Справа № 2-а-633/11/0226
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-633/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Береговий О.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Ватаманюк Р.В.

судді: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В.
Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
11 січня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду Укрїни у
Тульчинському районі Вінницької
області про визнання дій
неправомірними та перерахунок пенсії.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 11 січня 2011
року адміністративний позов
задоволено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального права, а саме: статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", статтей 50, 54, 67
Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а також норми статті 94
КАС України.

Перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
районного суду та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Cвоїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796-12 від
28.02.1991 року пенсія особам віднесеним до
категорії 1,2,3,4 встановлюється у
вигляді: а) державної пенсії;б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Як свідчать матеріали справи, позивач є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується копією
посвідчення та отримує пенсію та
часткову доплату за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначену у відповідності до
ст. 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 4 категорії
призначається у розмірі 15 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відзначено, що
мінімальний розмір пенсії по віку
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду
України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 справа
№1-21/2005 і рішення Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року №10-рп/2008
встановлено: Закон України "Про статус
і соціальний захист громадян
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №796-2 від 28.02.1991 року
визначає основні положення про
реалізації конституційного права
громадян, потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи і охорону їх
життя і здоров'я, оскільки відповідно
до статті 50 Конституції України кожний
має право на безпечну для життя і
здоров'я навколишнє середовище і на
відшкодування шкоди заподіяного
порушенням цього права.

Законом України №231-V від 05.10.2006 року, що
набрав чинності з 31.10.2006 року внесені
зміни до статті 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №796-12 від 28.02.1991 року, яким
визначені основні положення
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в тому
числі статті 50 Конституції України,
згідно якої кожний має право на
безпечну для життя і здоров'я
навколишнє середовище і на
відшкодування шкоди заподіяного
порушенням цього права.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Щодо позовних вимог позивача про
нарахування та виплату підвищення до
пенсії, як особі, що постраждала
внаслідок аварії на ЧАЕС, без обмеження
певним строком, колегія суддів
зазначає наступне.

Виходячи із встановленого
законодавством порядку пенсійного
забезпечення осіб, що втратили
працездатність, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що суд
першої інстанції обґрунтовано вказав
на протиправність дій органів
Пенсійного фонду України відносно
позивача. Крім того, при вирішенні
спору суд не правильно врахував, що
задоволення позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача проводити
перерахунок довічного грошового
утримання надалі суперечить змісту
законодаства, оскільки судове рішення
має бути наслідком чинного правового
регулювання, а не обмежувати волю
законодавчого органу змінювати
правове регулювання суспільних
відносин.

Як встановлено з матеріалів справи
позивач просить захистити його
порушене право відповідно до діючого
законодавства, тому Вінницький
апеляційний адміністративний суд
вважає, що правильним способом захисту
порушеного права, який відповідає
вимогам чинного законодавства є
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок грошового утримання
позивачу по день припинення такого
права.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга - підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 11 січня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
змінити.

Абзац 4 постанови Тульчинського
районного суду Вінницької області
викласти наступним чином:

"Зобов"язати управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області виплачувати
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії за проживання на забрудненій
території відповідно до вимог ст. 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
11.01.2011 по день припинення права
позивача на таку допомогу".

В решті постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області -
залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.