Справа № 2а-1970/4291/11
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Справа №
9104/61956/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Довгої О.І.

за участю секретаря
Гнатик А.З.

представника позивача
Світлик О.М.

представника відповідача
Омельчук С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Тернопільському районі на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01.02.2012р. у
справі №2а-1970/4291/11 за позовом
управління ПФУ в Тернопільському
районі до товариства з обмеженою
відповідальністю «Тернопіль мостобуд»
про стягнення заборгованості,-

встановив:

Постановою Тернопільського
окружного адміністративного суду від
01.02.2012р. у справі №2а-1970/4291/11 за позовом
управління ПФУ в Тернопільському
районі до ТзОВ «Тернопіль мостобуд»
про стягнення заборгованості по
відшкодуванню витрат по виплаті і
доставці пенсій на суму 18008,16 грн., у
позові було відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову суду скасувати та
задовольнити позов. Апеляційна скарга
мотивована тим, що внаслідок укладення
26.06.2009 р. між ДП «Тернопільський
облавтодор» та ТзОВ
«Тернопільмостобуд» договору оренди
цілісного майнового комплексу,
орендар, в силу ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» став правонаступником прав та
обов'язків підприємства, пов'язаних з
діяльністю цього структурного
підрозділу. Укладення такого договору
в силу ст. 14 вказаного закону тягне за
собою припинення діяльності
підприємства шляхом його
реорганізації через приєднання до
орендаря з дати видання про це наказу
органу, уповноваженого управляти
майном.

В судових засіданнях представник
скаржника вимоги скарги підтримав із
зазначених у ній мотивів.

Представник позивача апеляційну
скаргу заперечив за безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення суд встановив наступне.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, відповідач є платником
збору на державне пенсійне
страхування. Об'єктом оподаткування
згідно із ст.. 2 Закону України «Про збір
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» є фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до пп. «б» - «з» ст.. 13 Закону
України «про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку. Відповідно до ч. 2 Прикінцевих
положень вказаного закону, пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо тяжкими умовами
праці за списком №1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Згідно із ст. 13 вказаного закону на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, не залежно від місця
останньої роботи, працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці - за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років і 6 місяців на
зазначених роботах; жінки після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах. Працівникам, які
мають не менше половини стажу роботи з
шкідливими і важкими умовами праці,
пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого ст. 12 цього закону на 1
рік за кожні 2 роки 6 місяців такої
роботи чоловіком і за кожні 2 роки такої
роботи - жінкам.

Згідно із п. 6.1 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженої постановою
правління ПФУ №21-1 від 19.12.2003 р.,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Згідно із п. 6.4.
інструкції, розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів ПФУ щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень закону, які
надсилаються підприємствам до 20 січня
поточного року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Суд першої інстанції підставо
встановив, що відповідач не
відшкодував фактичні витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій
ОСОБА_3 (пенсіонеру правонаступника
Великобірківського МРБУ №4 - філії
«Тернопільська дорожня мостова
дільниця» ДП «Тернопільський
облавтодор») в сумі 18008,16 грн. за період
з 25.11.2010 р. по 26.12.2011 р. та не отримував
розрахунків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій. Скаржник
зазначені обставини не заперечував.

26.06.2009 р. між ДП «Тернопільський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобілні
дороги України» та ТзОВ
«Тернопільмостобуд» укладено договір
оренди цілісного майнового комплексу
філії Тернопільська дорожня мостова
дільниця», п. 9.1. якого передбачено, що
орендодавець не відповідає за
зобов'язаннями орендаря, а орендар не
відповідає за зобов'язаннями
орендодавця, крім випадків,
передбачених цим договором. Обов'язків
по правонаступництву щодо
відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій договором не
передбачено. Згідно із ст.. 6 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору та визначенні його умов.

Посилання скаржника на ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», не заслуговує на
увагу як таке, що не відповідає змісту
вказаної норми, згідно із якою орендар
стає правонаступником прав та
обов'язків підприємства відповідно до
договору оренди, а у разі оренди
цілісного майнового комплексу
структурного підрозділу - також
правонаступником прав та обов'язків
підприємства, пов'язаних з діяльністю
цього структурного підрозділу. Доказів
припинення філії «Тернопільська
дорожна мостова дільниця» ДП
«Тернопільський облавтодор» чи самого
ДП «Тернопільський облавтодор»
внаслідок укладення зазначеного
договору суду не надано. Не надано
також рішення уповноваженого органу
про припинення таких організацій.
Згідно із п. 6.3. Інструкції, лише у разі
ліквідації або зміни власника
підприємства суми зазначених витрат
пенсійному фонду вносять
правонаступники.

Однак, у встановленому порядку не було
доведено факти правонаступництва
відповідача щодо обов'язків філії
«Тернопільська дорожна мостова
дільниця» по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій. Не відбулось і зміни власника
філії.

Відтак, висновки оскаржуваної
постанови відповідають закону та
матеріалам справи.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільському районі залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01.02.2012р. у
справі №2а-1970/4291/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно
після проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий:
М.В. Костів

Судді:
Р.М. Шавель

О.І.
Довга