Справа № 613/409/14-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 р. Справа № 613/409/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Сіренко О.І.

Суддів:
Любчич Л.В. , Спаскіна
О.А.

за участю секретаря
судового засідання Зливко І.М.

представників
позивача ОСОБА_1,
ОСОБА_2

представника
відповідача Селютіна
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Богодухівському районі
Харківської області на постанову
Богодухівського районного суду
Харківської області від 02.04.2014р. по
справі № 613/409/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду
України в Богодухівському районі
Харківської області

про визнання неправомірною відмову в
перерахунку пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

06 березня 2014 року ОСОБА_4 (далі - позивач)
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Богодухівському районі Харківської
області (далі - відповідач), в якому
просила:

- визнати дії відповідача з приводу
відмови в призначенні позивачу
пенсійного забезпечення у разі втрати
годувальника неправомірними;

- зобов'язати відповідача призначити
позивачу пенсію по втраті годувальника
після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 з дати його смерті.

02 квітня 2014 року постановою
Богодухівського районного суду
Харківської області позовну заяву
ОСОБА_4 - задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Богодухівському районі
Харківської області з приводу відмови
в призначенні ОСОБА_4 пенсійного
забезпечення у разі втрати
годувальника неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Богодухівському районі
Харківської області призначити ОСОБА_4
пенсію по втраті годувальника після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5,
починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду
України в Богодухівському районі
Харківської області на користь ОСОБА_4
судові витрати в розмірі 73 грн. 08 коп.

У апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Богодухівському районі Харківської
області просить постанову суду першої
інстанції скасувати, прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, порушення норм
законодавства, що діє в системі
пенсійного забезпечення, а саме: ч. 3, 5
ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 10 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Вважає, що пенсія по
втраті годувальника позивачці не може
обчислюватись виходячи з розміру
пенсії по інвалідності її померлого
чоловіка ОСОБА_5 з огляду на особистий
характер права на призначення пенсії,
яке не входить до складу спадщини.

ОСОБА_4 письмових заперечень на
апеляційну скаргу подано не було.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників позивача та
представника відповідача, перевіривши
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 має статус дружини померлого
громадянина з числа ліквідаторів
першої категорії, смерть якого
пов'язана з Чорнобильської
катастрофою, що підтверджується копією
посвідчення НОМЕР_1, виданого 07.06.2011
року (а.с.9).

02 квітня 2012 року Рішенням
Богодухівського районного суду
Харківської області по справі №2004/189/2012
встановлено факт знаходження ОСОБА_4 на
повному утриманні ОСОБА_5, що помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, з травня 2010 року по січень
2011 року (а.с.5-6).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив з того, що
наявні підстави для призначення
позивачці пенсії в разі втрати
годувальника у відповідності до статті
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року N 796-XII (далі - Закон №796-XII).

Згідно з частинами 1 та 3 статті 54 цього
Закону (в редакції від 09.07.2007 року),
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Обчислення і призначення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Так, частиною 1 статті 36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" передбачено, що
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу.

Батьки і чоловік (дружина) померлого,
які не були на його утриманні, мають
право на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, якщо втратили джерело
засобів до існування.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 36
цього Закону, до членів сім'ї, які
вважаються такими, що були на утриманні
померлого годувальника, відносяться
особи, зазначені в частині другій цієї
статті, якщо вони були на повному
утриманні померлого годувальника.

Матеріалами справи підтверджується, що
факт знаходження ОСОБА_4 на повному
утриманні померлого годувальника -
ОСОБА_5 встановлений рішенням суду по
справі №2004/189/2012 02 квітня 2012 року.
Зважаючи на конституційний принцип
обов'язковості судових рішень, а також
враховуючи норму частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів зазначає, що
обставини, встановлені зазначеним
судовим рішенням в цивільній справі,
що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді даної справи.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається в розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника; на двох та більше
непрацездатних членів сім'ї - 100
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками.

Відповідно до копії довідки №207,
виданої ОСОБА_5, у період з липня 2010 року
по грудень 2010 року він отримував пенсію
по інвалідності внаслідок
Чорнобильської катастрофи (а.с.13).

З урахуванням законодавчо визначеного
положення щодо обчислення пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження,
колегія суддів вважає, що пенсія по
інвалідності, яку отримував померлий
ОСОБА_5 та на утриманні якого
перебувала позивачка, є заробітком, з
якого має обчислюватись спірна пенсія
ОСОБА_4 в розумінні частини 3 статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що дії відповідача щодо відмови в
призначенні позивачці пенсії у разі
втрати годувальника відповідно до
Закону № 796-ХІІ, призвели до порушення
прав позивачки, які підлягають захисту
в судовому порядку.

Між тим, суд першої інстанції
неправильно визначив період часу, за
який підлягають поновленню права
позивача.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 звернулась за захистом свого
права до відповідача 21.03.2013 року ( а.с. 64,
72).

Колегія суддів вважає, що право
позивачки порушене відповідачем з
моменту звернення позивача до
останнього, оскільки УПФУ в
Богодухівському районі Харківської
області відмовило в поновленні права
ОСОБА_4

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає постанову суду першої інстанції
такою, що винесена з порушенням норм
матеріального права та підлягає
скасуванню в частині задоволення
позовних вимог за період з 03 січня 2011
року по 20 березня 2013 року, з прийняттям
рішення про відмову у задоволенні
позову в цій частині.

Крім того, судом першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
допущено порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання про стягнення
судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Судом першої інстанції у оскаржуваній
постанові стягнуто з Управління
Пенсійного фонду України в
Богодухівському районі Харківської
області судовий збір на користь
позивачки у розмірі 73 грн. 08 коп.

Матеріалами справи підтверджується, що
ОСОБА_4 було сплачено судовий збір за
подання адміністративного позову до
суду у розмірі 73 гривень 08 копійок
відповідно до квитанції Філії
Харківського обласного управління АТ
"Ощадбанк" від 05.03.2014 року: отримувач
платежу - Управління Державної
казначейської служби України у
Богодухівському районі Харківської
області, поточний рахунок отримувача -
0081 (а.с.1).

Щодо питання про порядок стягнення
судових витрат з Державного бюджету
України, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до підпункту 3 пункту 9
розділу VI Прикінцевих та перехідних
положень Бюджетного кодексу України, у
разі безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
Державна казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

Проте, пунктом 18 частини 1 статті 5
Закону України "Про судовий збір",
Пенсійний фонд України та його органи
звільнені від сплати судового збору.

В даному випадку колегія суддів зважає
на приписи пункту 19 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ (затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 3 серпня
2011 р. N 845), яким встановлено, що
безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів і їх
перерахування на рахунок, зазначений у
виконавчому документі про стягнення
надходжень бюджету та/або заяві про
виконання рішення про стягнення
надходжень бюджету, здійснюються
органами Казначейства з відповідного
рахунка, на який такі кошти зараховані,
шляхом оформлення розрахункових
документів.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат та їх стягнення на
користь позивача, суд першої інстанції
мав врахувати, що відповідач
звільнений від обов'язку сплачувати
судовий збір у даній справі, а отже
безспірне стягнення з його рахунку
суми судових витрат, понесених
позивачем, є помилковим. Колегія суддів
вважає, що обов'язок щодо стягнення
надходжень бюджету шляхом їх
безспірного списання з державного та
місцевих бюджетів за судовими
рішеннями покладено на органи
Державної казначейської служби
України, як і право визначати джерела
такого стягнення, а отже правомірним
вважає прийняти рішення про стягнення
з Державного бюджету України на
користь ОСОБА_4 витрат зі сплати
судового збору у розмірі 73 грн. 08 коп. з
рахунку № 0081.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Богодухівському районі Харківської
області задовольнити частково.

Постанову Богодухівського районного
суду Харківської області від 02.04.2014р. по
справі № 613/409/14-а скасувати в
частині зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Богодухівському районі Харківської
області призначити ОСОБА_4 пенсію по
втраті годувальника - померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 за період з 03 січня
2011 року по 20 березня 2013 року, і в цій
частині в позові ОСОБА_4 - відмовити.

Постанову Богодухівського районного
суду Харківської області від 02.04.2014
року по справі №613/409/14-а скасувати в
частині стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в
Богодухівському районі Харківської
області на користь ОСОБА_4 судові
витрати в розмірі 73 грн. 08 коп.

В цій частині ухвалити нову постанову,
якою стягнути з Державного бюджету
України в особі Управління Державної
казначейської служби України в
Богодухівському районі Харківської
області на користь ОСОБА_4 судові
витрати зі сплати судового збору в сумі
73 (сімдесят три) гривні 08 (вісім) копійок
з рахунку №0081.

В іншій частині постанову
Богодухівського районного суду
Харківської області від 02.04.2014 року по
справі №613/409/14-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Повний текст постанови
виготовлений 27.06.2014 р.

Помічник судді
Цюпак О.П.