Справа № 1/214/05-нр
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ К/9991/28397/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аврора і Ко»

на постанову Господарського суду
Миколаївської області від 31.03.2009

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.04.2011

у справі №1/214/05/5016

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аврора і Ко»

до Державної податкової
інспекції у Центральному районі
м.Миколаєва

про визнання нечинними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аврора і Ко» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «Аврора і Ко»)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва (далі по тексту - відповідач,
ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва) про визнання нечинними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 24.06.2005
№/0, №/0, №/0.

Постановою Господарського суду
Миколаївської області від 31.03.2009, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13.04.2011, позов задоволено частково.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення від 24.06.2005
№/0, скасовано податкове
повідомлення-рішення від 24.06.2005
№/0 в частині зменшення
бюджетного відшкодування в сумі 220787,00
грн. та визначення штрафних санкцій в
розмірі 88314,80 грн., скасовано податкове
повідомлення-рішення від 24.06.2005
№/0 в частині визначення суми
податкового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у сумі 191202,00
грн. та штрафних санкцій в розмірі 282377,00
грн.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій в частині
відмови у позові, та ухвалити нове
рішення в цій частині про задоволення
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій в частині
задоволення позовних вимог, та
ухвалити нове рішення в цій частині про
відмову у позові, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що згідно акту перевірки встановлено
наступне: у листопаді 2004 року позивачем
було завищено суму податкового кредиту
з ПДВ на 171040,00 грн. у зв'язку з
віднесенням до складу податкового
кредиту сум ПДВ по податкових
накладних від 08.112004 №212 та від 25.11.2004
№302, виданих ТОВ «Фокс ЛТД» державну
реєстрацію якого на момент здійснення
з ними фінансово-господарських
операцій було скасовано та яке
відповідно до вимог діючого
податкового законодавства не було
зареєстровано як платника податку на
додану вартість, чим допущено
порушення вимог пп. 7.2.4 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»; порушення пп. 7.4.5 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» при поведені позивачем
коригування податкового кредиту у
липні - жовтні, грудні 2004 року без
підтвердження податковими накладними,
розрахунками коригування по
податковій накладній, зокрема зменшено
податковий кредит на 412988,00 грн. у
декларації за липень 2004 року, збільшено
податковий кредит на 7000,00 грн. у
декларації за серпень 2004 року,
збільшено податковий кредит на 52151,00
грн. за вересень 2004 року, збільшено
податковий кредит на 54000,00 грн. у
декларації за жовтень 2004 року,
збільшено податковий кредит на 298838.00
грн. у декларації за грудень 2004 року;
порушення пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валового доходу
за 2004 рік не включено вартість
товарів (робіт, послуг), безоплатно
наданих підприємству, оприбуткованих
на підставі первинних документів ТОВ
«Фокс ЛТД» за товарно-матеріальними
накладними №118 від 08.11.2004 та №215 від
25.11.2004 на загальну суму 1026240,00 грн.,
оскільки на час одержання товарів ТОВ
«Фокс ЛТД» не існувало то одержання
зазначених товарів від імені цього
постачальника не могло передбачати
будь-яку компенсацію їх вартості.

Стосовно заниження позивачем у
листопаді 2004 року податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість на загальну суму 171040,00 грн. по
господарським операціям з ТОВ «Фокс
ЛТД».

Відповідно до пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому ст. 9 цього
Закону.

Доводи позивача, що відповідач
безпідставно визначив суму 171040,00 грн.
сумою податкового зобов'язання,
оскільки 10.06.2005 позивач самостійно
виправив помилку, надавши податковому
органу уточнюючу податкову декларацію
за травень 2005 року, в якій збільшив суму
податкового зобов'язання на 171040,00 грн. і
самостійно розрахував штрафну санкцію
у сумі 8552,00 грн. обґрунтовано не
прийняті до уваги судами попередніх
інстанцій, оскільки уточнюючий
розрахунок, декларація можуть бути
подані платником до органу податкової
служби до початку його перевірки
контролюючим органом та з урахуванням
строків давності, визначених ст. 15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Щодо порушення позивачем пп. 7.4.5 п. 7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» при поведені
позивачем коригування податкового
кредиту у липні - жовтні, грудні 2004 року
без підтвердження податковими
накладними, то судами зазначено
наступне.

В податковій декларації з ПДВ за
липень 2004 року позивачем була допущена
помилка - помилково зменшено суму
правомірно нарахованого податкового
кредиту на суму 412 988,00 грн.
(задекларовану 17.06.2004 за липень 2003 року).

В подальшому самостійно виявивши
допущену помилку, підприємство
протягом періоду з серпня 2004 року по
грудень 2004 року здійснювало
коригування суми ПДВ і відображало
суми коригування в рядку 16 декларації
(«коригування податкового кредиту за
попередні звітні періоди») з поданням
розрахунку коригування сум ПДВ на
виконання вимог п. 4.4 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України від 30.05.1997 №166 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 09.07.1997 за № 250/2054.

Вирішуючи справу в цій частині суд
попередніх інстанцій обґрунтовано з
урахуванням положення п. 5.8 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість визначив право позивача на
коригування суми податкового кредиту в
деклараціях за серпень, вересень,
жовтень та грудень 2004 року в зв'язку з
помилкою допущеною в податковій
декларації за липень 2004 року при
підтвердженні правомірності та
обґрунтованості віднесення таких сум
по операціям з ВАТ «Дормашина» до
податкового кредиту за результатами
проведеної попередньої перевірки
відповідача 17.06.2004.

Щодо порушень позивачем пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4
та пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
то відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Підпункт 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» визначає, що до валових
доходів відносяться суми отриманої
платником податку у звітному періоді
вартості товарів (робіт, послуг),
безоплатно наданих платнику податку у
звітному періоді.

Поняття безоплатно наданих товарів
(робот, послуги) визначено п. 1.23 ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» - це: товари, що
надаються платником податку згідно з
договорами дарування, іншими
договорами, які не передбачають
грошової або іншої компенсації
вартості таких матеріальних цінностей
і нематеріальних активів чи їх
повернення, або без укладення таких
угод; роботи та послуги, які надаються
платником податку без вимоги про
компенсацію їх вартості; товари,
передані юридичній чи фізичній особі
на відповідальне зберігання і
використані нею в її виробничому або
господарському обороті.

Оскільки, судами попередніх інстанцій
встановлено господарська операція,
здійснена між ТОВ «Аврора і Ко» та ТОВ
«Фокс ЛТД» носить безтоварний
характер, а передача товару фактично не
відбулась, відсутні підстави для
віднесення до валових витрат її
вартісних показників та врахування цих
показників в розрахунку приросту
(убутку) балансової вартості запасів.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
правильну юридичну оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли б призвести до зміни чи
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державної
податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аврора і Ко»
відхилити.

Постанову Господарського суду
Миколаївської області від 31.03.2009 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.04.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
ФедоровЗ оригіналом згідно Помічник
судді
О.Я. Меньшикова