Справа № 2а/0612/9521/11
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/800/30460/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області на
постанову Лугинського районного суду
Житомирської області від 24 грудня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Лугинському районі
Житомирської області про перерахунок
та виплату коштів,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Лугинського районного суду
Житомирської області від 24 грудня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року, позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі щодо не нарахування
та невиплати ОСОБА_4 у повному розмірі
підвищення до пенсії, передбаченого
ч. 2 ст.39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»за період з 01.03.2011 року по
22.07.2011 року та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особі,
віднесеній до категорії 3,
передбачену ч. 2 ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період
з 01.03.2011 року по 22.07.2011 рік. Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі провести
донарахування та виплату позивачу
вказаного підвищення до пенсії. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області
звернулось касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а провадження у
справі закрити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, ОСОБА_4 є потерпілою від
Чорнобильської катастрофи, що
стверджується копією посвідчення
потерпілої від Чорнобильської
катастрофи (категорія 3). Перебувала
на обліку в УПФУ в Лугинському районі
та з 01.03.2011 року по 31.07.2011 рік та
отримувала підвищення до пенсії за
проживання в зоні гарантованого
добровільного відселення. З 01.03.2011
року по 31.07.2011 року перебувала на обліку
в УПФУ в Лугинському районі та
отримувала додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особі віднесеній до
категорії 3, проживала в АДРЕСА_1, яке
за переліком населених пунктів
Житомирської та Київської областей,
віднесених до зони радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №106 від
23.07.1991 року, розпорядженням Кабінету
Міністрів України №17 від 12.01.1993 року,
відноситься до зони гарантованого
добровільного відселення. Однак,
виплати позивачу виплачувались не в
розмірах, визначених Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Суди попередніх інстанцій, частково
задовольняючи позовні вимоги вказали,
що при проведенні вказаних виплат
мають застосовуватись положення ст.ст.
39,51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанови Кабінету
Міністрів України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" громадянам,
які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до заробітної
плати, яка становить у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати.

Частиною 2 статті 39 зазначеного Закону
України встановлено, що пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на території
радіоактивного забруднення,
підвищуються в розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті.

Так як позивачка є непрацюючим
пенсіонером та постійно проживала в
АДРЕСА_1, територія якого віднесена до
зони гарантованого добровільного
відселення, тому вона повинна
отримувати вказані виплати в
зазначених розмірах щомісяця, однак
вони виплачувались їй частково, у
фіксованому розмірі, визначених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 3, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Судами встановлено, що позивач є
непрацюючим пенсіонером та постійно
проживала в АДРЕСА_1, територія якого
віднесена до зони гарантованого
добровільного відселення, є особою,
віднесеною до категорії 3, тому вона
повинна отримувати вказані виплати в
зазначеному розмірі щомісяця.

Зі змісту законів України про
встановлення розмірів мінімальних
заробітних плат на 2011 рік не вбачається
будь-яких обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації
норм Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Величиною, з якої розраховується сума
додаткової пенсії, згідно ст.. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
є розмір прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Отже, суди дійшли вірного висновку, що
ОСОБА_4, як непрацюючий пенсіонер має
право на доплату до пенсії у розмірі 2
мінімальних заробітних плат та на
отримання додаткової пенсії, за шкоду
заподіяну здоров'ю, у розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судом першої та
апеляційної інстанцій повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Лугинського районного суду
Житомирської області від 24 грудня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: