Справа № 2а-2595/10/0770
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
Справа №
2038/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

представника позивача
Михайлова А.А.,

представника відповідача
Лендєла О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Закарпатській
області на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
07.12.2012 року у справі за позовом
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Закарпатській
області до Товариства з додатковою
відповідальністю «Мукачівський
пивоварний завод» про визнання
податкових зобов'язань, визначених із
застосуванням рівня звичайних цін, -

В С Т А Н О В И В:

Мукачівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів в Закарпатській
області звернулася з адміністративним
позовом до Товариства з додатковою
відповідальністю «Мукачівський
пивоварний завод» про визнання
податкових зобов'язань, визначених із
застосуванням рівня звичайних цін.

Закарпатський окружний
адміністративний суд постановою від
07.12.2012 року в задоволенні позову
відмовив.

Позивач оскаржив дане судове рішення в
апеляційному порядку, просить
скасувати його та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

В апеляційній скарзі зазначив, що в
ході податкової перевірки відповідача
було встановлено заниження ВАТ
«Мукачівський пивзавод» зобов'язання з
податку на додану вартість внаслідок
заниження ціни придбаного та
експортованого за межі України товару.
При визначенні звичайної ціни
податковим органом використовувалась
інформація про ідентичні товари в
період, коли відбувалися операції з
придбання та експорту. Проте суд першої
інстанції не прийняв до уваги доводів
позивача і безпідставно відмовив в
позові.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який просить
задовольнити апеляційну скаргу,
представника відповідача, який просить
в задоволенні апеляційної скарги
відмовити, дослідивши обставини справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач був зареєстрований 09 жовтня
1997 року виконавчим комітетом
Мукачівської міської ради
Закарпатської області, про що свідчить
довідка № 464642 з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України (ЄДРПОУ).

Відповідно до статуту Товариства з
додатковою відповідальністю
«Мукачівський пивоварний завод» є
правонаступником ВАТ «Мукачівський
пивоварний завод».

12 квітня 2010 року було складено акт за №
533/23-01/00382467 про результати планової
виїзної перевірки ВАТ «Мукачівський
пивоварний завод», код за , з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2008 року по 31.12.2010 року.

Перевіркою було встановлено, що
відповідачем укладено з
постачальником шкіряного
напівфабрикату «Вет-блу» ТОВ
«Геос-Львів» договір купівлі-продажу
шкіряного напівфабрикату «Вет-блу» зі
шкір ВРХ за цінами, які відрізняються
від звичайних цін (за результатами
моніторингу ринку України по
реалізації напівфабрикатів «Вет-блу»
із шкір ВРХ, який здійснює ДП
«Держзовнішінформ») більш ніж на 20
відсотків. Враховуючи, що суми податку
на додану вартість по операціях із
придбання шкіряного напівфабрикату
«Вет-блу»із шкір ВРХ, відповідно до
наведеного вище договору, включені
підприємством до складу податкового
кредиту в повному обсязі, то,
відповідно, порушено п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України від 03 квітня 1997 року № 168
«Про податок на додану вартість», та, як
наслідок, завищено податковий кредит з
ПДВ з вартості придбаного товару
(шкіряного напівфабрикату «Вет-блу» із
шкір ВРХ) в сумі 152257 грн..

14 квітня 2010 року відповідачем були
подані письмові заперечення до Акту
перевірки.

Згідно відповіді на заперечення,
наданої позивачем за № 9878/10/23-01 від 19
квітня 2010 року, заперечення
відповідача не були прийняті до уваги.

Рішенням від 20 квітня 2010 року за №
1/230/00382467 відповідачеві визначена сума
податкового зобов'язання із
застосуванням звичайних цін з податку
на додану вартість за основним
платежем 152257 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 76128,50 грн..

20 квітня 2010 року позивачем на адресу
відповідача був надісланий
лист-пропозиція щодо самостійної
сплати податкових зобов'язань,
розрахованих із застосуванням
звичайних цін за № 9931/10/23-01.

Листом від 22 квітня 2010 року за № 70
відповідач повідомив позивача про
незгоду з рішенням останнього від 20
квітня 2010 року за № 1/230/00382467.

Відповідно до листа Державного
підприємства «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних знаків
№ 1/08-09 від 04 січня 2010 року, за
результатами моніторингу ринку
«Вет-блу» у 2009 році, в першому кварталі
2009 року спостерігалась наступна ціна:
загальна група (Вет-блу) 1,5-4,5 дол. США за
кг.

Згідно Експертного висновку № О-15 від 27
січня 2010 року Закарпатської
торгово-промислової палати вартість
шкіряного напівфабрикату хромового
дублення «Вет-блу» зі шкіри ВРХ
розміром більше 2,6 м кв. (країна
виробник Україна, код товару за УКТЗЕД
41041151) в залежності від обробки,
сортності, кількості, в період з 01 січня
2008 року по 30 вересня 2009 року
знаходилась в межах 1,5-4,5 дол. США за кг.

Між відповідачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Геос-Львів» 25 квітня 2007 року було
укладено договір № 2504/01 (із змінами
згідно додатків) про продаж шкіряного
напівфабрикату Вет-Блу із сировини
шкір ВРХ на загальну суму, що
складається з загальної вартості
Товару, що перелічений у Специфікаціях
до Договору, які є його невід'ємною
частиною.

20 червня 2008 року між відповідачем та
ТОВ «Корал» було укладено договір
комісії № 062008/1, за умовами якого ТОВ
«Корал», як комісіонер зобов'язується
за дорученням комітента (відповідача)
за винагороду укласти від свого імені
та за рахунок комітента
зовнішньоекономічний договір щодо
продажу шкіряного напівфабрикату
Вет-Блу із сировини шкір ВРХ.

29 липня 2008 року на підставі
специфікації (Додаток № 17 до Договору
№ 2504/01 від 25 квітня 2007 року) ТОВ
«Геос-Львів» по акту прийому-передачі
від 29 липня 2008 року № 0729-3 передало
відповідачеві 5412 кг шкіряного
напівфабрикату «Вет-Блу»зі шкір ВРХ
сорту С (1 шт. > 2,6 м кв.) на загальну суму
489084 грн. (в т.ч. ПДВ 81514 грн.), з яких 502 кг
було повернуто (на суму 45366,74 грн., в т.ч.
ПДВ 7561,12 грн.). В подальшому цей товар
було передано комісіонеру - ТОВ «Корал»
за актом приймання-передачі від 29 липня
2008 року. В подальшому цей товар ТОВ
«Корал» було реалізовано за межі
митної території України.

29 липня 2008 року на підставі
специфікації (Додаток № 18 до Договору
№ 2504/01 від 25 квітня 2007 року) ТОВ
«Геос-Львів»по акту прийому-передачі
від 29 липня 2008 року № 0729-2 передало
відповідачеві 5490 кг шкіряного
напівфабрикату «Вет-Блу» зі шкір ВРХ
сорту С (1 шт. > 2,6 м кв.) на загальну суму
496076,40 грн. (в т.ч. ПДВ 82679,40 грн.). В
подальшому цей товар було передано
комісіонеру - ТОВ «Корал» за актом
приймання-передачі від 29 липня 2008 року.
В подальшому цей товар ТОВ «Корал» було
реалізовано за межі митної території
України.

31 липня 2008 року на підставі
специфікації (Додаток № 16 до Договору
№ 2504/01 від 25 квітня 2007 року) ТОВ
«Геос-Львів» по акту прийому-передачі
від 31 липня 2008 року № 0731-2 передало
відповідачеві 5420 кг шкіряного
напівфабрикату «Вет-Блу» зі шкір ВРХ
сорту А-В (1 шт. > 2,6 м кв.) на загальну суму
512515,20 грн. (в т.ч. ПДВ 85419,20 грн.). В
подальшому цей товар було передано
комісіонеру - ТОВ «Корал» за актом
приймання-передачі від 31 липня 2008 року.
В подальшому цей товар ТОВ «Корал» було
реалізовано за межі митної території
України.

Згідно відповіді Львівської
торгово-промислової палати № 19-09/952 від
27 червня 2008 року на запит № 2 від 24
червня 2008 року «Про надання цінової
довідки щодо рівня цін, на внутрішньому
ринку України», вартість товару станом
на червень 2008 року може складати:
шкіряний напівфабрикат «Вет-блу» з
шкір ВРХ сорту А-В становить 85,85-96,60 грн.
з ПДВ/кг та сорту С становить 81,12-81,36 грн.
з ПДВ/кг.

Суд першої інстанції вірно встановивши
обставини справи не допустився помилки
в застосуванні відповідних норм
матеріального права.

Так, як передбачено статтею 3 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» (чинний на час спірних
правовідносин), органи державної
податкової служби України у своїй
діяльності керуються Конституцією
України, законами України, іншими
нормативно-правовими актами органів
державної влади, а також рішеннями
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування з питань оподаткування,
виданими у межах їх повноважень.

Пунктами 11 та 11-1 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
визначено вичерпний перелік функцій
державних податкових інспекцій. Так,
зазначеними нормами закону
передбачено, що в межах законодавчо
встановлених функцій державних
податкових інспекцій в районах, містах
без районного поділу, районах у містах,
міжрайонних та об'єднаних державних
податкових інспекцій, такі мають право
звертатися до суду з відповідними
позовами лише у наступних випадках:
подають до судів позови до підприємств,
установ, організацій та громадян про
визнання угод недійсними і стягнення в
доход держави коштів, одержаних ними за
такими угодами, а в інших випадках -
коштів, одержаних без установлених
законом підстав, а також про стягнення
заборгованості перед бюджетом і
державними цільовими фондами за
рахунок їх майна; подають до судів
позови про застосування санкцій,
пов'язаних із забороною організації і
проведення азартних ігор на території
України.

У відповідності до пунктів 17 та 18
частини 1 статті 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають, в тому числі, право:
звертатися у передбачених законом
випадках до судових органів із заявою
(позовною заявою) про скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності,
звертатися у передбачених законом
випадках до судових органів із заявою
(позовною заявою) про застосування
санкцій, пов'язаних із забороною
організації і проведення азартних ігор
на території України.

Отже, чинне законодавство України не
передбачає права податкового органу
звертатися до суду з позовом про
визнання податкових зобов'язань,
визначених із застосуванням звичайних
цін.

Як зазначено в Акті про результати
планової виїзної перевірки, позивач в
якості доказу на обґрунтування рівня
звичайної ціни посилається на лист
Державного інформаційно-аналітичного
центру України Міністерства економіки
України № 1/08-09 від 04 січня 2010 року.

Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх товарних
ринків був створений на підставі Указу
Президента України «Про заходи щодо
вдосконалення кон'юнктурно-цінової
політики у сфері зовнішньоекономічної
діяльності» № 124/96 від 10 лютого 1996 року.
Пункт 6 вищезазначеного Указу визначає,
що на Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних ринків
покладаються наступні функції:
моніторинг зовнішніх експортних
товарних ринків та цін, що складаються
на таких ринках, формування
кон'юнктурно-інформаційної системи,
сертифікації експертних організацій у
сфері зовнішньоекономічної
діяльності, надання інформаційної,
консультативної та експертної
допомоги підприємствам, установам та
організаціям при здійсненні ними
зовнішньоекономічної діяльності,
підготовки експертних висновків для
Міністерства зовнішніх економічних
зв'язків і торгівлі України під час
проведення Міністерством офіційних
експертиз.

Відповідач та ТОВ «Геос-Львів» є
резидентами України, а договір на
поставку дубленого хромового
напівфабрикату «Вет-Блу» укладався та
виконувався на території України. Тому
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що лист Державного
інформаційно-аналітичного центру
України Міністерства економіки
України № 1/08-09 від 04 січня 2010 року не є
доказом рівня цін у співставних, по
відношенню до зазначених в акті
перевірки правовідносин між
відповідачем та ТОВ «Геос-Львів»,
умовах. Крім того, зазначений лист не
визначає рівень цін в конкретний
період часу (липень 2008 року), а
стосується 2009 року. Крім того, зі змісту
листа випливає, що предметом
дослідження не були конкретні види
товарів (шкіряний напівфабрикат
хромового дублення із шкір ВРХ
«Вет-Блу» шкіра з цілої шкури ВРХ без
волосяного покриву, з характерним
природнім рисунком лицевої сторони,
площа поверхні якої перевищує 2,6 кв.м,
сорту А-В, С), тому зазначений лист
Держзовнішінформу не може вважатися
доказом рівня звичайних цін.

Відповідно до статті 1 пункту 1.20
підпункту 1.20.8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних відносин, обов'язок доведення
того, що ціна договору не відповідає
рівню звичайної ціни у випадках,
визначених цим Законом, покладається
на податковий орган у порядку,
встановленому Законом.

Відповідно до статті 3 частини 2 Закону
України «Про торгово-промислові палати
в Україні» одним із завдань
торгово-промислових палат є надання
довідково-інформаційних послуг,
основних відомостей, що не є
комерційною таємницею, про діяльність
українських підприємців і підприємців
зарубіжних країн згідно з національним
законодавством, сприяння поширенню,
зокрема через засоби масової
інформації, знань про економіку і
науково-технічні досягнення,
законодавство, звичаї та правила
торгівлі в Україні і зарубіжних
країнах, можливості
зовнішньоекономічного
співробітництва українських
підприємців.

Відповідно до статті 11 частини 1 та 2
Закону України «Про торгово-промислові
палати в Україні» торгово-промислові
палати мають право проводити на
замовлення українських та іноземних
підприємців експертизу, контроль
якості, кількості, комплектності
товарів (у тому числі експортних та
імпортних) і визначати їх вартість.
Методичні та експертні документи,
видані торгово-промисловими палатами в
межах їх повноважень, є обов'язковими
для застосування на всій території
України.

На підставі аналізу даних правових
норм, в силу статті 70 КАС України, суд
попередньої інстанції обґрунтовано
зазначив, що не може прийматися як
належний доказ в даній
адміністративній справі експертний
висновок Закарпатської
торгово-промислової палати № О-15 від 27
січня 2010 року, оскільки в Закарпатській
області відсутні виробники хромового
напівфабрикату «Вет-Блу» із шкір ВРХ
розміром більше 2,6 кв. м, інші договори в
співставних умовах не досліджувались,
а висновок базується лише на: «…даних
отриманих з періодичного журналу
«Огляд цін українського та світового
ринків...», які базуються на дослідженні
цін на зовнішніх товарних ринках (ціни
зазначені у доларах США, а код товару
зазначається згідно УКТ ЗЕД). До того ж
бюлетень «Огляд цін українського та
світового товарних ринків» є
друкованим виданням Державного
інформаційно-аналітичного центру
моніторингу зовнішніх товарних ринків
Міністерства економіки України. Крім
того, зазначений висновок не визначає
рівень цін на внутрішньому ринку
України в конкретний період часу
(липень 2008 року) щодо конкретних видів
товарів (шкіряний напівфабрикат
хромового дублення із шкір ВРХ
«Вет-Блу»шкіра з цілої шкури ВРХ без
волосяного покриву, з характерним
природнім рисунком лицевої сторони,
площа поверхні якої перевищує 2,6 кв.м,
сорту А-В, С), тому не може вважатися
доказом рівня звичайних цін.

Аналогічну оцінку дав суд першої
інстанції доводам відповідача з
посиланням на лист Львівської
торгово-промислової палати № 19-09/952 від
27 червня 2008 року «Про надання цінової
довідки щодо рівня цін, на внутрішньому
ринку України», оскільки в цьому листі
ціни зазначені не в співставних, по
відношенню до зазначених в акті
перевірки правовідносин між
відповідачем та ТОВ «Геос-Львів»,
умовах - за червень 2008 року.

Суд першої інстанції з метою
визначення ціни на придбаний та
експортований відповідачем товар
призначав відповідну судову
експертизу, проте отримав відповідь
про неможливість відповісти на
поставлені судом питання.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що
відповідно до статті 1 пункту 1.20
підпункту 1.20.6 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», у
разі коли на відповідному ринку
товарів (робіт, послуг) не здійснюються
операції з ідентичними (у разі їх
відсутності - однорідними) товарами
(роботами, послугами), або якщо
неможливо визначити їх ціну через
відсутність або недоступність
відповідної інформації, звичайною
ціною вважається ціна договору.

Обов'язок доведення того, що ціна
договору не відповідає рівню звичайної
ціни у випадках, визначених цим
Законом, покладається на податковий
орган у порядку, встановленому Законом
(п.п. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»).
За встановлених у справі обставин
податковим органом не доведено, що ціна
договору, укладеного між відповідачем
та ТОВ «Геос-Львів», не відповідає
рівню звичайної ціни, яка відповідає
рівню справедливих ринкових цін. Отже,
позивачем не надано належних доказів в
обґрунтування звичайної ціни спірного
договору. Не вдалося це з'ясувати і ході
розгляду справи. У зв'язку з цим,
враховуючи положення підпункту 1.20.6.
пункту 1.20. статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
звичайною ціною вважається ціна
договору, в даному випадку ціна,
визначена Договором від 25 квітня 2007
року № 2504/01, укладеним відповідачем з
ТОВ «Геос-Львів» з врахуванням
відповідних специфікацій до нього.

Крім того, відповідно до статті 1 пункту
1.20 підпункту 1.20.10 абзацу 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» донарахування податкових
зобов'язань платника податку
податковим органом внаслідок
визначення звичайних цін здійснюється
за процедурою, встановленою законом
для нарахування податкових зобов'язань
за непрямими методами, а для платників
податку, визнаних природними
монополістами згідно із законом, -
також відповідно до принципів
регулювання цін, встановлених таким
законом.

Пунктом 4.1 статті 4 Закону України «Про
податок на додану вартість», що діяв на
час виникнення спірних відносин, база
оподаткування операції з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг).

При цьому, Законом України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» встановлено, що
методика визначення суми податкових
зобов'язань за непрямими методами
затверджується законом і є загальною
для всіх платників податків. Порядок
застосування непрямих методів
визначення суми доходів фізичної особи
визначається з урахуванням норм закону
з питань оподаткування доходів
фізичних осіб (пп. 4.3.3 п. 4.3 ст. 4).

Починаючи з червня 2010 року по 24 червня
2010 року (дата звернення позивача до
суду) не існувало методики визначення
суми податкових зобов'язань за
непрямими методами, яка була б
затверджена Законом.

Отже, в даному випадку підлягають
застосуванню положення пп. 4.4.1 п. 4.4 ст. 4
Закону № 2181, які не були враховані
позивачем, згідно яких у разі коли
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або коли норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не відповідають законодавству України
та не можуть бути підставою для її
задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, наявним в ній
доказам, прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Закарпатській області
залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 07.12.2012 року
у справі № 2а-0770/2595/10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 20.06.2014