Справа № 643/2283/14-а
Суддя: Крівцов Д. А.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/2283/14-а
Провадження № 2-а/643/103/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2014 року Московський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого судді
Крівцова Д.А.

при секретарі Гущиній
Т.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Харкові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Харківської міської ради про визнання
нечинними окремих положень рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати недійсним
рішення відповідача № 21 від 22.01.2014 року
в частині включення в Перелік об'єктів,
що підпадають під дію пункту 1
вказаного рішення, належного йому на
праві власності нежитлового
приміщення загальною площею 60,9 кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (25-1
літер Б-1).

В обґрунтування позову зазначив, що
рішенням відповідача № 21 від 22.01.2014
року «Про відновлення, належне
утримання та приведення міської
території в придатний до використання
територіальною громадою міста стан»
(далі - Рішення) передбачено звільнення
території м. Харкова від безхазяйного
майна, самовільно розміщених об'єктів,
тимчасових споруд торгового,
побутового, соціально-культурного або
іншого призначення для здійснення
підприємницької діяльності, згідно
Додатку до Рішення. Вказаним Додатком
встановлено Перелік самовільно
розміщених об'єктів, від яких
звільняється територія м. Харкова з
метою відновлення, належного утримання
та приведення до придатного для
використання територіальною громадою
міста стану (далі - Перелік). В п. 11
вказаного Переліку зазначено належне
йому на праві власності нежитлового
приміщення (далі - Нежитлове
приміщення) загальною площею 60,9 кв.м.,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (25-1
літер Б-1). Він вважає вказане Рішення
незаконним в частині включення до
Переліку Нежитлового приміщення з
наступних підстав. Його право
власності на Нежитлове приміщення
набуто та зареєстровано у
встановленому законом порядку.
Земельна ділянка, на якій розташоване
Нежитлове приміщення, була надана йому
в оренду Харківською міською радою на
підставі договору оренди землі від
15.06.2011 року (далі - Договір оренди землі).
Договір оренди землі був укладений на
строк до 01.02.2013 року, проте зобов'язання
сторін виконуються та він продовжує
свою дію. Враховуючи наведене, відсутні
підстави для віднесення Нежитлового
приміщення до таких, які підпадають під
дію Рішення.

В судовому засіданні позивач, його
представник позовні вимоги та доводи,
викладені в позові, підтримали в
повному обсязі. Додатково зазначили, що
до закінчення строку дії Договору
оренди землі направили орендодавцю
письмову пропозицію щодо продовження
його дії. Орендодавець в місячний строк
не надав заперечень щодо продовження
строку дії договору, в зв'язку з чим на
підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про
оренду землі» вказаний договір
вважається продовженим на той самий
строк і на тих самих умовах. Таким
чином, станом на день ухвалення
оскаржуваного Рішення Договір оренди
землі, на якій розташовані Нежитлові
приміщення, був дійсним та вважався
продовженим в силу імперативних
приписів закону. Таким чином, оскільки
його право власності на Нежитлове
приміщення набуто та зареєстровано у
встановленому законом порядку, а
земельна ділянка, на якій розташовано
вказане приміщення, перебуває у нього в
оренді на підставі відповідного
договору, дійсного на даний час,
відсутні підстави для включення
вказаного Нежитлового приміщення до
Переліку самовільно розміщених
об'єктів, від яких має звільнятись
територія м. Харкова. Також зазначив, що
оренда плата за Договором оренди землі
за 2013 рік сплачена ним в повному обсязі,
що підтверджується копіями квитанцій
та відповідною довідкою податкової
інспекції. Крім того, пояснив, що на
письмову вимогу орендодавця додатково
надав останньому всі документи, які
витребував орендодавець для
продовження строку дії договору оренди
землі.

Представник відповідача заперечував
проти позову, посилаючись на його
безпідставність. Зазначив, що
оскаржуване Рішення прийнято в межах
повноважень відповідача із
дотриманням вимог чинного
законодавства України. Пояснив, що в
Україні визнається і гарантується
місцеве самоврядування. Виконавчий
комітет сільської, селищної, міської,
районної у місті ради в межах своїх
повноважень приймає рішення та діє
виключно в межах повноважень та у
спосіб, передбачений чинним
законодавством. З метою впорядкування
відносин у сфері благоустрою м.
Харкова, Харківська міська рада
прийняла рішення від 29.04.2009 року № 114/09,
яким внесено зміни до Правил
благоустрою території міста Харкова,
відповідно до яких Розділ 5 доповнений
параграфом 5.10 «Порядок звільнення
території міста Харкова від
безхазяйного майна, самовільно
розміщених об'єктів, малих
архітектурних форм, покинутих
будівельних матеріалів і конструкцій,
транспортних засобів, механізмів». На
підставі вказаних Правил, виконавчим
комітетом приймаються рішення про
звільнення території міста Харкова від
об'єктів, передбачених у Розділі 5,
параграфі 5.10. Так, виконавчими органами
Харківської міської ради проведено
перевірку дотримання вимог земельного
законодавства при використанні
земельної ділянки по АДРЕСА_1 За
результатами перевірки встановлено, що
земельна ділянка використовується для
експлуатації нежитлового приміщення з
порушенням вимог чинного
законодавства України, про що складено
відповідні акти. Вирішення земельних
питань в межах м. Харкова відноситься
до виключної компетенції Харківської
міської ради. Представник відповідача
підтвердив, що позивач звертався до
Харківської міської ради з заявою про
поновлення строку дії Договору оренди
землі, на що отримав відповідь про
необхідність надання орендодавцю
певного пакету документів. Вказані
документи позивачем надані не були.
Крім того, Адміністрація Київського
району Харківської міської ради
заперечувала проти поновлення
Договору оренди землі з тих підстав, що
земельна ділянка використовується для
розміщення зали гральних автоматів, що
суперечить законодавству України.
Позивач не вживав заходів, спрямованих
на укладення додаткової угоди до
Договору оренди землі щодо його
продовження на новий строк, з метою
ухилення від сплати орендної плати в
новому розмірі, який повинен був
збільшитись. На підставі проведених
перевірок та складених за їх
результатами актів відповідачем 22.01.2014
року було прийнято оскаржуване
Рішення.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Оскаржуваним Рішенням доручено
Департаменту комунального
господарства спільно з відповідними
комунальним підприємствами
забезпечити звільнення території від
безхазяйного майна, самовільно
розміщених об'єктів, тимчасових споруд
торгового, побутового,
соціально-культурного або іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності, малих
архітектурних форм, залишених
будівельних матеріалів та конструкцій,
транспортних засобів, механізмів тощо
згідно з додатком. В разі не звільнення
території в добровільному порядку
провести звільнення території від
самовільно збудованих об'єктів та
розташованого майна згідно додатку
шляхом їх демонтажу та переміщення на
територію КП «Харківодоканал».

В п. 11 Додатку до вказаного
Рішення, яким встановлено Перелік
самовільно розміщених об'єктів, від
яких звільняється територія м. Харкова
з метою відновлення, належного
утримання та приведення до придатного
для використання територіальною
громадою міста стану, зазначено
вказане вище Нежитлове приміщення.

Зазначене Нежитлове приміщення
належить позивачу на праві власності
на підставі Договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 30.09.2002 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 30.09.2002 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 6270,
зареєстрованого в КП ХМБТІ 04.10.2002 року
за реєстровим № 2763, та договору про
розірвання договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 19.10.2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 19.10.2006 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 3624. Факт
перебування Нежитлового приміщення у
власності позивача підтверджується
також витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 20618262 від
16.04.2014 року.

15.06.2011 року між Харківською
міською радою (орендодавцем) та
позивачем ОСОБА_1 (орендарем) укладено
Договір оренди землі, зареєстрований в
Управлінні Держкомзему у м. Харкові в
Державному реєстрі земель від 22.11.2011
року за № 00130.

Відповідно до умов вказаного Договору
оренди землі орендодавець надає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі житлової та громадської
забудови, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. В оренду передається земельна
ділянка загальною площею 0,0077 га., у тому
числі: під забудову 0,0075 га., інших угідь
- 0,0002 га. На земельній ділянці
знаходяться об'єкти нерухомого майна -
нежитлова будівля літ. «Б-1», нежитлове
приміщення № 25-1, яке належить
орендареві на праві приватної
власності. Договір укладено строком до
01.02.2013 року. Після закінчення строку
договору орендар має переважне право
поновлення його на новий строк. У цьому
разі орендар повинен не пізніше ніж за
90 днів до закінчення строку дії
договору, повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію.

В судовому засіданні сторонами не
заперечувався той факт, що на земельній
ділянці, яка є предметом Договору
оренди землі, розташоване належне
позивачу Нежитлове приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечувалось сторонами, позивач
23.10.2012 року звернувся з письмовою
заявою до відповідача, в якій зазначив,
що у зв'язку з закінченням 01.02.2013 року
строку дії Договору оренди земельної
ділянки по АДРЕСА_1 № 00130 від 22.11.2011
року, просить укласти з ним договір на
новий строк. Вказана заява була
отримана Харківською міською радою
23.10.2012 року, що підтверджується
відбитком штампу на заяві.

На вищевказаний лист Департаментом
містобудування, архітектури та
земельних відносин Управління
земельних відносин Виконавчого
комітету Харківської міської ради
позивачу було надіслано лист №
Ш-5-26993/1120138 від 14.11.2012 року. У вказаному
листі зазначено, що заява позивача від
23.10.2012 року була розглянута та
повідомлено, що для підготовки
пропозицій міській раді щодо
поновлення договору оренди земельної
ділянки по АДРЕСА_1, йому необхідно
надати до управління земельних
відносин наступні документи: 1) акт
обстеження земельної ділянки
спеціалістом відділу самоврядного
контролю за використанням та охороною
земель, 2) довідку податкової інспекції
про відсутність заборгованості по
сплаті за землю, 3) фото об'єму 10*15.

В судовому засіданні позивач пояснив,
що вказані вище документи ним було
своєчасно підготовлено та надано
відповідальному працівнику
Харківської міської ради під час
особистого прийому. При цьому ним було
зазначено, що будь-які документи, які б
підтверджували вказану обставину, у
нього відсутні, оскільки документи
передавались не через канцелярію
Харківської міської ради, а на
особистому прийомі без одержання
підтверджуючих документів.

Представник відповідача заперечував
вказані вище обставини, зазначивши, що
будь-яких документів на виконання
листа № Ш-5-26993/1120138 від 14.11.2012 року
позивачем надано не було.

В акті обстеження земельної ділянки №
3964/12 від 06.11.2012 року зазначено, що
провідним спеціалістом відділу
самоврядного контролю за
використанням та охороною земель
управління земельних відносин ХМР
Урюпіним В.С. обстежено земельну
ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею
0,0075 га. Обстеженням встановлено, що
земельна ділянка використовується
ОСОБА_1 в межах Договору оренди землі
від 21.11.2011 року № 00130 для
обслуговування нежитлового
приміщення.

З копій квитанцій, наданих
позивачем, а також з листа Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області № 3339/10/20-31-15-04-21 від
13.03.2014 року вбачається, що позивачем
сплачено орендної плати за землю в 2013
році: 28.08.2013 року - 15316,23 грн. Станом на
01.01.2014 року заборгованість за договором
оренди № 00130 від 22.11.2011 року -
відсутня.

Як вбачається з листа
Департаменту земельних відносин
виконкому ХМР № 4614/0/225-14 від 28.05.2014 року,
а також листа Адміністрації Київського
району Харківської міської ради від
02.11.2011 року № Ш-5-26993/0/1-12-1777/0/189-12,
Адміністрація заперечувала проти
поновлення вказаного вище Договору
оренди землі у зв'язку з тим, що
приміщення використовується не за
призначенням (зал ігрових автоматів).

Оцінюючи зібрані у справі докази
в їх сукупності, суд керується
наступним.

Згідно ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено, що позивач є
власником Нежитлового приміщення,
право приватної власності на яке ним
набуто та зареєстровано у визначеному
законом порядку.

Доводи представника відповідача,
якими він обґрунтовував заперечення
проти позову, відносно того, що вказане
право власності станом на день
ухвалення оскаржуваного Рішення не
було зареєстрованим у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
не можуть бути прийняті судом до уваги
з огляду на наступне.

Згідно даних вказаного вище
Витягу № 20618262 від 16.04.2014 року датою
державної реєстрації права є 11.04.2014
року.

Відповідно до ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Оскільки право власності
позивача на Нежитлове приміщення було
набуто та зареєстровано відповідно до
законодавства, що діяло на момент його
виникнення, вказане право в силу
імперативних приписів закону
вважається дійсним незалежності від
внесення даних про реєстрацію
вказаного права до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

Рішення про припинення права
власності позивача на Нежитлове
приміщення не приймалось.

Оцінюючи доводи позивача
відносно того, що Договір оренди землі
вважається продовженим на підставі ст.
33 Закону України "Про оренду землі", суд
керується наступним.

Згідно ст. 33 Закону України "Про
оренду землі" орендар, який має намір
скористатися переважним правом на
укладення договору оренди землі на
новий строк, зобов'язаний повідомити
про це орендодавця до спливу строку
договору оренди землі у строк,
встановлений цим договором, але не
пізніше ніж за місяць до спливу строку
договору оренди землі. До
листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди. При
поновленні договору оренди землі його
умови можуть бути змінені за згодою
сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору
переважне право орендаря на укладення
договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону,
узгоджує з орендарем (за
необхідності) істотні умови договору і,
за відсутності заперечень, приймає
рішення про поновлення договору оренди
землі (щодо земель державної та
комунальної власності), укладає з
орендарем додаткову угоду про
поновлення договору оренди землі. За
наявності заперечень орендодавця
щодо поновлення договору оренди
землі орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення. У разі якщо
орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення
строку договору оренди і за
відсутності протягом одного місяця
після закінчення строку договору
листа-повідомлення орендодавця про
заперечення у поновленні договору
оренди землі такий договір вважається
поновленим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
договором.

Судом встановлено, що позивач,
який є орендарем земельної ділянки за
вказаною вище адресою, з дотриманням
строків, встановлених чинним
законодавством та п. 8 Договору оренди
землі, повідомив оредодавця про намір
укласти вказаний договір на новий
строк. Як вбачається з відповіді №
Ш-5-26993/1120138 від 14.11.2012 року, зазначений
лист не містить заперечень проти
поновлення Договору оренди землі, а
також пропозицій щодо зміни умов
вказаного договору, в тому числі
орендної плати та інших істотних умов
договору, які визначені ст. 15 Закону
України "Про оренду землі". Документи,
зазначені у відповіді № Ш-5-26993/1120138 від
14.11.2012 року, щодо необхідності надання
яких було повідомлено позивача, не
відносяться до невід'ємних частин
договору оренди землі, перелік яких
зазначений в ст. 15 Закону України "Про
оренду землі". Протягом одного місяця
після закінчення строку вказаного
Договору оренди землі
лист-повідомлення про заперечення у
поновленні зазначеного договору або
зміні його умов орендодавцем також не
надавався. Крім того, з пояснень
позивача та наданих ним документів
судом встановлено, що після закінчення
строку Договору оренди землі позивач
продовжував користуватись земельною
ділянкою, 28.08.2013 сплачував за неї
орендну плату, станом на 01.01.2014 року
заборгованість по орендній платі за 2013
рік за вказаним договором відсутня.

Проте всупереч вимог ч. 8, ч. 9 ст. 33
Закону України "Про оренду землі" жодна
із сторін Договору оренди землі не
оскаржила до суду зволікання в
укладенні додаткової угоди до
вказаного договору щодо продовження
його дії.

Крім того, як вбачається з умов
Договору оренди землі, а також положень
ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду
землі", орендодавцем є Харківська
міська рада. Відповідь № Ш-5-26993/1120138 від
14.11.2012 року на пропозицію позивача
продовжити вказаний договір було
надано виконавчим комітетом, який не є
стороною договору.

Доводи представника відповідача
відносно того, що позивач уникав
укладення додаткової угоди до Договору
оренди землі з метою ухилення від
сплати нової орендної плати землі, яка
повинна була бути збільшена, суд не
може визнати обґрунтованими з огляду
на наступне. Як вбачається з пояснень
представника відповідача, розмір
орендної плати збільшений у зв'язку із
затвердженням нової базової вартості
одного квадратного метра землі в м.
Харкові згідно рішення Харківської
міської ради № 1209/13 від 03.07.2013 року.
Таким чином, станом на час листування з
приводу продовження строку Договору
оренди землі, а також станом на день
закінчення строку вказаного договору,
встановленого в п. 8 останнього, рішення
про підвищення розміру базової
вартості одного квадратного метра
землі в м. Харкові органом місцевого
самоврядування прийнято не було.

За таких обставин, оцінюючи
наведені вище доказі в їх сукупності,
суд не може погодитись з висновком
відповідача відносно того, що
Нежитлове приміщення є самовільно
розміщеним.

Крім того, суд враховує, що, як
вбачається з технічного паспорту на
Нежитлове приміщення, стіни
зазначеного приміщення є цегляними,
покрівля - з шиферу, перекриття -
металеві, підлога - бетонна. Приміщення
також має фундамент з бетону.

Враховуючи наведене, звільнення
території м. Харкова від вказаного
Нежитлового приміщення є неможливим
без його руйнування та знищення,
наслідком чого відповідно до п. 4 ч. 1 ст.
346 ЦК України є припинення права
власності на нього.

Згідно ст. 41 Конституції України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.
Примусове відчуження об'єктів права
приватної власності може бути
застосоване лише як виняток з мотивів
суспільної необхідності, на підставі і
в порядку, встановлених законом, та за
умови попереднього і повного
відшкодування їх вартості. Примусове
відчуження таких об'єктів з наступним
повним відшкодуванням їх вартості
допускається лише в умовах воєнного чи
надзвичайного стану. Конфіскація майна
може бути застосована виключно за
рішенням суду у випадках, обсязі та
порядку, встановлених законом.

Аналогічні приписи містяться в
ст. 321 ЦК України, згідно якої право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього та
повного відшкодування їх вартості,
крім випадків, встановлених частиною
другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідні роз'яснення надані
також в Постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07.02.2014 року, згідно яких
відповідно до статті 41 Конституції
України та пункту 2 частини першої
статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути
позбавлений права власності чи
обмежений у його здійсненні, крім
випадків, встановлених Конституцією та
законом. Ураховуючи, що згідно зі
статтею 92 Конституції України правовий
режим власності визначається виключно
законами України, то інші
нормативно-правові акти, які обмежують
права власника і не мають ознак закону,
не підлягають застосуванню.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Повноваження міських рад та їх
виконавчих органів у сфері благоустрою
населених пунктів визначені ст. 10, 40
Закону України "Про благоустрій
населених пунктів".

Відповідно до п. 7 ст. 30 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", до відання виконавчих органів
міських рад належать організація
благоустрою населених пунктів,
залучення на договірних засадах з
цією метою коштів, трудових і
матеріально-технічних ресурсів
підприємств, установ та організацій
незалежно від форм власності, а
також населення; здійснення контролю
за станом благоустрою виробничих
територій, організації озеленення,
охорони зелених насаджень і водойм,
створення місць відпочинку громадян.

Як вбачається з положень вказаних
вище Законів, а також інших актів
законодавства України, компетенція
органів місцевого самоврядування та їх
виконавчих органів не поширюється на
прийняття рішень, наслідком яких є
звільнення території міста від
нерухомого майна, яке перебуває у
приватній власності громадян, та
припинення права власності на таке
майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що
відповідачем всупереч ст. 71 КАС України
не доведено, що Нежитлове приміщення є
самовільно розміщеним, а також що
Рішення про звільнення території м.
Харкова від вказаного приміщення, яке є
приватною власністю позивача, ухвалено
в межах компетенції відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 105 КАС
України способом захисту прав позивача
може бути пред'явлення вимоги про
скасування або визнання нечинним
рішення відповідача - суб'єкта владних
повноважень повністю чи окремих його
положень.

За таких обставин суд приходить
до висновку щодо обґрунтованості
позовних вимог та наявності
передбачених законом підстав для
задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 8-14, 71, 159-163, 167 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати нечинним рішення
Виконавчого комітету Харківської
міської ради № 21 від 22.01.2014 року «Про
відновлення, належне утримання та
приведення міської території в
належний для використання
територіальною громадою міста стан» в
частині включення до Переліку
самовільно розміщених об'єктів, від
яких звільняється територія м. Харкова
з метою відновлення, належного
утримання та приведення до придатного
для використання територіальною
громадою міста стану, який є додатком
до вказаного рішення, нежитлового
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Московський районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги на
постанову суду протягом десяти днів з
дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Крівцов Д.А.