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю проведено
правомірно, відповідно до вимог
постанов Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян», а також тим, що розмір
мінімальної пенсії за віком,
визначений частиною 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» може
застосовуватись виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених за цим Законом.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2
ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд відповідно
до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач належить до третьої категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та є
непрацюючим пенсіонером, яка проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді державної
пенсії, додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до статті 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах: у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Відповідно до статті 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 3, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком.

Всупереч вимогам статей 39, 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
нарахування та виплату позивачу
доплати до пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю проведено
у фіксованому розмірі, визначеному
постановами Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та від 28.05.2008 року № 530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», а не в
кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком, як того вимагає вказаний
Закон.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності нормативно -
правового акта Конституції України,
закону України, міжнародному договору,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
положення статей 39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
вказаних вище постанов Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з рішенням суду першої
інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати доплати до
пенсії за проживання на території зони
гарантованого добровільного
відселення в розмірі двох мінімальних
заробітніх плат та додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі,
віднесеній до категорії 3, в розмірі 25%
мінімальної пенсії за період з 08 лютого
2011 року по 22 липня 2011 року підлягають
задоволенню.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», згідно з якою
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідно до якої мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого мінімального розміру пенсії за
віком.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 198, ст.ст.
200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний
суд,-

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області - залишити без задоволення, а
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 02 квітня 2012
року у справі № 0309/2639/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Н. Г. Левицька

І.О. Яворський