Справа № 808/3033/14
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року (10 год. 43 хв.)Справа №
808/3033/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання
Ємельяновій А.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідачів: Диріна А.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3

до: Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про: визнання протиправними та
скасування рішень про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несвоєчасну сплату єдиного внеску
та повернення стягнутих єдиних внесків
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування,

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач) до
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі - відповідач), в якій
позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати
рішення про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені за
несвоєчасну сплату єдиного внеску №
, , , ,
винесені 31 березня 2014 року заступником
начальника Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області Гавриловою С.М.;

- стягнути з відповідача стягнені з
позивача єдині внески у сумі 10128 грн. 10
коп.

У судове засідання прибув представник
позивача ОСОБА_1, який позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та надав
суду пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві, зокрема, вказує, що
згідно вимог частини четвертої статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» особи
які зазначені в пункті 4 частини першої
цієї статті які обрали спрощену
систему оподаткування звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком. З огляду
на викладене, вважає, що єдині внески в
сумі 10128 грн. 10 коп. стягнуті з позивача
безпідставно, просив позов
задовольнити.

У судове засідання прибув представник
відповідача Дирін А.В., який проти
позову заперечив з підстав, викладених
у письмових запереченнях. Заперечення
обґрунтоване тим, що ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію за віком з
02.01.2009, як особа, у якої стаж роботи в
Районах Крайньої Півночі складає понад
20 років та яка досягла 50-річного віку.
Зазначає, що на час нарахування
зобов'язань щодо сплати єдиного
соціального внеску ОСОБА_3, як суб'єкту
підприємницької діяльності
виповнилось 55 років, однак особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років. З огляду на викладене, просив у
задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) сторонам
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови та оголошено про час
виготовлення постанови у повному
обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у
судовому засіданні здійснювалось
повне фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу «Камертон».

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи
судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області та отримує
пенсію за віком з 02.01.2009 відповідно до
Тимчасової Угоди між Урядом України і
Урядом Російської федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Північної та
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі в галузі пенсійного
забезпечення від 15.01.1993, як особа, у якої
стаж роботи в Районах Крайньої Півночі
складає понад 20 років та яка досягла
50-річного віку.

Відповідно до пенсійного посвідчення
№, Пенсійним фондом України,
ОСОБА_3 призначена пенсія за віком
довічно.

Крім того, як свідчать матеріали
справи, позивач зареєстрований 07.06.1999
Виконавчим комітетом Мелітопольської
міської ради Запорізької області як
фізична особа-підприємець.

Відповідно до свідоцтва про сплату
єдиного податку серії НОМЕР_1 від 17.12.2010,
виданого Мелітопольскою ОДПІ, ОСОБА_3 є
платником єдиного податку.

У зв'язку з несплатою позивачем єдиного
внеску відповідачем були прийняті
рішення про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску, а саме:

№ за період з 21.01.2013 по 24.01.2013 р.
(штраф - 457,24 грн., пеня - 1682,65 грн.);

№ за період з 22.07.2013 по 13.02.2014 р.
(штраф - 119,40 грн., пеня - 245,97 грн.);

№ за період з 02.01.2013 по 24.01.201З р.
(штраф - 19,35 грн., пеня - 74,88 грн.);

№ за період з 21.10.2013 по 13.02.2014 р.
(штраф - 119,40 грн., пеня - 137,31 грн.);

№ за період з 22.04.2013 по 24.01.2014 р.
(штраф - 119,40 грн., пеня - 330,75 грн.).

Відповідач сплатив вказані суми, проте
звернувся до суду, зазначаючи, що
прийняті відповідачем рішення є
протиправними та підлягають
скасуванню.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх наданими доказами, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди
між Урядом України і Урядом Російської
Федерації про гарантії прав громадян,
які працювали в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, які прирівняні
до районів Крайньої Півночі в галузі
пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року
громадяни Сторін, що домовляються, які
пропрацювали не менше 15 календарних
років у районах Крайньої Півночі або не
менше 20 календарних років у
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі, незалежно від місця
їх постійного проживання на території
обох держав мають право на пенсію по
старості (за віком): чоловіки - по
досягненні 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, жінки - по
досягненні 50 років і при загальному
стажі роботи не менше 20 років.

Право на пенсійне забезпечення,
загальні умови призначення пенсій,
порядок їх нарахування та розміри
визначаються, зокрема, Законом України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
№ 1788-XII (далі - Закон України № 1788-XII) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі -
Закон України №1058-IV).

Пунктом першим частини першої статті 9
Закону України №1058-IV передбачено такий
вид пенсій, як пенсія за віком.

Відповідно до абзацу першого статті 26
Закону України №1058-IV, особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку, зокрема 56 років 6
місяців - які народилися з 1 жовтня 1957
року по 31 березня 1958 року.

Як встановлено з матеріалів справи,
ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує
пенсію за віком з 02.01.2009 відповідно до
Тимчасової Угоди між Урядом України і
Урядом Російської федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Північної та
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі в галузі пенсійного
забезпечення від 15.01.1993, як особа, у якої
стаж роботи в Районах Крайньої Півночі
складає понад 20 років та яка досягла
50-річного віку.

Відтак, право жінок на пенсію за віком,
що статтею 12 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-ХІІ) та з урахуванням частини другої
статті 26 Закону № 1058-ІV у редакції,
чинній на час вчинення спірних
відносин, пов'язується, зокрема, з
досягненням 56 років 6 місяців.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI),
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, у тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4
зазначеного Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом
України № 3609-VI, які набрали чинності 6
серпня 2011 року), особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З системного аналізу вищезазначених
норм вбачається, що фізичні
особи-підприємці, яким призначено
пенсію за вислугу років відповідно до
Тимчасової Угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі в галузі пенсійного
забезпечення від 15.01.1993 року і які
обрали спрощену систему оподаткування,
не звільняються від сплати за себе
єдиного внеску на підставі частини
четвертої статті 4 Закону України №
2464-VI. Тобто, від сплати за себе єдиного
внеску звільняються лише ті фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування і є пенсіонерами
за віком.

Згідно з частиною третьою статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З аналізу змісту оскаржуваних рішень,
суд приходить до висновку про
відповідність останніх як за формою,
так і за змістом вимогам чинного
законодавства.

Частиною першою статті 9 КАС України
передбачено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові та
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною першою статті 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно статті 86 КАСУ суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд прийшов до
висновку, що відповідачем доведена
правомірність прийнятих рішень про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несвоєчасну сплату
єдиного внеску, у зв'язку із чим в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158-163, 167
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
М.С.
Лазаренко