Справа № 2а-0370/2287/12
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
Справа №
144811/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від відповідача - Андрусяка І.В..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
прокурора м.Луцька на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року у адміністративній справі за
позовом прокурора міста Луцька до
Луцької міської ради про скасування
рішення про охорону памяток культурної
спадщини,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивач, прокурор м.Луцька в липні
2012 року звернувся з позовом в суд до
Луцької міської ради та просив
визнати протиправним та скасувати
рішення Лукцької міської ради № 11/115
від 29.06.2011 року «Про дозвіл на
приватизацію квартир у будинках,
розташованих на території державного
історико-культурного заповідника в
м.Луцьку».

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що при проведенні прокуратурою
перевірки було виявлено, що рішенням
Лукцької міської ради № 11/115 від 29.06.2011
року «Про дозвіл на приватизацію
квартир у будинках, розташованих на
території державного
історико-культурного заповідника в
м.Луцьку» дозволено відділу реєстру
житлового фонду департаменту
житлово-комунального господарства
Луцької міської ради приватизувати
громадянам квартири, що розташовані на
території державного
історико-культурного заповідника в
м.Луцьку, які не є памятками
містобудування і архітектури
місцевого і національного значення.
Вважає вказане рішення незаконним і
таким, що підлягає скасуванню в зв'язку
з його невідповідністю до норм чинного
законодавства, шо забороняє вказану
приватизацію.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 01.08.2012 року
в задоволенні позову було відмовлено
повністю.

Постанова суду мотивована тим, що
приймаючи оскаржуване рішення
відповідач діяв правомірно оскільки
надав дозвіл на приватизацію лише тих
квартир, які не є памятками
містобудування і архітектури
місцевого і національного значення, що
узгоджується з вимогами Закону України
«Про перелік памяток культурної
спадщини, що не підлягають
приватизації»..

З цією постановою не погодився
апелянт прокурор м.Луцька, який
звернувся до суду з апеляційною
скаргою в якій просить постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 01.08.2012 року
скасувати та винести нову постанову,
якою повністю задовільнити позовні
вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що судом при прийнятті
оскаржуваного рішення допущено
порушення норм матеріального і
процесуального права, неповно
з»ясовано обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи. Посилається на те, що судом не
враховано вимоги ч.2 ст.2. Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» згідно яких не
підлягають приватизації, зокрема і
квартири, які розташовані на території
історико-культурних заповідників.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти
апеляційної скарги та просить
відмовити в її задоволенні та залишити
без змін оскаржувану постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 01.08.2012 року.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників судового
розгляду, перевіривши та дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення
виходячи з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
29.06.2011 року Луцькою міською радою
прийнято рішення № 11/115 від 29.06.2011 року
«Про дозвіл на приватизацію квартир у
будинках, розташованих на території
державного історико-культурного
заповідника в м.Луцьку», яким дозволено
відділу реєстру житлового фонду
департаменту житлово-комунального
господарства Луцької міської ради
приватизувати громадянам квартири, що
розташовані на території державного
історико-культурного заповідника в
м.Луцьку, які не є памятками
містобудування і архітектури
місцевого і національного значення.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції приймаючи оскаржувану
постанову з врахуванням вимог Закону
України « Про перелік памяток
культурної спадшини, що не підлягають
приватизації» від 23.09.2008 року та з
врахуванням вимог ч.2 ст.2. Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» дійшов вірного
висновку, що не підлягають
приватизації лише ті квартири, які
знаходяться в будинках, що прямо
вказані в Законі, а саме квартири в
будинках № 1, № 11, № 11а, № 23 по
вул.Драгоманова в м.Луцьку, які
включені до переліку Памяток
історико-культурної спадшини. Згідно ж
оскаржуваного рішення дозволено
приватизацію лише тих квартир, які не є
памятками містобудування і
архітектури місцевого і національного
значення, а відтак судом повністю
враховано вимоги діючого
законодавства.

При таких обставинах оскаржувана
постанова є законною обґрунтованою, а
тому відсутні підстави для її
скасування.

У відповідності до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана
постанова Волинського окружного
адміністративного суду від 01.08.2011 року
прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права
при правильно встановлених обставинах
справи, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують а тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1
ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора міста
Луцька залишити без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року у справі № 2а/0370/2287/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлено 17.06.2014
року.