Справа № 804/7189/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 р. Справа № 804/7189/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді при
секретаріСтепаненко В.В. Новченко Є.Ю.
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Криворізького міського комунального
підприємства «Міськліфт» до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Криворізьке міське комунальне
підприємство «Міськліфт» звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області, в якому із
врахуванням заяви про зміну позовних
вимог просить визнати протиправними
дії відповідача та скасувати постанову
від 27.03.2014 року про відкриття
виконавчого провадження ВП №42679256;
зобов'язати відповідача скасувати
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 17.04.2014 року у
розмірі 437 428,24 грн.; зобов'язати
відповідача скасувати постанову про
арешт коштів боржника від 17.04.2014 року;
зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області направити
до Криворізької філії Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» постанову про
скасування постанови про арешт коштів
боржника від 17.04.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №2а/0470/2081/12
від 30.04.2013 року про стягнення до бюджету
коштів Криворізького міського
комунального підприємства «Міськліфт»
з рахунків у банках, обслуговуючих
платника податків, у розмірі
податкового боргу на загальну суму 4 374
282,42 грн., відкрито державним виконавцем
після спливу строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання, що
призвело до втручання у господарську
діяльність підприємства позивача та
винесення постанов про стягнення з
боржника виконавчого збору та арешту
кошів.

Позивач у судове засідання не прибув,
просив розглянути справу за його
відсутності.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, що підтверджується матеріалами
справи, надав до суду копію виконавчого
провадження ВП №42679256 та клопотання про
розгляд справи за відсутності
уповноваженого представника.

Від Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області надійшов
відзив на позовну заяву, в якому просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглянув справу у порядку
письмового провадження.

Згідно статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, за своїм внутрішнім переконанням,
що ґрунтуються на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд встановив наступне.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
квітня 2012 року у справі №2а/0470/2081/12, яка
залишена без змін Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2013 року,
адміністративний позов прокурора
Саксаганського району м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Криворізької
центральної міжрайонної державної
податкової інспекції до Криворізького
міського комунального підприємства
«Міськліфт» задоволено та стягнуто до
бюджету кошти Криворізького міського
комунального підприємства «Міськліфт»
з рахунків у банках, обслуговуючих
платника податків, у розмірі
податкового боргу на загальну суму 4 374
282,42 грн., в т.ч. 4 159 449,81 грн. податку на
додану вартість та 214 832,61 грн. податку
на доходи фізичних осіб.

30 квітня 2014 року Дніпропетровським
окружним адміністративним судом було
видано виконавчий лист по
адміністративній справі №2а/0470/2081/12, в
якому зазначено, що судове рішення
набрало законної сили 28.02.2013 року, та
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання встановлено до
28.02.2014 року.

Постановою від 27.03.2014 року ВП №42679256
відкрито виконавче провадження за
вказаним виконавчим листом та
встановлено Криворізькому міському
комунальному підприємству «Міськліфт»
строк для самостійного виконання
виконавчого документа в добровільному
порядку в семиденний термін з дня
винесення постанови.

У зв'язку з невиконанням вимог
виконавчого документа в наданий строк
відповідачем винесено постанову від
17.04.2014 року про стягнення виконавчого
збору у розмірі 437 428,24 грн.

Крім того, з метою своєчасного, повного
та неупередженого виконання рішення
суду постановою від 17.04.2014 року
накладено арешт на грошові кошти, які
містяться на рахунках у відкритих
боржником у банківських установах в
межах суми, яка підлягає примусовому
стягненню.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Статтею 22 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено
річний строк для пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

Судом встановлено, що строк
пред'явлення виконавчого листа про
стягнення з Криворізького міського
комунального підприємства «Міськліфт»
коштів на загальну суму 4 374 282,42 грн.
встановлено до 28.02.2014 року.

При цьому, згідно статті 23 Закону
України «Про виконавче провадження»
строки пред'явлення виконавчого
документа до виконання перериваються,
зокрема, пред'явленням виконавчого
документа до виконання. Після
переривання строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання
перебіг строку поновлюється. Час, що
минув до переривання строку, до нового
строку не зараховується.

Матеріалами виконавчого провадження
ВП №42679256 підтверджується, що
Криворізька центральна міжрайонна
державна податкова інспекція
зверталась із пред'явленням
виконавчого листа 21.02.2014 року, проте
державним виконавцем на підставі
пункту 4 частини 1 статті 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження у зв'язку з
пред'явленням виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що строк пред'явлення виконавчого
листа №2а/0470/2081/12 від 30.04.2013 року до
виконання переривався і на момент
відкриття виконавчого провадження -
27.03.2014 року - не закінчився, у зв'язку з
чим суд не вбачає підстав для
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Згідно частини 2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про

примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Частиною 3 статті 27 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються.

Статтею 28 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
у разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми,

що підлягає стягненню, або вартості
майна боржника, що підлягає передачі
стягувачу за виконавчим документом. У
разі невиконання боржником у той самий
строк рішення немайнового характеру
виконавчий збір стягується в розмірі
сорока неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника - фізичної
особи і в розмірі вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - юридичної особи. У
зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.
Постанова про стягнення виконавчого
збору може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

У зв'язку з непогашенням боргу
позивачем у визначений постановою від
27.03.2014 року строк, 17.04.2014 року державним
виконавцем прийнято постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 437 428,24 грн.

Досліджуючи порядок прийняття
оскаржуваної постанови, судом не
встановлено порушень чинного
законодавства з боку відповідача. На
підставі викладеного, суд вважає, що
відповідач під час винесення постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 17 квітня 2014 року діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

У відповідності до частини 2 статті 1
Закону України «Про державну виконавчу
службу» від 24.03.1998 року №202/98-ВР
завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, зокрема,
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей.

В силу частини 4 статті 52 Закону України
«Про виконавче провадження» на кошти
та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Згідно статті 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах.

Суд звертає увагу, що позивачем не
надано суду належних доказів, які б
підтверджували існування підстав для
зняття арешту, а також доказів
протиправності дій відповідача щодо
накладення арешту на вказані кошти.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що оскаржувана постанова про
арешт коштів винесена з дотриманням
вимог закону, а тому не підлягає
скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, із заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві доводи
позивача є такими, що задоволенню не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Криворізького міського
комунального підприємства «Міськліфт»
до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
скасування постанови - відмовити у
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили та
може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у порядку і
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя В.В. Степаненко