Справа № 826/3690/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3690/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Петрика
І.Й.Суддів:Ключковича В.Ю., Собківа
Я.М.,При секретарі судового
засідання:Валяєвій Х.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Комунального підприємства
«Володимирський ринок» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Комунального
підприємства «Володимирський ринок»
до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство
«Володимирський ринок» пред'явило
позов до Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
м. Києві про визнання протиправними та
скасування припису від 17.12.2012р. та
постанови про накладення штрафу за
порушення у сфері містобудівної
діяльності №418/13/1 від 24.09.2013р.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29 квітня 2014 року
позовні вимоги в частині визнання
протиправним та скасування припису від
17.09.2013 року залишено без розгляду.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 29
квітня 2014 року в задоволені позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню з ухваленням нового рішення
у справі з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, 202, п. 4 ч. 1ст. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідачем проведено позапланову
перевірку КП «Володимирський ринок»:
вул. Горького (Антоновича), 115 у
Голосіївському районі м. Києва за
результатами якої 17.09.2013р. складено акт
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Актом перевірки встановлено, що
перевіркою з виїздом на місце та
враховуючи надані та пред'явлені
представниками Комунального
підприємства «Володимирській ринок»
(далі - балансоутримовач) документи,
встановлено, що балансоутримовачем
нежитлової будівлі - споруди ринку, на
Горького (Антоновича), 115 у
Голосіївському районі м. Києва
самочинно виконано будівельні роботи
із реконструкції та капітального
ремонту (відповідно до технічного
паспорту БТІ від 11.12.2001), а саме: змінено
техніко економічні показники шляхом
влаштування нових стін, перегородок,
дверних прорізів, як у несучих
конструкціях будівлі так і у
перегородках, виконані роботи з
об'єднання приміщень шляхом
демонтування стін, без документів, які
б надавали право на виконання
будівельних робіт.

Також перевіркою встановлено, що
споруда ринку за вказаною вище адресою
експлуатуються без прийняття його в
експлуатацію, відповідно до вимог
законодавства України, після виконання
будівельних робіт з реконструкції та
капітального ремонту. Відповідно до
ДБН А.2.2.-3:2012 "Склад та зміст проектної
документації на будівництво», ДБН
В.1.2-14:2009 «Загальні принципи
забезпечення надійності та
конструктивної безпеки будівель,
споруд, будівельних конструкцій та
основ» враховуючи розрахунок
наведений в ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і
споруди. Підприємства торгівлі»
встановлена V категорія складності
зазначеного вище об'єкта.

За результатами встановлених порушень
відповідачем 17.09.2013р. винесено припис,
яким з 17.09.2013р. позивачу заборонено
експлуатацію об'єкта до усунення
допущених порушень та зобов'язано
усунути порушення вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил в термін до 17.10.2013р.

24 вересня 2013 року відповідачем
прийнято постанову №418/13/1 про
накладення на позивача штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності у розмірі 1 032 300грн. за
порушення абз. 3 п. 5 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності».

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, беручи до уваги ту
обставину, що обґрунтованість та
законність прийняття рішення
відповідачем суду доведена, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується із огляду на наступне.

Пунктами 12,13 «Порядку здійснення
архітектурно-будівельного контролю»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011р. №553.
(надалі Порядок №553) визначено, що
посадові особи інспекції під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
зобов'язані у повному обсязі,
об'єктивно та неупереджено здійснювати
державний архітектурно-будівельний
контроль у межах повноважень,
передбачених законодавством;
ознайомлювати суб'єкта містобудування
чи уповноважену ним особу з
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю у
строки, передбачені законодавством.

Суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, має
право, зокрема, бути присутнім під час
здійснення державного архітектурно-
будівельного контролю; за результатами
перевірки отримувати та
ознайомлюватись з актом перевірки,
складеним інспекцією; подавати в
письмовій формі свої пояснення,
зауваження або заперечення до акта
перевірки, складеного інспекцією за
результатами перевірки.

Відповідно до п. 16, 17 Порядку N 553 за
результатами державного архітектурно-
будівельного контролю посадовою
особою інспекції складається акт
перевірки відповідно до вимог,
установлених цим Порядком. У разі
виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис).

Згідно п. п. 18, 19, 20, 21, 22 цього Порядку акт
перевірки складається у двох
примірниках. Один примірник надається
суб'єкту містобудування, щодо якого
здійснюється державний архітектурно
будівельний контроль, а другий
залишається в інспекції. Акт перевірки
підписується посадовою особою
інспекції, яка провела перевірку та
суб'єктом містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.
Припис складається у двох примірниках.
Один примірник припису залишається в
інспекції, а інший надається суб'єкту
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.
Протокол протягом трьох днів після
його складення та всі матеріали
перевірки подаються керівникові
відповідної інспекції або його
заступникові для винесення постанови
про накладення штрафу, передбаченої
законодавством України. Якщо суб'єкт
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, не
погоджується з актом перевірки, він
підписує його із зауваженнями, які є
невід'ємною частиною такого акта. У
разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
підписати акт перевірки та припису,
посадова особа інспекції робить у акті
відповідний запис. У разі відмови
суб'єкта містобудування, щодо якого
здійснюється державний архітектурно-
будівельний контроль, від отримання
акта та припису, вони надсилаються йому
рекомендованим листом з повідомленням.
Постанова про накладення штрафу
складається у трьох примірниках.
Перший примірник постанови у триденний
строк після її прийняття вручається
під розписку суб'єкту містобудування
(керівнику або уповноваженому
представнику суб'єкта містобудування)
або надсилається рекомендованим
листом з повідомленням, про що робиться
запис у справі. Два примірники
залишаються в інспекції, яка наклала
штраф.

Також, колегія суддів зазначає, що
відповідно до п. 10 Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1995 р. №
244, уповноважена посадова особа
інспекції складає протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності у двох примірниках, один з
яких надається під підпис суб'єкту
містобудування, що притягається до
відповідальності за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, не
пізніше трьох робочих днів з дня
складення акта перевірки такого
суб'єкта містобудування.

Пунктами 16, 17 цього Порядку
передбачено, що справа про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності (далі - справа)
розглядається посадовою особою
інспекції, до повноважень якої
належить розгляд таких справ, протягом
15 днів з дня одержання зазначеною
особою протоколу про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
інших матеріалів справи. Справа може
розглядатися за участю суб'єкта
містобудування, який притягається до
відповідальності, або його
уповноваженого представника,
експертів, інших осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм
законодавства вбачається, що державний
архітектурно- будівельний контроль
повинен здійснюватись в присутності
суб'єкта містобудування, який повинен
бути ознайомлений з його результатами,
зокрема, з актом перевірки, приписом,
протоколом, та має право на надання
пояснень, документів, які спростовують
порушення, заперечень, тощо

Проте, проаналізувавши матеріали
справи, колегія суддів зазначає, що
позивачу не було надано примірників
акту перевірки від 17.09.2013 року, припису
від 17.09.2013 року та протоколу від 17.09.2013
року.

З огляду на це, є всі підстави
стверджувати, про відсутність підписів
керівника КП «Володимирський ринок» у
графах «примірник припису, акту,
протоколу отримав». Разом з цим, і
жодних відміток у вказаних документах
про те, що такі особи з боку позивача
відмовились від отримання припису,
акту, протоколу. А також, про
відсутність у графах акту та припису
«надіслано примірник поштою» жодних
даних, які зазначаються в цих
документах, а саме: підприємство
зв'язку, дата і номер поштового
відправлення.

17.09.2013 року головним державним
інспектором інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
м. Києві Гончаровим Олександром
Сергійовичем за допомогою телефонного
зв'язку повідомлено, що ним складено
акт перевірки, припис та протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності (без можливості надати
відповідні заперечення та пояснення з
боку ринку). Державним інспектором
повідомлено про вимогу з'явитись
представника адміністрації
підприємства для засвідчення факту
складення цих документів. Прибувшим на
вимогу державного інспектора, нач. юр.
відділу та головному інженеру
підприємства було безпідставно
відмовлено в наданні примірників
складених документів та навіть
можливості зробити з них копії.
Подальший розгляд справи інспекцією
проводився одноособово без можливості
доступу представників підприємства.

Станом до 12.03.2014 року адміністрації КП
«Володимирський ринок» не було відомо
про результати розгляду справи
інспекцією та станом на теперішній час
- не отримано жодних документів.

Вказані факти та твердження позивача
відповідачем не спростовано.

Постанова про накладення штрафу у
триденний строк після її прийняття
вручається під розписку суб'єкту
містобудування (керівнику або
уповноваженому представнику суб'єкта
містобудування) або надсилається
рекомендованим листом з повідомленням,
про що робиться запис у справі

Проте, в порушення зазначеної норми, до
КП «Володимирський ринок» так і не
надійшло примірника Постанови про
накладення штрафу за порушення у сфері
містобудівної діяльності № 418/13/1,
відповідачем даний факт не
спростовано.

Колегія суддів звертає увагу на той
факт, що в постанові про накладення
штрафу за порушення у сфері
містобудівної діяльності № 418/13/1, у
графах «примірник постанови одержано»
- відсутні будь-які дані щодо посади,
прізвища та ініціалів керівника
(уповноваженої ним особи) юридичної
особи, дати отримання постанови
наручно та підпису отримувача., а в
графі «примірник постанови надіслано
поштою» - жодних даних, які
зазначаються в цих документах, а саме:
підприємство зв'язку, дата і номер
поштового відправлення.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
діяльності Міністерства внутрішніх
справ України, Міністерства
надзвичайних ситуацій України,
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, інших
центральних органів виконавчої влади,
діяльність яких спрямовується та
координується через відповідних
міністрів" від 16.10.2012 № 5459-VI (далі, Закон
№ 5459-УІ), який набрав чинності з 18.11.2012,
до статті 3 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" були
внесені зміни, що, зокрема, стосувалися
повноважень органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час розгляду справ про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 3
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» (у редакції
від 16.10.2012, яка діяла з 18.11.2012, тобто в
редакції яка діяла на момент винесення
відповідачем оскаржуваної постанови)
справи про правопорушення, передбачені
цим Законом, розглядаються центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.
Накладати штраф від імені центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
мають право його керівник та
уповноважені ним посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Відповідно до Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011 N 439/2011
(далі, Положення), центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства є Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України (Держархбудінспекція).

Підпунктом 10 пункту 4 Положення
Держархбудінспекція України
відповідно до кладених на неї завдань
проводить перевірки дотримання
встановленого порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів.

Відповідно до підпункту 8 пункту 5
Положення Держархбудінспекція
України, для виконання покладених на
неї завдань, має право в установленому
порядку: складати протоколи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, житлово-комунального
господарства, накладати штрафи
відповідно до законодавства.

Отже, виходячи з вищевикладеного,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що справи про правопорушення,
передбачені Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» з
урахуванням внесених Законом України
№ 5459-УІ змін, розглядаються
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, тобто Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України, а право накладати штраф від
імені Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України мають право її керівник та
уповноважені ним посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно- будівельного
контролю.

Однак, як вбачається із матеріалів
справи, постанову N 418/13/1 про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 24.09.2013
винесено заступником начальника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві Алєксєєнко І.О., тобто, не
уповноваженою на це особою.

Вказана частина 2 статті 3 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" викладена в редакції
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
діяльності Міністерства внутрішніх
справ України, Міністерства
надзвичайних ситуацій України,
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, інших
центральних органів виконавчої влади,
діяльність яких спрямовується та
координується через відповідних
міністрів" N 5459-УІ від 16.10.2012 року, який
набрав чинності 18 листопада 2012 року.

При цьому, слід зазначити, що до
внесення вказаних змін, повноваження
щодо накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності мали також і керівники
територіальних органів
Держархбудінспекції та їх заступники.

Не заслуговують на увагу доводи
відповідача щодо того, що останній
здійснює свої функції на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» № 244,
відповідно до якої справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності розглядаються
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами (далі -
інспекції). Накладати штраф від імені
інспекцій мають право керівник
Держархбудінспекції та уповноважені
ним його заступники, керівники
територіальних органів
Держархбудінспекції та їх заступники у
межах своїх повноважень, з огляду на
наступе.

Так, статтею 8 Конституції України
закріплено принцип верховенства права,
який деталізований, в тому числі в ст.. 9
КАС України, відповідно до якої у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу. Закон
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» має вищу юридичну силу у
порівнянні з постановою Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» № 244, а тому
застосовуватися повинні саме норми
Закону.

Окрім того, відповідно до Прикінцевих
положень Закону України №5459-У1 від
16.10.2012 року, яким було внесено зміни до
повноважень щодо накладення штрафів за
порушення в сфері містобудівної
діяльності виключно центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
Кабінет Міністрів України протягом
трьох місяців з дня набрання чинності
цим Законом, тобто з 18.11.2012 року, було
зобов'язано привести свої
нормативно-правові акти у
відповідність із цим Законом та
забезпечити перегляд і скасування
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади їх
нормативно-правових актів, що
суперечать цьому Закону.

Таким чином, Законом України «Про
відповідальність за порушення у сфері
містобудівної діяльності» передбачена
виключна компетенція центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю на
накладення штрафів на суб'єктів
містобудування, а всі інші нормативно -
правові акти, які суперечать Закону, в
тому числі й постанова Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» № 244, повинні бути
приведені у відповідність до його
вимог.

Державною архітектурно-будівельною
інспекцією України 19.11.2012 року було
видано Наказ № 187 "Про уповноваження
територіальних органів - інспекцій
державного архітектурно- будівельного
контролю в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
(щодо дозвільно-реєстраційних процедур
та здійснення заходів державного
архітектурно- будівельного контролю)"
(далі, Наказ N 187), абзацом 2 пункту 2 якого
уповноважено керівників
територіальних органів та їх
заступників від імені Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України накладати штрафи у сфері
містобудівної діяльності, що
передбачені Законом України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" та
Кодексом України про адміністративні
правопорушення, у спосіб та у межах
затверджених Державною архітектурно-
будівельною інспекцією України
положень про територіальні органи та
інших нормативно- правових актів
України на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці.

Зазначене, на думку Відповідача,
підтверджує, що постанова № 418/13/1 від
24.09.2013р. про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності була винесена
уповноваженою особою.

Однак, колегія суддів зазначає, що
рішення про державну реєстрацію Наказу
№ 187, присвоєння йому реєстраційного
номера та занесення до Єдиного
державного реєстру
нормативно-правових актів не
приймалося, а тому зазначений Наказ не
є нормативно-правовим актом та
протирічить приписам ст. З Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності».

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на той факт, що згідно Порядку
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності - штраф
за правопорушення може бути накладено
на суб'єкта містобудування протягом
шести місяців з дня виявлення
правопорушення, але не пізніше ніж
через три роки з дня його вчинення.

Проте, судом першої інстанції не
прийнято до уваги факт здійснення
робіт з реконструкції та експлуатації
будівлі без внесення відповідних змін
до технічної документації будівлі (що
стали причиною порушень виявлених
перевіркою) саме в період 2007 року.

Вчиненим позивачем правопорушенням у
розумінні положень ч. 1 ст. 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності, абз. 4 п. 4 ч. 2
ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», є
проведення будівельних робіт без
відповідних дозвільних документів.
Разом з тим, будівельні роботи
проведені і завершені в 2007 році, тобто
порушення вчинялось і завершилось в 2007
році.

Неотримання позивачем дозвільних
документів, починаючи з 2007 року (з часу
завершення будівництва) і до моменту
проведення Інспекцією перевірки 11
вересня 2013 року, не є тотожним поняттю
проведення будівельних робіт без
дозвільних документів, тобто не є тим
порушенням, за яке передбачена
відповідальність, визначена в абз. 4 п. 4
ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Таким чином, позивача притягнуто до
відповідальності поза межами
трирічного строку з дня вчинення ним та
виявленого Інспекцією правопорушення.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету
Міністрів України від 27.04.2011 за № 557
«Про затвердження порядку віднесення
об'єктів будівництва до IV і V категорій
складності» передбачено право органу
ДАБК в разі необхідності визначати
категорію складності шляхом
проведення експертизи експертною
організацією чи експертом, що має
відповідний сертифікат.

Як вбачається з матеріалів справи,
органом ДАБК для визначення категорії
складності експертні дослідження не
проводилися. Тобто, відповідачем не
надано жодного доказу та
документального підтвердження
обґрунтованості визначення Інспекцією
(встановлення об'єкту, що перевірявся) V
категорії складності об'єкта
будівництва у законодавчо-визначеному
порядку, як і документального
підтвердження використання під час
перевірки матеріалів, що містять такі
дані.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність скасування постанови
відповідача про накладення штрафу за
порушення у сфері містобудівної
діяльності №418/13/1 від 24.09.2013р.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів дійшла висновку про те, що судом
першої інстанції при ухваленні
постанови було порушено норми
матеріального та процесуального права,
а висновок суду першої інстанції про
те, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню є помилковим.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, тому вбачаються підстави
для скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нової постанови
про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст., 94, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 254, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Володимирський ринок»
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 29
квітня 2014 року задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позовні вимоги Комунального
підприємства «Володимирський ринок»
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
Постанову Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про накладення штрафу за
порушення у сфері містобудівної
діяльності № 418/13/1 від 24.09.2013 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

Головуючий суддя

Петрик І.Й.

Судді:

Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.