Справа № 810/3812/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/24210/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівГорбатюка С. А.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Управління Пенсійного Фонду
України у Макарівському районі
Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 квітня 2014
року у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного Фонду України у
Макарівському районі Київської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги, зобов'язання
вчинити певні дії,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся з позовом до Управління
Пенсійного Фонду України у
Макарівському районі Київської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату недоїмки
з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 19 червня 2013
року № Ф558 у сумі 7 131 грн 56 коп.;
зобов'язання відповідача надмірно
сплачені нею кошти у сумі 2 721
грн.18 коп. зарахувати у рахунок
майбутніх платежів зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за найманих
працівників.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15
квітня 2014 року, позов задоволено
частково: визнано протиправною та
скасовано вимогу Управління
Пенсійного фонду України у
Макарівському районі Київської
області №Ф558 від 19 червня 2013 року про
сплату недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 7 131 грн. 56
коп.; у задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судів в
частині задоволення позову, відповідач
звернувся з касаційною скаргою на них,
в якій просить їх скасувати, прийняти в
цій частині нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заперечення не надходили.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивач
зареєстрований як фізична особа -
підприємець 16 червня 2005 року, перебуває
на спрощеній системі оподаткування та
є платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

19 червня 2013 року відповідачем
сформовано вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф558 на суму 7 131 грн. 56 коп.

Не погоджуючись з вимогою відповідача,
позивач звернулась з цим позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо обґрунтованості
заявленого позову в частині визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивач є
пенсіонером та отримує пенсію за віком,
що підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_1.

За таких обставин суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли вірного
висновку про задоволення позовних
вимог в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15 квітня 2014 року у справі 21-25а14.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України
встановлено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Доводи касаційної скарги
спростовуються вище переліченими
нормами права, у зв'язку з чим відсутні
підстави для її задоволення та
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України у
Макарівському районі Київської
області залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 квітня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: