Справа № 824/1916/13-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/800/7924/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Чернівецької митниці Міндоходів та
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 21 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Чернівецької митниці
Міндоходів, Державної митної служби
України, Міністерства доходів і зборів
України про стягнення
середньомісячної заробітної плати за
час вимушеного прогулу, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Чернівецької митниці Міндоходів,
Державної митної служби України,
Міністерства доходів і зборів України
про стягнення середньомісячної
заробітної плати за час затримки
виконання рішення суду з 21 вересня 2012
року по 30 червня 2013 року, а також
зобов'язання провести перерахунок та
доплату за 59 днів щорічної відпустки,
що надана позивачу відповідно до
наказу Чернівецької обласної митниці
від 24 липня 2013 року №482 кв, та виплатити
матеріальну допомогу на оздоровлення
та матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань за 2012 - 2013
роки.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року, позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправними дії
Державної митної служби України щодо
несвоєчасного поновлення ОСОБА_2 на
посаді інспектора митного оформлення
№ 5 відділу оформлення №3 митного поста
«Кельменці» Чернівецької обласної
митниці та вирішено стягнути з
Чернівецької митниці Міндоходів на
користь позивача середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 21 вересня 2012
року по 30 червня 2012 року із
відрахуванням сум отриманих як
допомоги по безробіттю. В решті
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі, Чернівецька
митниця Міндоходів та Міністерство
доходів і зборів України, посилаючись
на порушення судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225- 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що постановою
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року, визнано протиправним і скасовано
пункт 1 наказу т.в.о. Голови ДМС України
від 25 січня 2012 року №107-к в частині
припинення перебування ОСОБА_2 на
державній службі на посаді інспектора
сектора митного оформлення №5 відділу
оформлення №3 митного поста
«Кельменці» Чернівецької обласної
митниці та поновлено на зазначеній
посаді, а також стягнуто з Чернівецької
обласної митниці на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 27 січня 2012 року по день
прийняття рішення суду, за виключенням
суми отриманої допомоги по безробіттю.

Однак, вказані рішення, які підлягали
негайному виконанню, були виконані
відповідачем лише 01 липня 2013 року, що
підтверджується наказом Чернівецької
обласної митниці від 01 липня 2013 року №
323-к.

Відповідно до частини 2 статті 235
Кодексу законів про працю України При
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Статтею 236 Кодексу законів про працю
України передбачено, що у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різницю в заробітку за час
затримки.

Згідно частини 2 статті 233 Кодексу
законів про працю України у разі
порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

Аналіз наведених правових актів, з
урахуванням рішення Конституційного
Суду України, дає підстави дійти
висновку, що у разі порушення
роботодавцем законодавства про оплату
праці не обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, зокрема й за час
простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що повний період
вимушеного прогулу ОСОБА_2 становить з
27 січня 2012 року по 30 червня 2012 року.

Рішення суду про зобов'язання стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 27 січня 2012 року по 21
вересня 2012 року виконано в повному
обсязі.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку щодо
протиправності дій Чернівецької
митниці Міндоходів в частині
невиконання рішення суду стосовно
негайного поновлення позивача на
посаді.

Наведене узгоджується з рішенням
Конституційного Суду України від 15
жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення
положень частини другої статті 233
Кодексу законів про працю України,
статей 1, 12 Закону України «Про оплату
праці».

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Чернівецької митниці
Міндоходів та Міністерства доходів і
зборів України залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 18
листопада 2013 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Чернівецької митниці Міндоходів,
Державної митної служби України,
Міністерства доходів і зборів України
про стягнення середньомісячної
заробітної плати за час вимушеного
прогулу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

В.В. Малинін