Справа № 2а-3599/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Справа № 85873/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 15
квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську про
зобов'язання провести перерахунок
пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

01.12.2010 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
з позовом до управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську, в
якому просить зобов'язати відповідача
провести перерахунок розміру її
пенсії, включивши в суму заробітної
плати для обчислення пенсії виплачену
допомогу для оздоровлення та грошову
винагороду, які вона отримувала до
виходу на пенсію і з яких були сплачені
внески на загальнообов'язкове держане
пенсійне страхування; відповідно до
статті 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок провести з
дня призначення мені пенсії державного
службовця на підставі даних довідки
головного фінансового управління
Івано-Франківської ОДА про
підтвердження нарахування та виплати
допомоги для оздоровлення та грошової
винагороди; зобов'язати відповідача в
подальшому здійснювати нарахування
пенсії з врахуванням виплат допомоги
для оздоровлення та грошової
винагороди.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 15 квітня 2011 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що для призначення
пенсії ОСОБА_1 враховано всі складові
заробітної плати, передбачені
законодавством. Оскільки допомога на
оздоровлення не є складовою частиною
заробітної плати позивача, тому
зарахувати її в суму заробітної плати
для обчислення пенсії у відповідності
до Закону України «Про державну
службу» немає підстав.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
винесеною з порушенням норм
матеріального та процессуального
права, ОСОБА_1 оскаржила її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 15
квітня 2011 року та прийняти нову
постанову, якою повністю задовольнити
позовні вимоги.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що підчас
перебування на державній службі,
згідно з чинним законодавством, вона
отримувала допомогу для оздоровлення
та грошову винагороду, які були
включені у фонд оплати праці та носили
систематичний характер. На всі ні види
виплат нараховувався і сплачувався
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином апелянт вважає, що вона при
призначені їй пенсії до її заробітку
для обчислення пенсії мала право на
включення суми виплаченої їй допомоги
для оздоровлення та грошової
винагороди, оскільки таке її право
передбачене Законом України «Про
державну службу».

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що 27 серпня 2009 року
ОСОБА_1 призначено пенсію державного
службовця.

Згідно довідки Головного фінансового
управління Івано-Франківської
обласної державної адміністрації
№1934/07-18/46 від 07.10.2010 року ОСОБА_1 в 2008-2009
роках нараховано та виплачено:
допомогу на оздоровлення за листопад
2008 року - 3612,52 грн.; за лютий 2009 року - 4218,97
грн.; грошову винагороду - 5298,13 грн. На
вказані суми були нараховані та
утримані внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (а.с. 9а).

За змістом ст.37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату
праці» встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що допомога на
оздоровлення та грошова винагорода
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, ст.66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 14.05.2013 року в справі №
21-125а13, в якій визначено, що отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що згідно із ч.2 ст.
99 КАС України у редакції, що була чинна
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення справи
судом першої інстанції, для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
залишення без розгляду
адміністративного позову (ч.1 ст. 100 КАС
України у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції).

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним
позовом лише 01.12.2010 року.

З урахуванням наведеного та фактичної
дати звернення позивача за захистом
своїх порушених прав, виходячи із
передбаченого законом строку
звернення до адміністративного суду,
суд апеляційної інстації приходить до
переконання, що адміністративний позов
ОСОБА_1 у частині вимог за період з 27
серпня 2009 року по 31 травня 2010 року
включно слід залишити без розгляду.

Достатніх поважних причин, які б
позбавляли можливості своєчасно
звернутися до суду за захистом своїх
порушених прав позивачем не наведено.

Отже, оскаржувана постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що відповідно до ст. 202 КАС
України є підставою для скасування та
прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197
КАС, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 15 квітня 2011 року у справі
№0907/2-а-3599/11 скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську задовольнити
частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог про
зобов'язання провести перерахунок
пенсії за період з 27 серпня 2009 року по 31
травня 2010 року включно - залишити без
розгляду.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську щодо не включення до
заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1
допомоги для оздоровлення та грошової
винагороди.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
зробити перерахунок та виплату пенсії
призначеної ОСОБА_1 з врахуванням до
заробітку для обчислення пенсії сум
виплаченої допомоги для оздоровлення
та грошової винагороди з 1 червня 2010
року та надалі проводити відповідні
виплати.

Постанова набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник