Справа № 2а-1970/494/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
Справа № 23961/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретар судового засідання
Андрушківа І.Я.,

представника позивача
Олексюка Р.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 09
березня 2011 року у справі за позовом
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

21.02.2011 року Тернопільська об'єднана
державна податкова інспекція
звернулась до суду з позовом, в якому
просила стягнути з суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2
заборгованість перед бюджетами та
державними цільовими фондами по
єдиному податку на підприємницьку
діяльність з фізичних осіб в сумі 1000, 00
грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року адміністративний позов
задоволено. Стягнуто з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 1000, 00 грн.
заборгованості по єдиному податку.

Постанова мотивована тим, що
відповідач самостійно обрав спрощену
систему оподаткування на 2009 рік та
зобов'язаний був сплачувати єдиний
податок щомісяця не пізніше 20 числа
наступного місяця, що в добровільному
порядку не робив, а тому позовні вимоги
є обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

З такою постановою суду не погодився
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2,
подавши апеляційну скаргу, в якій
покликається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та апеляційну скаргу
в межах наведених у ній доводів,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
ОСОБА_2 29.03.1999 року зареєстрований як
фізична особа-підприємець, що
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця(а.с.18).

З наявної в матеріалах справи довідки
від 29.05.2009 року № 29165 вбачається, що ФОП
ОСОБА_2 29.05.2009 року узятий на облік
Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією, як платник
податків(а.с.20).

Відповідач згідно заяви, поданої до
Тернопільської ОДПІ був переведений на
спрощену систему оподаткування та
зобов'язаний протягом 2009 року
щомісячно до 20 числа наступного місяця
сплачувати єдиний податок.

Наявними в матеріалах справи довідкою
про наявність податкового боргу,
даними облікової картки платника та
обґрунтованим розрахунком позовних
вимог підтверджується заборгованість
відповідача по сплаті єдиного податку
на загальну суму 1000, 00 грн.(а.с.6,10-12).

Відповідно до абз. 2 пункту 2 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва»у редакції, яка діяла
на час виникнення спірних
правовідносин, ставка єдиного податку
для суб'єктів малого підприємництва
фізичних осіб встановлюється
місцевими радами за місцем їх
державної реєстрації залежно від виду
діяльності і не може становити менше 20
гривень та більше 200 гривень на місяць.
У разі коли фізична особа - суб'єкт
малого підприємництва здійснює кілька
видів підприємницької діяльності, для
яких установлено різні ставки єдиного
податку, нею придбавається одне
свідоцтво і сплачується єдиний
податок, що не перевищує встановленої
максимальної ставки.

Згідно з абз. 6 пункту 2 Указу Президента
України від 03.07.1998 р. № 727/98 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва»(надалі -Закон України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва») - суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа сплачує єдиний податок щомісяця
не пізніше 20 числа наступного місяця на
окремий рахунок відділень Державного
казначейства України.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»(який був чинним на час
правовідносин) встановлено, що
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

Підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5
вказаного Закону передбачено, що
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Відповідно до підпункту 5.4.1 пункту 5.4
статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена
платником у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»визначено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання в
установлені строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків
податкові вимоги.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податковий борг (недоїмка) -
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Відповідно до підпунктів «а»та
«б»підпункту 6.2.3 пункту 6.2 статті 6
вказаного Закону перша податкова
вимога надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання. Перша
податкова вимога містить повідомлення
про факт узгодження податкового
зобов'язання та виникнення права
податкової застави на активи платника
податків, обов'язок погасити суму
податкового боргу та можливі наслідки
непогашення його у строк.

Друга податкова вимога направляється
не раніше тридцятого календарного дня
від дня направлення (вручення) першої
податкової вимоги, у разі непогашення
платником податків суми податкового
боргу у встановлені строки. Друга
податкова вимога додатково до
відомостей, викладених у першій
податковій вимозі, може містити
повідомлення про дату та час
проведення опису активів платника
податків, що перебувають у податковій
заставі, а також про дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Враховуючи приписи викладених норм,
колегія суддів зазначає, що обов'язок
податкового органу надіслати платнику
податків податкове
повідомлення-рішення виникає, зокрема,
у випадку коли сума податкового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом у випадках
визначених цим Законом.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що Закон України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»не звільняє
податковий орган, у випадку коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання в
установлені строки, надсилати такому
платнику податків податкові вимоги.
Такий обов'язок є імперативним та не
може застосовуватися зазначеним
органом на власний розсуд.

У матеріалах справи відсутні
відомості, які б підтверджували
дотримання податковим органом порядку
стягнення суми боргу, шляхом
надсилання підприємцю податкових
вимог у відповідності до приписів
вказаного Закону, що свідчить про
неповне з'ясування судом першої
інстанції усіх обставин у даній справі.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувану
постанову слід скасувати, оскільки
вона прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 задовольнити
повністю.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року у справі № 2а-1970/494/11 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін