Справа № 826/940/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/940/14
інстанції: Данилишин В.М.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.

Суддів
Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.

при секретарі
Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МБТ Трейд» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МБТ Трейд» до
Київської міжрегіональної митниці та
Головного управління Державної
казначейської служби у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
рішень та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці та
Головного управління Державної
казначейської служби у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
рішень та стягнення коштів.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
березня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач - ТОВ «МБТ Трейд», звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 03 липня 2012 року між ТОВ «МБТ
Трейд» та ТОВ «Зелмер Маркет», що
створене і діє за правом Республіки
Польща зовнішньоекономічний договір -
Договір купівлі-продажу № UA/001//2012.

Відповідно до п. 2.1 Договору TOB «Зелмер
Маркет» (Продавець) зобов'язується
поставити, а TOB «МБТ Трейд»
(Імпортер-Дистриб'ютор) зобов'язується
придбати у власність та оплатити у
встановлені терміни товари в певному
асортименті, зазначеному в рахунках, з
метою його наступного оптового та
роздрібного перепродажу на Території

На підставі зазначеного Договору
здійснюється поставка товарів на
адресу TOB «МБТ Трейд», що на даний час є
єдиним офіційним
імпортером-дистриб'ютором продукції
торгової марки «Зелмер» (ZELMER) в Україні.

Так, для поставки на внутрішній ринок
України товарів, позивач подав до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів вантажно-митні декларації
(додаються).

Проте, визначена в цих ВМД ціна згідно
положень Митного кодексу України,
митним органом прийнята не була, в
зв»язку з чим винесено рішення про
коригування митної вартості товарів:

№ 100250000/2013/600208/2 від 21 червня 2013 року
здійснено коригування на суму 5 908, 60
грн.;

№ 100250000/2013/600201/6 від 21 червня 2013 року
здійснено коригування на суму 927, 90 грн.,

№100250000/2013/600223/2 від 26 червня 2013 року
здійснено коригування на суму 3 689, 57
грн.,

№ 100250000/2013/600239/2 від 26 червня 2013 року
здійснено коригування на суму 4 773, 64
гривень;

№ 100250000/2013/600242/2 від 27 червня 2013 року
здійснено коригування на суму 1 492, 37
грн.,

№ 100250000/2013/600252/2 від 27 червня 2013 року
здійснено коригування на суму 7 613, 69
грн.,

№ 100250000/2013/600250/1 від 27 червня 2013 року
здійснено коригування на суму 1 786, 64
грн.

Відповідно до ст. 53 МК України - у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Статтею 57 МК України передбачено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно до ст. 58 МК України - Метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи
опосередковано. Прикладом
опосередкованого платежу може бути
врегулювання покупцем повністю чи
частково боргу продавця.

Платежі необов'язково повинні бути
здійснені у вигляді переказу грошей
(зокрема, але не виключно). Такі платежі
можуть бути здійснені шляхом
акредитива, інкасування або за
допомогою інших розрахунків (вексель,
передача цінних документів тощо).

Термін "ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті" стосується лише
ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або
інші платежі покупця на користь
продавця, не пов'язані з оцінюваними
товарами, не є частиною митної
вартості. Додавання, якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, згідно з
цією статтею робляться лише на основі
об'єктивних даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода,
за винятком комісійних за закупівлю, що
є платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в
яку упаковано товар, або іншої
упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами;

в) вартість упаковки або вартість
пакувальних матеріалів та робіт,
пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та
аналогічних предметів, використаних у
процесі виробництва оцінюваних
товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що
стосуються оцінюваних товарів та які
покупець повинен сплачувати прямо чи
опосередковано як умову продажу
оцінюваних товарів, якщо такі платежі
не включаються до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати
платежі, які стосуються прав на
літературні та художні твори, винаходи,
корисні моделі, промислові зразки,
торговельні марки та інші об'єкти права
інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення
(тиражування) оцінюваних товарів в
Україні не повинні додаватися до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку
роялті та ліцензійних платежів
визначається Кабінетом Міністрів
України;

4) відповідна частина виручки від
будь-якого подальшого перепродажу
товарів, що оцінюються, їх використання
або розпорядження ними на митній
території України, яка прямо чи
опосередковано йде на користь
продавця;

5) витрати на транспортування
оцінюваних товарів до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України;

6) витрати на навантаження,
вивантаження та обробку оцінюваних
товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті, не допускається включення
ніяких інших витрат, крім тих, що
передбачені у цій статті.

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України № 362 від 13 липня
2012 року.

Відповідно до п. 6 Методичних
рекомендацій - при перевірці
розрахунку, здійсненого декларантом
або уповноваженою ним особою при
визначенні митної вартості товарів за
основним методом, та чисельного
значення заявленої митної вартості,
зокрема, аналізується:

включення всіх складових митної
вартості;

включення всіх платежів, які
відповідають вимогам, встановленим
частинами п'ятою - восьмою статті 58
Кодексу, до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті;

наявність помилок при перенесенні
відомостей з документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
до митної декларації та/або до
декларації митної вартості;

наявність арифметичних помилок в
митній декларації, декларації митної
вартості або документах, які
підтверджують митну вартість товарів;

наявність помилок при перерахунку сум
в іноземній та/або національній
валютах;

наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);

наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.

Як вбачається зі змісту спірних рішень
відповідача про коригування митної
вартості товарів при проведенні
перевірки документів, які надані у
підтвердження митної вартості
встановлено наступні підстави для їх
винесення, а саме: 1) Неподання
страхових документів; 2)
Невідповідність прайс - листа його
«суті»; 3) Неподання транспортних
(перевізних) документів

Крім того, відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції зазначив, що відповідно до
висновку Київської обласної
торгово-промислової палати № Ц-289 від 05
червня 2013 року, експертом не зазначено,
які саме джерела інформації
використано, а тому такий експертний
висновок прийнято до уваги
відповідачем як додаткову інформацію,
але не визнано підставою для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів; прайс - лист
виробника товарів адресований
виключно позивачу, що вказує на його
суб'єктивну спрямованість, а це
суперечить суті прайс - листа як
комерційної пропозиції. Також у
прайс-листі не визначено термін дії та
ціни; згідно з додатком № 1 до Договору
на експедирування, ставки на
перевезення зазначені з м. Глогув
Малопольскі та м. Гданськ. Водночас,
відповідно до договору купівлі-продажу
умовами поставки є FCA Рогожниця, а тому
такі відомості не дають змоги
підтвердити заявлену митну вартість.»

Між тим, колегія суддів не погоджується
з даними висновками, виходячи з
наступного.

Так, стосовно неврахування експертного
висновку, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що вказані доводи
не відповідають дійсності, оскільки в
п. 6 експертного висновку № Ц-289 від 05
червня 2013 року чітко зазначено
використані методичні та інформаційні
видання, які були використані
експертом для підтвердження заявленої
митної вартості товарів.

Висновок суду першої інстанції щодо
невідповідності інформації про ставки
на перевезення зазначені з м. Глогув
Малопольскі та м. Гданськ умовам
поставки згідно договору
купівлі-продажу - FСА Рогожниця колегія
суддів також до уваги не приймає
оскільки в матеріалах справи наявний
прайс - лист на перевезення та додаток
№ 1 до договору на експедирування,
довідка про транспортні витрати № 74
від 18 червня 2013 року, Рамковий договір
на експедирування (перевезення) №
07/07/2012 від 31 серпня 2012 року, міжнародна
автомобільна накладна CMR 572119 від 18
червня 2013 року, книжку МДП (Carnet TIR).

Крім того, в матеріалах справи наявний
також Додатковий договір № 2 від 07
січня 2013 року до Рамкового договору на
перевезення від 31 серпня 2012 року де
сторонами визначено вартість
перевезення, зокрема за напрямком
Жешув - Київ.

Згідно із загальновідомою інформацією
населений пункт Рогожниця є складовою
частиною Жешувського повяту (гмини
Глогув-Малопольські), що відповідно до
ч. 2 ст. 72 КАС України не підлягає
доказуванню.

Таким чином, надані документи містять
необхідну інформацію для обчислення та
дають змогу перевірити числове
зазначення митної вартості, а така
підстава для коригування митної
вартості, взагалі не згадана у жодному
з рішень про коригування.

З приводу висновку, що прайс - лист не
може розглядатись у якості
підтвердження заявленої митної
вартості, оскільки він адресований TOB
«МБТ Трейд», тобто має суб'єктивну
спрямованість, що суперечить суті
прайс-листа, як комерційної пропозиції,
яка повинна бути адресована
необмеженій кількості можливих
потенційних покупців колегія суддів до
уваги не приймає.

Так, колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що зауваження до суті
прайс-листа не можуть бути підставою
для відмови у митному оформленні,
оскільки позивач надав цей документ
добровільно, подання прайс - листа не
було його обов'язком.

Крім того, ні МК України, ні в будь-якому
нормативно-правовому акті не визначено
вимоги до форми, змісту, реквізитів
тощо прайс-листа. Відтак зазначення в
якості адресата у тексті прайс-листа
ТОВ «МБТ ТРЕЙД», не спростовує його
доказовий (підтвердний) характер в
розумінні положень ст. 53 МК України.

Страхові ж документи та відомості про
вартість страхування були надані
митному органу про що зазначено у
самому рішенні про коригування (розділ
18 - код документа 3007, 3008), також
інформація про надання таких
документів міститься у картці відмови
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
100250000/2013/01159, що міститься в матеріалах
справи

Отже, надані документи містять
необхідну інформацію для обчислення та
дають змогу перевірити числове
зазначення митної вартості товарів
імпортованих позивачем.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ст. 57 МК
України основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази проведення процедури
консультацій.

Суд першої інстанції також посилався
на те, що підставою для витребування
додаткових документів для
підтвердження митної вартості
імпортованих товарів була виявлена
митним органом наявність у Єдиній
автоматизованій системі Державної
митної служби України інформації про
іншу митну вартість аналогічних
товарів.

Відповідно до Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затверджених наказом
Мінфіну № 598 від 24 травня 2012 року (в
частині, що регулює порядок заповнення
графи 33) зазначено, що посилання на
використання цінової бази Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби у Рішенні допускається
тільки при визначенні митної вартості
відповідно до положень статей 59, 60 та 64
Кодексу з обов'язковим зазначенням
номера та дати митної декларації, яка
була взята за основу для визначення
митної вартості оцінюваних товарів, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
на обсяг партії ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, умов
поставки, комерційних умов тощо. У
випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Між тим, оскаржувані рішення не містять
пояснень щодо зроблених коригувань на
обсяг партії ідентичних, подібних
товарів, умов поставки, комерційних
умов, докладної інформації, яка
використовувалась митним органом;
джерел, які використовувались митним
органом при визначення митної
вартості, а в більшості рішень відсутня
дата або номер митної декларації, яка
була взята за основу.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що у
відповідача не було правових підстав
не визнавати митну вартість за обраним
позивачем методом визначення митної
вартості товару за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартості
операції, оскільки документи подані
позивачем до митного органу
відповідають вимогам чинного
законодавства та підтверджують
заявлені позивачем відомості про митну
вартість товарів.

Отже, спірні рішення підлягають
скасуванню в повному обсязі.

Разом з тим, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
позову в частині стягнення сплаченого
мита та податку на додану вартість.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України № 618 від 20 липня
2007 року для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснено оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою та відповідний перелік
документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та' інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному юргані щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

Щодо надання Висновку про повернення,
то він регулюється Порядком взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справляння яких
покладається на митні Органи,
затвердженого Наказом Державної
митної служби, Державного казначейства
України № 611/147 від 20 липня 2007 року.

Згідно до п. 7 наведеного Порядку
відповідний орган Державного
казначейства України на підставі
отриманого Висновку митного органу про
повернення готує платіжні документи на
перерахування коштів з рахунку з
обліку доходів державного бюджету на
рахунок, зазначений у Висновку про
повернення, та протягом п'яти робочих
днів від дати отримання Висновку про
повернення здійснює повернення коштів
з бюджету.

Така позиція митного органу також
ґрунтується на сформованій судовій
практиці, закріпленій в ухвалах Вищого
адміністративного суду України №
К/9991/1320/12 від 22 січня 2013 року, № К/9991/6392/12,
№ К/800/13680/13/ від 26 березня 2013

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «МБТ
Трейд» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 березня 2014 року -
скасувати.

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «МБТ
Трейд» до Київської міжрегіональної
митниці та Головного управління
Державної казначейської служби у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування рішень та стягнення коштів -
задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці про коригування митної
вартості товарів № 100250000/2013/600208/2 від 21
червня 2013 року, № 100250000/2013/600201/6 від 21
червня 2013 року, №100250000/2013/600223/2 від 26
червня 2013 року, № 100250000/2013/600239/2 від 26
червня 2013 року, № 100250000/2013/600242/2 від 27
червня 2013 року, № 100250000/2013/600252/2 від 27
червня 2013 року, № 100250000/2013/600250/1 від 27
червня 2013 року.

В задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Літвіна Н.М.

Судді:
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст постанови виготовлений 24
червня 2014 року.

Головуючий суддя

Літвіна Н. М.

Судді:

Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.