Справа № 818/841/14
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 р.
Справа №818/841/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання
- Кононенко Є.Є.,

представника позивача - Вороненко Р.М.,

представника відповідача - Петренко
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/841/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Комсервіс"

до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Комсервіс"
(надалі по тексту - позивач, ТОВ
"Компанія "Комсервіс") звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області (далі по тексту - відповідач,
ДПІ у м. Сумах), в якому з урахуванням
уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення рішення
Державної податкової інспекції у
м.Сумах від 29.01.2014 року №/4579 в
частині визначення грошового
зобов'язання за основним платежем в
сумі 89654,02 грн. та штрафними санкціями
23305,51 грн. та рішення Державної
податкової інспекції у м. Сумах від
29.01.2014 року №/4582.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 29 січня 2014 року ДПІ у м.
Сумах прийнято податкове
повідомлення-рішення №/4579, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб в сумі 89654 грн. 02 коп.,
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 23815 грн. 51 коп. та рішення
№/4582, яким позивачу донараховано
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
16442 грн. 84 коп. - 37,26%, 1588 грн. 68 коп. - 3,6%,
застосовано штрафні санкції в сумі 5202
грн. 21 коп.

Позивач зазначає, що в акті перевірки,
сторінки 3-5 пункті 3.1.,
ревізором-інспектором зроблений
висновок на підставі пояснень громадян
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, що нібито вони тривалий
час працювали на підприємстві та
отримували щомісячну заробітну плату.
На підставі наданих громадянами
пояснень, ревізор-інспектор робить
висновок, що разом громадяни отримали
44900 грн. доходу із цієї суми
підприємство повинно було сплатити 6492
грн. 54 коп. податку на доходи фізичних
осіб.

Позивач вважає вище зазначені висновки
інспектора-ревізора безпідставними та
необґрунтованими, оскільки вище
перелічені особи в трудових відносинах
з підприємством не перебували,
заробітна плата в зазначених періодах
та в зазначеному розмірі підприємством
не нараховувалась та не сплачувалась.

Крім того, податковим ревізором
зроблені помилкові висновки, що кошти,
які перераховувались на картковий
рахунок підприємства як заробітна
плата для працівників підприємства, не
були обкладені податком на доходи
фізичних осіб.

При перерахуванні коштів на картковий
рахунок підприємства для виплати
заробітної плати з сум заробітної
плати було утримано податок на доходи
фізичних осіб.

Крім того, податковим ревізором
зроблено безпідставний висновок про
те, що кошти підприємства, які були
перераховані на картковий рахунок
підприємства на господарські потреби
та на відрядження потрібно було
оподатковувати податком на доходи
фізичних осіб.

Кошти на господарські потреби
підприємства та на відрядження не є
доходами конкретно визначеної особи,
зазначені кошти відповідно до
підпункту 165.1.11. пункту 165.1. статті 165
Податкового кодексу України, до
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються.

Враховуючи вищевикладене, позивач
вважає, що ДПІ у м. Суми безпідставно
прийняті податкове
повідомлення-рішення №5/4579 від 29
січня 2014 року та рішення №/4582 від
29 січня 2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав.

Заслухавши доводи представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 02.12.2013 р. по
13.12.2013 р. ДПІ у м. Сумах проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Компанія "Комсервіс"
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податку
на доходи фізичних осіб за період з
01.10.2010 р. по 31.10.2013 р., єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 р. по 31.10.2013 р. та дотримання
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
Міндоходів за період з 01.10.2010 р. по 31.10.2013
р.

За результатами зазначеної перевірки
складено акт перевірки № 2179/18-19-17-0509/92
від 20.12.2013 р. (а.с. 28-36 том 1).

29 січня 2014 р. на підставі
вищезазначеного акту перевірки ДПІ у м.
Сумах прийняло податкове повідомлення
- рішення №/4579, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на доходи фізичних
осіб в розмірі 113469,53 грн., з яких: 89654,02
грн. - за основним платежем, 23305,51 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями, а
також рішення №/4582 про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску, яким до позивача
застосовано штрафні санкції в розмірі
5202,21 грн. (а.с. 28-36).

Задовольняючи позовні вимоги, щодо
скасування суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З матеріалів справи судом встановлено,
що підставою донарахування позивачу
податку на доходи фізичних осіб є
зокрема висновок відповідача про те, що
громадяни -ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
працювали на підприємстві та не
отримали належної їм заробітної плати.

Зазначені висновки відповідачем
зроблено на підставі пояснень
громадян -ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
опитування яких проводили
співробітники ГВПМ ДПІ у м.Сумах .

Отже, висновки акту перевірки, щодо
нарахування ТОВ "Компанія "Комсервіс"
податку з доходів фізичних осіб та
єдиного внеску ґрунтуються виключно
на поясненнях осіб, які вважали, що
працюють в ТОВ "Компанія "Комсервіс"

Проте, суд вважає такі висновки
помилковими, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.6 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Суд, відповідно до ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Суд зазначає, що згідно наданих
представником позивача табелю обліку
робочого часу за період січень -
жовтень 2013 року, відомостей про виплату
заробітної плати, судом встановлено, що
громадяни -ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 офіційно
не були працевлаштовані на
підприємстві позивача (а.с. 70 -79 том.1).

Згідно ч.1,2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З матеріалів справи судом встановлено,
що відповідачем не доведено факту
заборгованості ТОВ "Компанія
"Комсервіс" перед громадян -ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та відповідного
працевлаштування їх на підприємстві, а
тому висновки відповідача про
донарахування позивачу податку на
доходи з фізичних осіб у розмірі 6492,54
грн. та єдиного внеску у розмірі 16442,84
грн. є безпідставними.

Також, підставою донарахування
позивачу податку на доходи з фізичних
осіб у розмірі 5440,41 грн. є висновок
відповідача про наявність станом на
31.10.2013 року на підприємстві
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 53114, 81 грн. та використання
коштів, що надходили на картковий
рахунок підприємства у власному
використанні директора ОСОБА_10
Зазначені висновки були зроблені у
зв'язку з тим, що під час перевірки ДПІ
у м.Сумах виявлено, що у відомостях на
виплату грошей відсутні підписи
працівників про отримання заробітної
плати (а.с. 59-67).

Проте, суд не погоджується із такими
висновками відповідача, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивачем у повному обсязі було
сплачено заробітну плату та зі
сплачених коштів було сплачено податок
на доходи фізичних осіб, що
підтверджується наданими у судове
засідання відомостями про виплату
заробітної плати за період серпень 2012
року по жовтень 2013 року та платіжними
дорученнями про перерахування
єдиного внеску та податку на доходи
фізичної особи за період серпень 2012
року по жовтень 2013 року (а.с. 80-149 том.1).

Також, під час подання позивачем
заперечення на акт перевірки ТОВ
"Компанія "Комсервіс" було надані
письмові пояснення про своєчасну
сплату працівникам підприємства
заробітної плати, проте, відповідачем
не було взято до уваги зазначені
пояснення (а.с. 39 том.1)

Згідно ч.1,2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, відповідачем не доведено
правомірність застосування
донарахування позивачу податку на
доходи з фізичних осіб у розмірі 5440,41
грн.

Також, судом встановлено, що підставою
донарахування позивачу податку на
доходи з фізичних осіб у розмірі 77721,07
грн.. є висновок відповідача, що
використані кошти, які передбачені на
відрядження та на господарські
потреби не підтверджені відповідними
фінансовими документами.

Проте, суд вважає такі висновки
відповідача помилковими, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.п. 165.1.11 ст. 165
Податкового кодексу України до
загального місячного
(оподатковуваного) доходу платника
податку не включаються кошти, отримані
на відрядження або під звіт і
розраховані згідно із п. 170.9 ст. 170
Податкового кодексу України.

Пунктом 170.9 ст. 170 Податкового кодексу
України передбачено оподаткування сум
надміру витрачених коштів, отриманих
платником податку на відрядження або
під звіт та не повернутих у
встановлений строк.

Відповідно до Наказу Міністерства
фінансів України N 59 від 13.03.1998 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 31 березня 1998 р. за N
218/2658 затверджено Інструкцію про
службові відрядження в межах України
та за кордон (надалі по тексту -
Інструкція).

Згідно п. 6 розділу ІІ Інструкції
відрядженому працівникові в межах
території України відшкодовуються
витрати на проїзд міським транспортом
загального користування (крім таксі)
відповідно до маршруту, погодженого
керівником, та на орендованому
транспорті за місцем відрядження
(згідно з підтвердними документами).

Згідно із п. 9 розділу ІІІ Інструкції
витрати за користування таксі або
оренду автотранспорту під час
відрядження за кордоном можуть бути
відшкодовані платнику податку лише з
дозволу керівника підприємства (згідно
з підтвердними документами).

Після повернення з відрядження
працівник зобов'язаний надати Звіт про
використання коштів, виданих на
відрядження або під звіт, при цьому
головною умовою відшкодування витрат
на відрядження є наявність оригіналу
документів, що підтверджують вартість
таких витрат (квитки, квитанції, чеки,
розрахунки тощо).

З матеріалів справи, а саме зі звітів
про використання коштів виданих на
відрядження або під звіт за період
серпень 2012 року по серпень 2013 року,
посвідченнями про відрядження та
платі, товарними чеками, судом
встановлено, що позивачем належним
чином підтверджено використання
коштів на відрядження та на
господарські потреби (а.с. 150 том.1-а.с. 2-74
том.2), а тому висновки ДПІ у м. Сумах про
донарахування позивачу податку на
доходи з фізичних осіб у розмірі 77721,07
грн.. є безпідставним.

Крім того, під час подання позивачем
заперечення на акт перевірки ТОВ
"Компанія "Комсервіс" було надані
письмові пояснення про наявність
відповідних документів, що
підтверджують використання коштів на
відрядження та на господарські
потреби, проте, відповідачем не було
взято до уваги зазначені пояснення (а.с.
39 том.1)

Згідно ч.1,2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскаржувані податкові повідомлення
- рішення Державної податкової
інспекції у м. Сумах від 29.01.2014 року
№/4579 в частині визначення
грошового зобов'язання за основним
платежем в сумі 89654,02 грн. та штрафними
санкціями 23305,51 грн. та рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах від 29.01.2014 року №/4582.
прийняті з порушенням вимог ч.2 ст. 19
Конституції України, а тому зазначені
податкові повідомлення-рішення є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159, 160, 161, 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Комсервіс" до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення -задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у м.Сумах від 29.01.2014 року
№/4579 в частині визначення
грошового зобов'язання за основним
платежем в сумі 89654,02 грн. та штрафними
санкціями 23305,51 грн. та рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах від 29.01.2014 року №/4582.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя
О.А. Прилипчук

Повний текст постанови складено 16.06.2014
року.