Справа № 802/1136/14-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 травня 2014 р.
Справа № 802/1136/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Яремчука Костянтина
Олександровича,

за участі секретаря судового засідання
Яковенка Дмитра Олександровича,

представників позивача Каюди А.С.,
Балашової О.О.,

представників відповідача Гуменюк О.І.,
Іщенко О.В.,

свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного підприємства
"Біо -Тех"

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (Вінницьке районне відділення)

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулося
приватне підприємство "Біо-Тех" (надалі
- Підприємство, ПП "Біо-Тех") до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (Вінницьке районне відділення)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що за результатами
камеральної перевірки даних,
задекларованих приватним
підприємством "Біо-Тех" у податковій
звітності з податку на додану вартість
за жовтень 2013 року, Вінницькою
об'єднаною державною податковою
інспекцією складено акт №113/2204/31680270 від
05 грудня 2013 року. В ході перевірки
виявлено порушення платником податків
пункту 201.10 статті 201 та підпункту 2.11
розділу ХХ Податкового кодексу
України.

На підставі вказаного акта органом
державної податкової служби 23 грудня
2013 року прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
Підприємству збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 17 762 гривні -
основний платіж та 4 441 гривень -
штрафні санкції.

Не погоджуючись із висновками, що
викладені в акті перевірки, а
відповідно і з винесеним податковим
рішенням, позивач звернувся до суду із
вимого скасувати зазначене вище
податкове повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали,
посилаючись при цьому на обставини, що
наведені у адміністративному позові.

Представники відповідача проти позову
заперечували, аргументуючи свої
заперечення обґрунтованістю висновків
податкового ревізора-інспектора, що
проводив перевірку, які знайшли
відображення у акті перевірки від 05
грудня 2013 року. Окремо звернули увагу
на тому, що Підприємством здійснено
"поділ" податкової накладної №3/2 на дві
окремі для того, аби сума податку на
додану вартість в кожній із них не
перевищувала більше 10 тисяч гривень.

В судовому засіданні в якості свідків
було допитано ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які
виконували обов'язки бухгалтерів ПП
"Біо-Тех" та ФГ Кравчука В.С. відповідно
на момент внесення відомостей по
податковій декларації. Свідки
повідомили, що через неуважність ними
було допущено помилки шляхом
зазначення суми податку на додану
вартість лише в одній податковій
накладній №3/2. В подальшому вказана
помилка була виправлена методом
"сторно" відповідно до Порядку ведення
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних.

Заслухавши пояснення представників
сторін, а також показання свідків,
дослідивши адміністративну справу, суд
встановив наступне.

05 грудня 2013 року головним державним
ревізором-інспектором відділу
камеральних перевірок управління
податкового аудиту Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Іщенко О.В. проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
за жовтень 2013 року приватного
підприємства "Біо-Тех". За наслідками
проведеної перевірки складено акт
№113/2204/31680270 від 05 грудня 2013 року (а.с.09-11).

В ході проведеної перевірки виявлено
порушення Підприємством пункту 201.10
статті 201 та підпункту 2.11 розділу ХХ
"Перехідні положення" Податкового
кодексу України, в результаті чого
платником занижено позитивне значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань та сумою податкового
кредиту за жовтень 2013 року в сумі 17 762
гривні.

Суть виявлених порушень полягає у тому,
що платником завищено податковий
кредит з податку на додану вартість за
жовтень 2013 року шляхом включення до
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних податкових
накладних, не зареєстрованих в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

На підставі виявлених порушень
Вінницькою об'єднаною державною
податковою інспекцією 23 грудня 2013 року
прийнято податкове
повідомлення-рішення № (а.с.8),
яким Підприємству збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 17 762 гривні -
основний платіж та 4 441 гривень -
штрафні санкції.

Надаючи правову оцінку податковому
повідомленню-рішенню, що оскаржується,
суд зважає на таке.

Відповідно до підпункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу
України).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (пункт 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Податковий кодекс України передбачає
тільки один випадок не включення до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг) -
це не підтвердження податковими
накладними або оформлення з порушенням
вимог чи не підтвердження митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11статті
201 Кодексу) (пункт 198.6 статті 198
Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна
постачання без урахування податку; ж)
ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні; з)
загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку.

З аналізу наведених вище норм випливає,
що визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість є
відповідність податкової накладної
порядку її заповнення та подальше
використання придбаних товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Разом з тим, відповідно до пункту 11
підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні
положення" Податкового кодексу України
реєстрація податкових накладних
платниками податку на додану вартість -
продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних запроваджується
для платників цього податку, у яких
сума податку на додану вартість в одній
податковій накладній становить: понад 1
мільйон гривень - з 1 січня 2011 року;
понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011
року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня
2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня
2012 року.

Податкова накладна, в якій сума податку
на додану вартість не перевищує 10 тисяч
гривень, не підлягає включенню до
Єдиного реєстру податкових накладних.
Податкова накладна, виписана при
здійсненні операцій з постачання
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України, з 1
січня 2012 року підлягає включенню до
Єдиного реєстру податкових накладних
незалежно від розміру податку на
додану вартість в одній податковій
накладній.

У разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, - тягне за собою накладення на
платника податків штрафу в розмірі 25
відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування (пункт
123.1 статті 123 Податкового кодексу
України).

В ході судового розгляду суд встановив,
що 13 червня 2012 року між ПП "Біо-Тех" та
фермерським господарством Кравчука
В.С. укладено договір поставки №9.

Згідно із умовами цього договору
фермерське господарство Кравчука В.С.
зобов'язується постачати пшеницю,
ячмінь або інший товар, а ПП "Біо-Тех"
зобов'язується приймати та оплачувати
товар у кількості та за ціною, що
зазначається у видаткових накладних.

При цьому, пунктом 2 Договору
передбачено, що ціна за кожну партію
товару вказується у рахунках-фактурах
та накладних.

Так, на виконання вказаного договору
фермерське господарство Кравчука В.С. 07
жовтня 2013 року надавало послуги
поставки пшениці Підприємству масою
31,25 тон на суму 50 000 гривень (в тому
числі ПДВ - 8 333 гривні 33 копійки).

В підтвердження надання вказаних
послуг Підприємством надано видаткову
накладну №195 від 07 жовтня 2013 року,
товарно-транспортну накладну №1-0710 від
07 жовтня 2013 року, товарно-транспортну
накладну №2-0710 від 07 жовтня 2013 року та
податкову накладну №3/2 від 07 жовтня 2013
року (а.с.16-19).

Крім того, 08 жовтня 2013 року фермерське
господарство Кравчука В.С. на виконання
зазначеного вище договору поставило ПП
"Біо-Тех" пшеницю масою 35,356 тон на суму 56
570 гривень (в тому числі ПДВ - 9 428
гривень 34 копійки).

Здійснення вказаної операції
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами, а саме: видатковою
накладною №196 від 08 жовтня 2013 року,
товарно-транспортною накладною №1-0810
від 08 жовтня 2013 року,
товарно-транспортною накладною №2-0810
від 08 жовтня 2013 року та податковою
накладною №4/2 від 08 жовтня 2013 року
(а.с.20-23).

Однак, як стверджують представники
позивача, на виконання вимог пункту 11
підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні
положення" Податкового кодексу України
при внесенні даних до Реєстру виданих
та отриманих податкових накладних за
жовтень місяць 2013 року позивачем
допущено помилку шляхом включення до
Реєстру загальної суми оплати за товар
- 106 570 гривень (в тому числі ПДВ - 17 762
гривні), замість двох окремих сум, що
зазначені у окремих податкових
накладних.

Проте, суд критично оцінює вказані
посилання представників позивача,
зважаючи на таке.

Порядок ведення Реєстру виданих та
отриманих податкових накладних
затверджений наказом Міністерства
доходів і зборів України №708 від 25
листопада 2013 року (надалі - Порядок).

Так, пунктом 1 розділу І даного Порядку
визначено, що упровадження реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних обумовлене вимогами пункту
201.15 статті 201 розділу V Податкового
кодексу України.

Реєстр є формою для запису (реєстрації)
виданих та отриманих податкових
накладних.

Виправлення помилки в Реєстрі
здійснюється методом "сторно" за
правилами, передбаченими для
бухгалтерського обліку, у момент
виявлення такої помилки.

Коригування помилкових записів у
Реєстрі не призводить до потреби
формування нових (уточнюючих) реєстрів.

При цьому, згідно з пунктом 2 розділу V
Порядку при виправленні помилки
методом "сторно" до Реєстру одночасно
вноситься два записи: помилковий запис
із знаком "-" та правильний запис із
знаком "+".

З пояснень представників позивача
слідує, що саме на виконання зазначених
вимог Підприємство виправило допущену
ним помилку при наступній подачі
декларації за листопад місяць 2013 року
методом "сторно".

Однак, суд звертає увагу на те, що при
виправленні вказаної помилки
Підприємством не дотримано положень
зазначеного вище Порядку, оскільки
здійснення такої операції передбачає
одночасно внесення до Реєстру тільки
двох записів: помилковий запис із
знаком "-" та правильний запис із знаком
"+", замість відображених позивачем
трьох (а.с.26).

Тобто, Порядок передбачає можливість
усунення деяких неточностей (помилок),
що були допущені під час внесення даних
до Реєстру. Натомість, Порядок не
допускає внесення таких виправлень
шляхом зазначення більше, ніж два
записи у Реєстрі - помилковий запис із
знаком "-" та правильний запис із знаком
"+". На переконання суду, зазначення
Підприємством у Реєстрі трьох записів,
а саме: перший - із знаком "-" та два
наступні - зі знаком "+" підтверджує
посилання представників відповідача
про здійснення "поділу" сум податку на
додану вартість однієї податкової
накладної на дві окремі, щоб сума
податку на додану вартість в кожній
окремо не перевищувала 10 тисяч гривень.

В підтвердження зазначеного суд
звертає увагу на ту обставину, що
ідентичну помилку допустив і
контрагент ПП "Біо-Тех" фермерське
господарство Кравчука В.С., що ставить
під сумнів виникнення однакових
помилок одночасно у суб'єктів
господарювання.

За наведених обставин суд дійшов
висновку про обґрунтованість
висновків податкового органу, а тому,
приймаючи податкове
повідомлення-рішення, Вінницька
об'єднана державна податкова інспекція
діяла в межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією та
законами України.

Відтак, встановлені в ході судового
розгляду обставини свідчать про
відсутність підстав для задоволення
адміністративного позову.

З урахуванням положень статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати відшкодуванню
не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Яремчук Костянтин
Олександрович