Справа № 2а-4/10/1504
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/800/35416/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Стрелець Т.Г.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу
Березівської міської ради на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2013 року
у справі за позовом Приватного
підприємства "Півдагросервіс" до
Березівської міської ради,
Березівського районного відділу
земельних ресурсів, Комунального
підприємства "Благоустрій", третя особа
ОСОБА_3, Товариство з обмеженою
відповідальністю агрофірма "БІС", про
визнання нечинним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ПП «Півдагросервіс» звернулося до суду
із позовом до Березівської міської
ради, Березівського райвідділу
земельних ресурсів, Комунального
підприємства «Благоустрій» та після
уточнення позовних вимог просило
визнати нечинними рішення
Березівської міської ради Одеської
області № 265-ХХШ від 29.07.2004 року і № 808-V
від 18.09.2008 року та визнати договори
оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1,
загальною площею 2,4147 га, укладеними між
Березівською міською радою і ТОВ
агрофірма «БІС» і ОСОБА_3, недійсними та
скасувати державну реєстрацію
земельної ділянки.

Постановою Березівського районного
суду Одеської області від 17.11.2010 року у
задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2013 року
постанову Березівського районного
суду Одеської області від 17.11.2010 року
скасовано. Провадження у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Півдагросервіс» до
Березівської міської ради та
Комунального підприємства
«Благоустрій» про визнання договорів
оренди недійсними - закрито. Роз'яснено
позивачу, що розгляд таких справ
віднесено до компетенції Балтського
районного суду Одеської області в
порядку цивільного судочинства. В
іншій частині позовних вимог прийнято
по справі нову постанову.
Адміністративний позов Приватного
підприємства «Півдагросервіс»
-задоволено частково. Визнано
нечинними рішення Березівської
міської ради Одеської області №265-ХХШ
від 29.07.2004 року і № 808-V від 18.09.2008 року. У
задоволенні решти адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Березівська
міська рада подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судом норм процесуального та
матеріального права, просить скасувати
вказане судове рішення.

Перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

У цій справі суди встановили, що
рішенням Березівської міської ради
№265-ХХІУ від 29.07.2004 року ТОВ агрофірмі
«БІС» надана із земель міста земельна
ділянка, площею 2,4147 га, в тимчасове
довгострокове користування на умовах
оренди терміном на 49 років для
розміщення, експлуатації і
обслуговування адміністративної
будівлі, складських та побутових
приміщень ,що знаходилися у нього на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу від 04.09.2004 року.

Згідно договору купівлі-продажу від
10.02.2007 року Товариство з обмеженою
відповідальністю агрофірма «БІС»
продало, а ОСОБА_3 купив комплекс
нежитлових будівель, що розташований
під АДРЕСА_1 загальною площею 1598,2 кв.м.
та в цілому складається з: -
адмінбудівля, Б - котельня, В - склад, Г -
склад, Д - склад, Є - битова, що
розташований на земельній ділянці
площею 24147 кв.м., яка надана Товариству з
обмеженою відповідальністю агрофірма
«БІС» в оренду на підставі рішення
Березівської міської ради Одеської
області №265-ХХШ від 29 липня 2004 року.

Рішенням Березівської міської ради
№808-V від 18.09.2008 року ОСОБА_3 надано у
довгострокове користування терміном
на 49 років вищевказану земельну
ділянку загальною площею 2,4147 га (кад.№
:02:006:0024) для розміщення,
експлуатації та обслуговування
комплексу нежитлових приміщень, що
належать йому на підставі договору
купівлі-продажу від 10.02.2007 року.

Згідно з актом від 24.07.2004 року в натурі
встановлені та закріплені межовими
знаками довготривалого зберігання
межі земельній ділянці площею 2,4147 га.
Інші обмеження і сервітути відсутні.

Договір оренди вказаної земельної
ділянки від 03.11.2008 року, зареєстрований
у Одеській регіональній фірмі №13 ДП
«ЦДЗК» 05.12.2008 року.

Згідно Державного акта на право
постійного користування землею №004528
від 29.12. 2001 року, підприємству
«Півдагросервіс» надано у постійне
користування 4,543 га землі в межах
згідно планом зовнішніх меж
землекористування для експлуатації та
обслуговування адміністративного
приміщення, сховища та яйцескладу.

Земельна ділянка загальною площею 2,4147
га (кад.№ :02:006:0024) надана ОСОБА_3
частково збігається із земельною
ділянкою загальною площею 4,543 га, яка
згідно Державного акта на право
постійного користування землею №004528
від 29.12.2001 року, надана у постійне
користування Приватному підприємству
«Півдагросервіс».

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції керувався тим, що справа, яка
розглядається, є адміністративною. Суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що частина позовних вимог щодо
скасування рішень та скасування
державної реєстрації земельної
ділянки може бути предметом розгляду в
адміністративному суді. Проте цей
висновок не можна визнати
обґрунтованим.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Згідно з частинами першою, другою
статті 2 Земельного кодексу України
(далі - ЗК) земельні відносини це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади.

Носієм суверенітету і єдиним джерелом
влади в Україні є народ. Народ здійснює
владу безпосередньо і через органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування (частина друга статті 5
Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті
140, частини першої статті 144 Конституції
України місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи; органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку
(частина десята статті 59 Закону України
від 21.05.1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве
самоврядування в Україні").

Статтею 80 ЗК встановлено, що суб'єктами
права власності на землю є, зокрема,
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування, на
землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності (частини перша,
друга статті 83 ЗК).

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 17 КАС до компетенції
адміністративних судів віднесено
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності. Ужитий у цій
процесуальній нормі термін "суб'єкт
владних повноважень" означає орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхню посадову чи
службову особу, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень (пункт 7 частини першої
статті 3 КАС). Таким чином, до
компетенції адміністративних судів
належать спори фізичних чи юридичних
осіб з органом державної влади, органом
місцевого самоврядування, їхньою
посадовою або службовою особою,
предметом яких є перевірка законності
рішень, дій чи бездіяльності цих
органів (осіб), відповідно, прийнятих
або вчинених ними при здійсненні
владних управлінських функцій.

У пунктах "а", "б", "в", "г" і "к" статті 12 ЗК
передбачено, що до повноважень міської
ради належить: розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу; надання земельних ділянок у
користування; вилучення їх із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; викуп земельних ділянок
для суспільних потреб відповідної
територіальної громади селища;
вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Земельні відносини поділяються на
публічні та приватні. Відповідно і
спори в таких відносинах можуть бути як
публічно-правовими, так і
приватноправовими (цивільними,
господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2
Цивільного кодексу України (далі ЦК)
учасниками цивільних відносин є:
держава Україна, Автономна Республіка
Крим, територіальні громади, іноземні
держави та інші суб'єкти публічного
права.

Територіальні громади набувають і
здійснюють цивільні права та обов'язки
через органи місцевого самоврядування
у межах їхньої компетенції,
встановленої законом (стаття 172 ЦК).

Міськрада у справі, яка розглядається,
є суб'єктом цивільних правовідносин і
має такий самий правовий статус, що й
інші учасники цих відносин. Реалізуючи
право розпорядження земельною
ділянкою, що перебувала у її власності,
Міськрада відповідно до статті 5 ЗК має
рівні права з громадянами та
юридичними особами, з якими вона
вступає у відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Тобто при здійсненні повноважень
власника землі відповідач є
рівноправним суб'єктом земельних
відносин, дії якого спрямовані на
реалізацію права розпоряджатися
землею. У цьому випадку відсутня
підпорядкованість одного учасника
земельних правовідносин (Товариство)
іншому (Міськрада), яка має місце під
час здійснення органом місцевого
самоврядування владних управлінських
функцій.

При цьому колегія суддів звертає увагу
на те, що згідно з частиною четвертою
статті 41 Конституції України ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Право власності є
непорушним. Ці положення Основного
Закону кореспондуються з пунктом "в"
статті 5 ЗК, згідно з яким земельне
законодавство базується на принципі
невтручання держави у здійснення
громадянами, юридичними особами та
територіальними громадами своїх прав
щодо володіння, користування і
розпорядження землею, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 319
ЦК держава не втручається у здійснення
власником права власності. Тобто пряме
адміністрування з боку органів влади є
неприпустимим.

Суди не звернули уваги на те, що
відповідач владних управлінських
функцій не здійснював і суб'єктом
владних повноважень у цих відносинах
не був.

Ураховуючи наведене, суди дійшли
помилкового висновку про те, що позов,
предметом якого є перевірка
правильності формування волі однієї із
сторін стосовно розпорядження землею,
може бути розглянутий за правилами,
встановленими КАС.

Крім того, у цій справі існує спір про
право, а саме позивач обґрунтовує свої
вимоги тим, що частина його земельної
ділянки неправомірно зайнята. Отже,
такий спір не може бути розглянутий
адміністративним судом.

Тому рішення у цій справі підлягають
скасуванню внаслідок неправильного
застосування норм процесуального
закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 157 КАС суд закриває провадження
у справі, якщо її не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 157, 211, 222, 228, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Березівської міської
ради задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2013 року
та постанову Березівського районного
суду Одеської області від 17.11.2010 року
скасувати, провадження у цій справі
закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: