Справа № 2а-7946/11/0309
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 травня 2014 року Справа № 9104/141985/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 02.12.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2011 року позивач звернувся з позовом
до відповідача про визнання дій
відповідача протиправними та
зобов'язання відповідача провести
перерахунок та виплату щомісячного
підвищення до пенсії у розмірі двох
мінімальних заробітних плат згідно із
ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 25%
згідно із ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 16 квітня 2011 року по день
припинення права на дані виплати.

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що позивач є непрацюючим
пенсіонером, який проживає в з зоні
гарантованого добровільного
відселення. Також, позивача віднесено
до категорії 3 постраждалих внаслідок
аварії на ЧАЕС, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1. Відповідно
до ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивач наділений правом
на отримання доплати до пенсії в
розмірі двох мінімальних заробітних
плат, та відповідно до ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, віднесеним до категорії 3,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 25
процентів мінімальної пенсії за віком.
Розмір нарахованої та виплаченої
позивачу доплати до пенсії та
додаткової пенсії є значно меншим ніж
передбачено ст. ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що в свою
чергу є порушенням його конституційних
прав та свобод. Крім того, позивач свої
позовні вимоги мотивував тим, що
відповідно до статті 1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
він є дитиною війни. Згідно з статтею 6
цього закону йому повинна
виплачуватись щомісячна державна
соціальна допомога у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, однак така
допомога виплачувалась в не повному
обсязі.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області щодо невиплати
ОСОБА_1, як особі, віднесеній до
категорії 3, непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
гарантованого добровільного
відселення, як дитині війни, підвищення
до пенсії у розмірі двох мінімальних
заробітних плат та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі
25 % мінімальної пенсії за віком згідно
ст.ст.39, 51 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а також підвищення пенсії
на 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" -
неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області провести
нарахування та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії, як дитині війни,
за період з 16 квітня 2011 року по 22 липня
2011 року в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" з врахуванням
проведених виплат.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області провести
нарахування та виплату ОСОБА_1, як
непрацюючому пенсіонеру, яка проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.39 Закону
України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
16 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року з
врахуванням ст.53 Закону України "Про
державний бюджет України на 2010 рік", ст.
22 Закону України "Про державний бюджет
на 2011 рік" та виплачених сум, та як
особі, яка віднесена до категорії 3
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ч.2 ст.51 Закону України
„Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за вказаний
період із врахуванням ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог повністю. В
обґрунтування апеляційних вимог
покликається на постанову Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року №836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», постанову Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», та
доводиться непоширенням на дані
правовідносини ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Стверджує, що
при ухваленні оскаржуваного рішення
судом не були враховані положення
бюджетного законодавства України, а
також видаткові можливості основного
фінансового документу держави і
Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
мотивів.

Судом встановлено, що позивач є дитиною
війни, непрацюючим пенсіонером,
потерпілим внаслідок Чорнобильської
катастрофи віднесений до категорії 3,
який проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення, що
підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення, зокрема у
зоні гарантованого добровільного
відселення - провадиться доплата в
розмірі двох мінімальних заробітних
плат. Пенсії непрацюючим пенсіонерам,
які проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Згідно із ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 3, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно із пп. пп. 9, 13 п. 28 розділу 2 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» внесено
зміни до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме:
частини першу та другу статті 39
замінено однією частиною такого змісту
«Громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України», а текст
статті 51 викладено у такій редакції:
«Особам, віднесеним до категорії 2,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається в
розмірі 15 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Особам, віднесеним до
категорії 3, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається в розмірі 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Особам,
віднесеним до категорії 4, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається в розмірі 5
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
визначається на момент виплати
додаткової пенсії згідно із законом
про Державний бюджет України і не може
коригуватися іншими
нормативно-правовими актами». Також,
змінами внесеними підпунктом 2 пункту 41
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28.12.2007 р. N 107-VI, дія
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" була обмежена.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року визнано
неконституційними зазначені положення
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
тому з 22 травня 2008 року позивач має
право на отримання доплати до пенсії,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірах, визначених ст. ст.
39, 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Згідно із положеннями частини 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Надання законодавцем Кабінету
Міністрів України права визначати
порядок виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
не означає, що останній, встановлюючи
такий порядок, може допустити звуження
змісту та обсягу прав таких осіб,
встановлених цим же Законом. Тобто,
Кабінет Міністрів України повинен був
встановити зазначений порядок, не
порушуючи положень цього Закону.

Із змісту статті 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» випливає, що під час
визначення розміру додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю і
підвищення до пенсії дитині війни за
основу їх нарахування береться
мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
встановлений абзацом першим частини
першої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій
призначених згідно з цим Законом.

Однак, наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
підвищення до пенсії дитині війни
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, як це встановлено статтею 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Оскільки позивачу слід визначати
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Також із змісту статті 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру
належного позивачу підвищення до
пенсії за основу береться мінімальна
заробітна плата, розмір якої
встановлюється спеціальним законом
або законом про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Крім того, слід зазначити, що,
відповідно до положень указу
Президента України «Про Положення про
Пенсійний фонд України» № 384/2011 від 06
квітня 2011 року та постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Положення про Пенсійний фонд України»
№ 1261 від 24 жовтня 2007 року, призначення
та перерахунок розміру пенсії належить
до компетенції органів Пенсійного
фонду України, тому суд не має
повноважень самостійно визначати
розмір пенсії, яку належить нарахувати
та виплатити позивачу, а може лише
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити пенсію відповідно до вимог
законодавства, що вірно враховано
судом першої інстанції.

Відповідно до п. 2.1 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою управління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 р. № 8-2 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 березня
2008 р. за № 209/14900, одним із основних
завдань управління є забезпечення
своєчасного і в повному обсязі
фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання та інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно із ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію і практику Суду як джерело
права.

У своєму рішенні в справі «Кечко проти
України» від 08 листопада 2005 року,
Європейський Суд з прав людини звертає
увагу на те, що у межах свободи дій
держави визначати, які надбавки
виплачувати своїм працівникам з
бюджету. Держава може вводити,
припиняти або закінчувати виплату цих
надбавок. Проте, якщо правове
положення, що діє, передбачає виплату
певних надбавок, і дотримані всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.
Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із даним адміністративним позовом,
відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача про
зобов'язання провести нарахування та
виплату доплати до пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та підвищення до пенсії як дитині війни
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 16.04.2011 року по 30.04.2011 року
включно слід залишити без розгляду.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
який набрав чинності 19 червня 2011 року.
Пунктом 7 ч.1 цього Закону Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено п.4, яким установлено, що у 2011
році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ст.ст.
14, 22, 37 та ч.3 ст.43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», - 06 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 «Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Оскільки даною постановою змінено
розміри належних позивачу виплат, то за
таких обставин, із урахуванням
позовних вимог та виходячи із
встановленого законом шестимісячного
строку для звернення до
адміністративного суду, колегія суддів
приходить до переконання про
правомірність задоволення позовних
вимог позивача лише за період з 01.05.2011
року по 22.07.2011 року включно.

За таких обставин судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Наведене в силу ст. 202 КАС
України є підставою для скасування
постанови, що оскаржується, та
прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області задовольнити частково,
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 02.12.2011 року
в справі № 2а-7946/11 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області про перерахунок
пенсії задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про зобов'язання
відповідача провести нарахування та
виплату доплати до пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до ст. ст. 39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та підвищення до пенсії як
дитині війни відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 16.04.2011 року по 30.04.2011
року включно слід залишити без
розгляду.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку доплати до пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та підвищення до пенсії як дитині війни
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 передбаченого ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» підвищення до пенсії, як
дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, обчисленої виходячи з
вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 01.05.2011 року по
22.07.2011 року включно, з урахуванням
проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області провести ОСОБА_1
перерахунок та виплату доплати до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення, відповідно
до ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі двох мінімальних
заробітних плат за період з 01.05.2011 року
по 22.07.2011 року включно, з врахуванням
проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області провести ОСОБА_1
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі 25
відсотків мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, що визначається згідно із ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 01.05.2011 року по
22.07.2011 року включно, з врахуванням
проведених виплат.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов