Справа № 427/152/14-а
Суддя: Бабенко С. Ш.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 427/152/14-а
Провадження № 2-а/427/79/14
ПОСТАНОВА

08.05.2014 року ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Свердловський міський суд
Луганської області у складі:

одноособово суддя Бабенко С.Ш.,

при секретарі Горбачові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Свердловського
міського суду Луганської області
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Державної
Автомобільної інспекції ГУМВС України
в Луганської області про визнання дій
незаконними та скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Свердловського
міського суду Луганської області з
дійсним позовом, де в обґрунтування
своїх вимог вказав, що 14.01.2014р. відносно
нього інспектором ІДПС роти ДПС при
УДАІ Разікіним О.С. була винесена
постанова серії АА2 №971244 в справі про
адміністративне правопорушення та
накладене адміністративне стягнення у
вигляді штрафу 480 грн. Позивач вказує,
що зазначена постанова була складена
за начебто скоєне ним правопорушення
передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, так при
складанні постанови інспектор
зазначив, що він 14.01.2014р. об 11 г 00 хв в
м.Свердловську по вул.Дзержинського
керуючи автомобілем ВАЗ 210700-20
державний номер НОМЕР_1 при повороті
ліворуч з вул.Енгельса на
вул.Дзержинського не надав переваги у
русі пешеходу, який переходив проїжджу
частину, на яку він повертав, чим
порушив п.16.2 ПДР. З наведеним у
постанові позивач не згоден, зазначену
постанову вважає противоправною та
такою, що не відповідає вимогам закону,
оскільки в постанові не зазначено
конкретне місце вчинення
правопорушення, в протоколі та
постанові відсутні посилання на
об'єктивні докази, які б підтверджували
його вину. Позивач вказує, що розгляд
справи на місці, без підготовки та
надання часу для звернення за правовою
допомогою, подання документів, які
характеризують особу, інших доказів
порушили його права, передбачені ст.268
КУпАП. Позивач також вказує, що він не
мав можливості скористатися своїм
правом на правовий захист,
передбачений ст.26 КУпАП, був
позбавлений права підготувати
обґрунтовані письмові заперечення
проти дій відповідача, оскільки
оскаржувана постанова була винесена
одразу ж після складання протоколу.
Позивач, вважає, що постанова серії АА2
№971244 в справі про адміністративне
правопорушення винесена з порушенням
вимог чинного законодавства та
підлягає скасуванню.

На підставі викладеного позивач
просить суд визнати дії інспектора
ІДПС при УДАІ Разінкіна О.С. щодо
притягнення його до адміністративної
відповідальності неправомірними,
скасувати постанову від 14.01.2013р. серії
АА2 №971244 по справі про адміністративне
правопорушення.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
наполягає на задоволенні позову.

У судовому засіданні представник
відповідача не зявився, належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи судом, заяви про неможливість
розгляду справи за його відсутністю не
надходило.

Дослідивши матеріали справи, письмові
докази по справі та відеозапис,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, із протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №103569 від 14.01.2014р., складеного
інспектором ДПС роти ДПС при УДАІ ГУМВС
України в Луганській області
Разінкіним О.С., убачається, що ОСОБА_1
14.01.2014р. об 11 г 00 хв, керуючі автомобілем
ВАЗ 210700-20 д/н НОМЕР_1 при повороті
ліворуч з вул.Енгельса на
вул.Дзержинського не надав переваги у
русі пішоходу, який переходив проїжджу
частину, на яку він повертав, чим
порушив п.16.2 ПДР, за що передбачена
відповідальність згідно з ч.2 ст.122
КУпАП.

Відповідно до постанови про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №971244 від 14.01.2014р., інспектором роти
ДПС при УДАІ ГУМВС України в Луганській
області Разінкіним О.С. згідно до
складеного ним протоколу, позивач
ОСОБА_1, за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2
КУпАП притягнутий до адміністративної
відповідальності у виді штрафу у
розмірі 480 грн.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи
внутрішніх справ (міліція) розглядають
справи про адміністративні
правопорушення, такі як про порушення
правил дорожнього руху, правил, що
забезпечують безпеку руху транспорту,
правил користування засобами
транспорту. Частиною 3 вказаної статті
передбачено, що від імені органів
внутрішніх справ (міліції) розглядати
справи про адміністративні
правопорушення і накладати
адміністративні стягнення мають право
працівники Державтоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
які мають спеціальні звання, за
адміністративні правопорушення,
передбачені частинами першою і другою
статті 122.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі
про адміністративне правопорушення
зазначаються: дата і місце його
складення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові особи, яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
(у разі її виявлення); місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами. Особа, яка притягається
до адміністративної відповідальності,
має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту протоколу, які
додаються до протоколу, а також
викласти мотиви свого відмовлення від
його підписання. При складенні
протоколу особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснюються його права і обов'язки,
передбачені статтею 268 цього Кодексу,
про що робиться відмітка у протоколі.

При складенні протоколу порушникові
роз'ясняються його права і обов'язки,
передбачені ст.268 КУпАП, про що робиться
відмітка в протоколі. Вказані вимоги,
встановлені законом для протоколів, є
необхідними для об'єктивного і
неупередженого розгляду справи,
оскільки протокол є одним із видів
доказів, які встановлюють наявність
або відсутність адміністративного
правопорушення, вину конкретної особи
і інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Вимогами ст.276 КУпАП передбачено,
що справа про адміністративне
правопорушення розглядається за
місцем його вчинення. Справи про
адміністративні правопорушення,
передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 -129,
частинами першою, другою, третьою і
четвертою статті 130 і статтею 139 (коли
правопорушення вчинено водієм) цього
Кодексу, можуть також розглядатися за
місцем обліку транспортних засобів або
за місцем проживання порушників.

Відповідно до ст.287 та ч.1 ст.288
КУпАП постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржено прокурором, особою, щодо
якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова районного, районного у місті,
міського чи міськрайонного суду (судді)
про накладення адміністративного
стягнення може бути оскаржена в
порядку, визначеному цим Кодексом. Між
тим, постанову іншого органу (посадової
особи) про накладення
адміністративного стягнення
правопорушення може бути оскаржено у
вищестоящий орган (вищестоящій
посадовій особі) або в районний,
районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими цим Кодексом. Судом
встановлено, що процесуальний строк
для оскарження постанови, передбачений
ст.289 КУпАП, позивачем не пропущений.

На вимогу ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Пунктом 1 ст.69 КАС України
передбачено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. В пункті два цієї статті
вказано, що докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Положенням ст.71 КАС України
зазначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 71
цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, саме відповідач має
довести законність свого рішення у
вигляді притягнення позивача до
адміністративної відповідальності та
наявності підстав для цього.

У статті 251 КУпАП вказано, що доказами в
справі про адміністративні
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП
передбачено, що провадження в справі
про адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю у разі відсутності
події і складу адміністративного
правопорушення.

Відповідач не надав суду обґрунтованих
заперечень проти позову, не навів
переконливих доказів щодо
відповідності протоколу та постанови
про накладення адміністративного
стягнення обставинам справи, у зв'язку
з чим, суд вважає, що є підстави для
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_1,
так як його пояснення ніким не
спростовані і тому суд вважає їх за
правдиві. Таким чином, судом не
встановлено жодних об'єктивних даних,
які б вказували на те, що позивачем
скоєне адміністративне
правопорушення.

Разом з тим, відповідач не надав суду
доказів про те, що позивач правомірно
притягнутий до адміністративної
відповідальності.

В протоколі про адміністративне
правопорушення відповідачем вказано,
що порушення зафіксовано на відео
матеріал.

Разом з тим, відповідач не надав суду
доказів про те, яким саме приладом
зроблений відеозапис, що вказаний
прилад працював в автоматичному
режимі, чи сертифікований він, а тому
працівник ДПС роти ДПС при УДАІ не був
звільнений від обов'язку щодо збирання
доказів вини правопорушника, у тому
числі від відібрання пояснень свідків.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення, серії
АБ2 №103569, позивач надав пояснення, що
він не порушував ПДР України.

Проте, як видно з протоколу про
адміністративне правопорушення, в
процесі оформлення протоколу свідки не
залучались, їх пояснення не
відбирались.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що інспектор ДПС роти ДПС при
УДАІ ГУМВС України в Луганській
області Разінкін О.С. врахував лише
відеозапис та визначив його достатнім
для визначення наявності обставин, які
свідчать про вчинення позивачем
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122
КУпАП, та прийняв рішення про
накладання адміністративного
стягнення у виді штрафу у розмірі 480
грн, про що виніс постанову про
адміністративне правопорушення від
14.01.2014р. серії АА2 №971244, яка всупереч
вимогам, передбаченим статтями 283 і 284
КУпАП не містить доказів, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення та не визначає мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник.

У судовому засіданні також
встановлено, що при винесенні
постанови не виконані вимоги ст.280
КУпАП щодо встановлення під час
розгляду справи всіх необхідних
обставин, зокрема тих, що пом,якшують
або обтяжують відповідальність, і,
таким чином, не враховані вимоги
відповідно до ст.33 КУпАП.

Керуючись ст.ст.33, 122 ч.2, 288 КУпАП, ст.ст.3,
9-11, 17-18, 71, 158-163, 167, 171-2, 185, 254-255 КАС
України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Державної Автомобільної
інспекції ГУМВС України в Луганської
області про визнання дій незаконними
та скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення
задовольнити.

Визнати дії інспектора ІДПС при УДАІ
ГУМВС України в Луганської області
Разінкіна Олексія Сергійовича щодо
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст.122 КУпАП неправомірними.

Скасувати постанову про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №971244 від 14.01.2014р., винесену
інспектором ІДПС при УДАІ ГУМВС
України в Луганської області
Разінкіним Олексієм Сергійовичем про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу у розмірі 480 грн за
адміністративне правопорушення,
передбачене ст.122 ч.2 КУпАП.

Постанова є остаточною та апеляційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.Ш. Бабенко