Справа № 14472/12/2070
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 червня 2014 р.
№ 14472/12/2070

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання -
Маренич Т.О.

за участю:

представника позивача - Андросова А.О.,

представника відповідача -
Красовського В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Машгідропривод" до
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Машгідропривод",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі м. Харкова №
/0 від 21 листопада 2008 року, №
/1 від 05 лютого 2009 року, № /2
від 16 квітня 2009 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що не вчиняв податкових
правопорушень, про які згадується в
акті № 3006/23-206-34953135 від 10.11.2008 р.
Викладені в акті судження інспекції, на
думку платника податків, є помилковими,
адже не відповідають положенням закону
та не узгоджуються з дійсними
фактичними обставинами проведених
платником податків господарських
операцій. Платник податків пояснював,
що податковий кредит з ПДВ у спірних
правовідносинах обчислював правильно,
господарські взаємовідносини з
контрагентами, зокрема, з ПП "Каф-Буд",
відбувались за правочинами, котрі
повністю відповідають вимогам закону,
господарські операції за цими
правочинами проведені реально,
спричинили зміни у стані та структурі
активів сторін, первинні документи
оформлені у відповідності до закону,
господарські зобов'язання за спірними
правочинами виконані. За таких
обставин, позивач стверджує, що спірні
податкові повідомлення - рішення
суперечать ч.3 ст.2 КАС України, оскільки
за відсутності визначених законом
підстав покладають на платника
податків додатковий обов'язок по
оплаті грошового зобов'язання на
користь Державного бюджету України.
Посилаючи на викладені вище доводи і
міркування, позивач просив суд
прийняти рішення про задоволення
заявлених вимог.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи, викладені в
позовній заяві, просив суд ухвалити
рішення про задоволення позову.

Відповідач - Основ'янська об'єднана
державна податкова інспекція м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області (що є
правонаступником Основ'янської
міжрайонної Державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
області Державної податкової служби
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі м. Харкова),
позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (т. 3
а.с. 14-16) відповідач вказав, що викладені
в акті № 3006/23-206-34953135 від 10.11.2008 р.
судження ДПІ про вчинення платником
податків податкових правопорушень є
правильними та вірними. Так, податковий
орган пояснив, що отримав
інформаційний лист від ДПІ у
Фрунзенському районі м. Харкова щодо
проведення перевірки ПФ "Каф-Буд", якою
встановлено відсутність підприємства
за юридичною адресою, ненадання
податкової звітності, зокрема, з
податку на прибуток та податок на
додану вартість, у відповідності до
розрахунку комунального податку
чисельність осіб - 1 особа, відсутність
власних, орендованих, одержаних по
договорах лізингу, закріплених за
підприємством на праві господарського
відання, складських, торгівельних,
виробничих та інших приміщень, в яких
проводилась господарська діяльність.
На підставі перевірки ПФ "Каф-Буд"
встановлено відсутність у даного
платника податків будь-яких ресурсів,
необхідних для ведення господарської
діяльності, у зв'язку з чим всі вчинені
даним суб'єктом господарювання
правочини є нікчемними. На думку ДПІ,
вказаних висновків іншого податкового
органу цілком достатньо для судження
про порушення позивачем вимог
Податкового кодексу України. Окрім
того, відповідач пояснював, що в ході
проведення перевірки "Машгідропривод"
не надало інспекції документації на
підтвердження реальності виконання
робіт. Посилаючись на викладені вище
доводи, відповідач просив суд ухвалити
рішення про відмову у задоволенні
заявлених вимог.

Представник відповідача, у судовому
засіданні наполягав на правомірності
винесених податковою інспекцією
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, просив суд
відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень на позов, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, виходить з наступних
підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено,
підтверджується матеріалами справи,
що позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Машгідропривод",
зареєстрований у встановленому
законом порядку як юридична особа, є
суб'єктом господарювання, код за
.

Як платник податків, зборів
(обов'язкових платежів) підприємство
знаходиться на обліку в Основ'янській
об'єднаній Державній податковій
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області.

З 23.09.08р. по 03.11.08р. Державною податковою
інспекцією у Комінтернівському районі
міста Харкова (правонаступником якої є
Основ'янська об'єднана Державна
податкова інспекція м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області) проведена планова
виїзна перевірка Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Машгідропривод" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 29 березня 2007
р. по 30 червня 2008 р., результати якої
оформлені актом № 3006/23-206-34953135 від 10
листопада 2008 року. (т. 1 а.с. 11-45).

З посиланням на згаданий акт перевірки
Державною податковою інспекцією у
Комінтернівському районі міста
Харкова прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення № /0 від 21
листопада 2008 року, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі 68991,72
грн., у т.ч. за основним платежем - 45994,47
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями -22997,25грн. (т. 1 а.с. 8).

Фактичною підставою для нарахування
позивачу грошового зобов'язання зі
сплати податку на додану вартість у
розмірі 68991 грн. на підставі даного
податкового повідомлення-рішення
слугували відображені в акті перевірки
№ 3006/23-206-34953135 від 10.11.2008 року висновки
контролюючого органу про порушення ТОВ
"Машгідропривод" ч. 1 ст. 203, 215, п. 1 ст. 216,
ст. 228 Цивільного кодексу України в
частині недодержання вимог зазначених
статей в момент вчинення правочинів,
які не спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
по правочинах, здійснених ПП "Каф-Буд";
п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 45995
грн., у тому числі за березень 2008 року 995
грн., за квітень 2008 року в сумі 27500 грн.,
за травень 2008 року в сумі 9167 грн., за
червень 2008 року в сумі 8333 грн.

Позивач не погодився з зазначеними в
акті перевірки порушеннями, склав
заперечення на акт перевірки (т.1 а.с.
46-55) та звернувся в межах
адміністративного оскарження на
вищезазначене податкове повідомлення -
рішення (т. 1 а.с. 56-82).

За результатами адміністративного
оскарження, скарги позивача залишені
контролюючими органами без
задоволення та ДПІ у Комінтернівському
районі м. Харкова прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення №
/1 від 05 лютого 2009 року, № /2
від 16 квітня 2009 року. (т.1 а.с. 8-9).

Розглядаючи справу, суд відмічає, що
критерії правомірності рішень та діянь
суб'єктів владних повноважень, до яких
в розумінні ст. 3 КАС України та
Податкового кодексу України належить і
відповідач, викладені законодавцем в
ч.3 ст.2 КАС України.

Досліджуючи обставини дотримання
відповідачем згаданих критеріїв при
реалізації владної управлінської
функції у спірних правовідносинах, суд
враховує, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Керуючись приписами ст.11 КАС України, а
також наведених норм процесуального
закону, суд встановив, що між позивачем
- ТОВ "Машгідропривод", та ПП "Каф-Буд" 27
березня 2008 року укладено генеральний
договір підряду № 17, на підставі якого
підрядник - ПП "Каф-Буд" зобов'язується
за завданням замовника - ТОВ
"Машгідропривід" виконати будівельні,
монтажні, ремонті чи інші роботи у
відповідності до умов договору, а
замовник, у свою чергу, зобов'язується
їх прийняти та оплатити (т. 1 а.с. 90-94).

Суд відзначає, що за перевірений період
між ТОВ "Машгідропривод" та ПП "Каф-Буд"
був укладений лише один правочин.

На момент виникнення правовідносин між
згаданими суб'єктами господарювання,
ТОВ "Машгідропривод" був орендарем
нежилих приміщень в будівлі головного
корпусу (у Свідоцтві про право
власності значиться під літ. "б-2"),
загальною площею 6680, 1 м.кв., що
знаходяться за адресою: м. Харків, вул.
Каштанова, 14, на підставі договору
оренди нежилого приміщення № 357 від
01.11.2007р., укладеного між ТОВ
"Машгідропривод" та ТОВ "ВТЦ ІСЖМ".
Відповідно до п. 4.5 даного договору
оренди, орендар зобов'язаний
здійснювати за свій рахунок поточний, а
за погодженням з орендодавцем й
капітальний, ремонти орендованого
приміщення. Згідно з Договором про
внесення змін до Договору оренди
нежитлового приміщення № 357 від
01.11.2007р., укладеного між ТОВ
"Машгідропривод" та ТОВ "ВТЦ ІСЖМ" 30.11.2007
року, п.п. 5.5 щодо обов'язку проведення
капітального ремонту орендодавцем
виключено. Разом з тим, згідно з п. 4.5
договору, орендар зобов'язаний
здійснювати за свій рахунок поточний, а
за умови погодження орендарем з
орендодавцем й капітальний, ремонти
орендованого приміщення. Таким чином,
за умови погодження орендарем з
орендодавцем проведення капітального
ремонту, такий ремонт повинен
здійснюватись саме орендарем та за
рахунок орендаря. (т.1 а.с.83-87).

Листом за вих. № 3/1 від 21.03.2008 року ТОВ
"ВТЦ ІСЖМ" підтвердило погодження з ТОВ
"Машгідропривод" питання щодо
проведення капітального ремонту
орендованих ТОВ "Машгідропривод"
приміщень, відповідно до п.п. 4.5
договору оренди нежилого приміщення №
357 від 01.11.2007р. (т.1 а.с.91).

Додатковим договором до генерального
договору № 17 від 27 березня 2008 року
визначений конкретний вид робіт, що має
виконати ПП "Каф-Буд", а саме: монтажні
роботи відповідно до розробленого
замовником технічного завдання та
кошторисної документації - облицювання
фасаду профлистом будівлі основного
виробництва. (т. 1 а.с. 94-95).

Суд відмічає, що за формою складення,
змістом прав і обов'язків сторін,
предметом домовленостей, суттєвими
умовами, порядком виконання
зобов'язань тощо, означені договори
закону не суперечать, вчинені між
реально існуючими суб'єктами права зі
статусом юридичних осіб, не мають
відношення до обігу обмежених в
цивільному/господарському обороті
товарів (робіт, послуг), на порушення
інтересів держави як учасника
суспільних публічних правовідносин з
справляння податків (зборів) не
спрямовані.

Суд бере до уваги, що податковий орган
наділений законом правом на звернення
до суду, у тому числі з позовами до
підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб, щодо визнання
оспорюванних правочинів недійсними та
застосування визначених
законодавством заходів, пов'язаних із
визнанням правочинів недійсними, а
також щодо стягнення в дохід держави
коштів, отриманих за нікчемними
договорами.

Вказане право повністю кореспондує
приписам ст.ст.202-204, 228 Цивільного
кодексу України, ст.ст.207, 208, 250
Господарського кодексу України, і
зумовлює відсутність у контролюючого
органу жодних правових підстав для
прийняття рішення про збільшення
грошових зобов'язань платника
податків, сформованих за певним за
правочином, до моменту визнання такого
правочину недійсним в судовому порядку
чи стягнення у судовому порядку
активів, одержаних чи належних
платнику податків за таким правочином
у зв'язку з встановленою судом
нікчемністю правочину.

Однак, як з'ясовано судом в ході
розгляду спору, правочин, укладений між
позивачем та ПП "Каф-Буд", податковою
інспекцією у судовому порядку не
оспорений.

На виконання п. 1 додаткової угоди № 1,
ТОВ "Машгідропривод" та ПП "Каф-Буд"
затверджено кошторис, ТОВ
"Машгідропривод" надано підряднику
технічне завдання на облицювання
профлистом фасаду будівлі основного
виробництва (північна сторона). На
виконання п.п. 2.1.1 Генерального
договору підряду від 27.03.2008р. № 17
підряднику надані замовнику до моменту
початку робіт належним чином завірені
копії ліцензії на проведення
будівельної діяльності, виданої
02.02.2007р. Міністерством будівництва,
архітектури та житлово - комунального
господарства України.

На підтвердження доводів про
реальність господарських операцій за
вказаним правочином платник податків
подав до суду виписані контрагентом
податкові накладні: №040408/07 від 04.04.2008
року на суму з ПДВ 95000,00грн., №070408/07 від
07.04.2008 року на загальну суму з ПДВ
70000,00грн., №140508/07 від 14.05.2008 року на
загальну суму з ПДВ 10000,00грн., №280508/07
від 28.05.2008 року на загальну суму з ПДВ
20000,00грн., №290508/07 від 29.05.2008 року на
загальну суму з ПДВ 10000,00грн., №300508/07 від
30.05.2008 року на загальну суму з ПДВ
15000,00грн., №0268/07 від 02.06.2008 року на
загальну суму з ПДВ 10000,00грн., №0368/07 від
03.06.2008 року на загальну суму з ПДВ
10000,00грн., №0465/07 від 04.06.2008 року на
загальну суму з ПДВ 10000,00грн., №0968/07 від
09.06.2008 року на загальну суму з ПДВ
10000,00грн., №1168/7 від 11.06.2008 року на
загальну суму з ПДВ 10000,00грн. (т.1 а.с.99,
101, 103, 105, 107, 109, 111, 113, 115, 117, 119), акт
виконаних робіт від 22.08.2008 року на суму
270000,00грн. (т.1 а.с.121).

Оцінивши перелічені вище первинні
документи за правилами ст.86 КАС
України, суд не вбачає недоліків у їх
складанні як-то: дефектів форми, змісту
або походження тощо, котрі в силу ст.9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704; далі за текстом - Положення
№88) спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, а відтак, оглянуті
документи здатні призвести до зміни в
структурі і стані активів платника
податків - сторони правочину, у зв'язку
з цим сприймаються судом як належні та
допустимі в розумінні ст.70 КАС України
докази реальності вчинення
господарських операцій.

Витребувані судом на виконання вимог
ст.11 КАС України та приєднані до справи
платіжні доручення: №709 від 04.04.2008 року
на суму 95000,00грн., №738 від 07.04.2008 року на
суму 70000,00грн., №807 від 14.05.2008 року на
суму 10000,00грн., №881 від 28.05.2008 року на
суму 20000,00грн., №903 від 29.05.2008 року на
суму 1000,00грн., №942 від 30.05.2008 року на суму
10000.00грн., №949 від 02.06.2008 року на суму
10000,00грн., №968 від 03.06.2008 року на суму
10000,00грн., №993 від 04.06.2008 року на суму
10000,00грн., №1031 від 09.06.2008року на суму
10000,00грн., №1057 від 11.06.2008 року на суму
10000,00грн. (т.3 а.с.33-43), що є доказами факту
оплати позивачем послуг отриманих від
контрагента ПП «Каф-Буд», відповідно до
договору підряду № 17 від 27 березня 2008
року (т. 3 а.с. 33- 43) засвідчують факт
оплати позивачем послуг, отриманих від
контрагента.

Здійснення платником податків
навмисних збиткових
фінансово-господарських операцій
матеріалами справи не підтверджується.
Окрім того, судом встановлено, що
суб'єкт владних повноважень при
винесенні спірних рішень таким
судженням не керувався.

Фактичних даних, які б засвідчували
наявність у платника податків наміру
набути у спірних правовідносинах
безпідставну податкову вигоду, суд в
ході розгляду справи не виявив, адже
добутими доказами підтверджується
факт вибуття з власності суб'єкта
права-платника податків коштів в
оплату вартості придбаних товарів
(робіт, послуг), факт юридичної
непов'язаності сторін правочину, факт
відсутності у сторін правочину
спільних економічних інтересів, що в
сукупності підтверджує звичайність
умов ведення господарської діяльності.

Суд також відзначає, що наявними у
матеріалах справи доказами, а саме:
додатком №5 до декларації з ПДВ (том
2.а.с. 145-154) підтверджується факт
відображення ПП "Каф-Буд" у податкових
зобов'язаннях суми податку на додану
вартість, сплачені ТОВ "Машгідропривод"
у складі вартості робіт за квітень 2008
року 27500,00 грн., а у травні 12500, 00 грн.

Суд не бере до уваги доводи відповідача
про те, що за інформацією, отриманою від
ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова, у
ПП "Каф-Буд" відсутні умови для
здійснення основного виду діяльності,
визначеного згідно довідки ЄДРПОУ та
фактично здійснюваного протягом
перевіряємого періоду, а саме: відсутні
трудові ресурси та необхідні основні
фонди та обладнання для виконання
укладених угод щодо здійснення
будівельної та іншої діяльності.

Так, чинне законодавство не ставить
умову виникнення податкових
зобов'язань платника у залежність від
стану податкового обліку його
контрагентів, наявності чи відсутності
основних фондів. При цьому, укладення
трудового договору не є єдиним
способом залучення осіб до виконання
робіт. Позивач не може нести
відповідальність за невиконання його
контрагентом своїх зобов'язань, адже,
поняття "добросовісний платник", яке
вживається у сфері податкових
правовідносин, не передбачає
виникнення у платника додаткового
обов'язку з контролю за дотриманням
його постачальниками правил
оподаткування, а саме, платник не
наділений повноваженнями податкового
контролю для виконання функцій,
покладених на податкові органи, а тому
не може володіти інформацією відносно
виконання контрагентом податкових
зобов'язань. А відтак, за умови не
встановлення податковим органом
наявності замкнутої схеми руху коштів,
яка б могла свідчити про узгодженість
дій позивача та його постачальника для
одержання товариством незаконної
податкової вигоди, останнє не може
зазнавати негативних наслідків
внаслідок діянь інших осіб, що
перебувають поза межами його впливу.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4.
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" (в редакції чинній на
момент спірних правовідносин),
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

За змістом підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень
випливає, що умовою виникнення у
платника права на включення до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість сплачених в ціні
товару (послуги) є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), а також оформлення зазначених
операцій необхідними документами
первинного обліку, що містять
достовірні відомості про обсяг та
зміст господарської операції.

З'ясувавши обставини спірних
правовідносин добутими доказами,
оцінивши обґрунтованість доводів
сторін, суд доходить висновку про
відсутність в матеріалах справи
зібраних суб'єктом владних повноважень
за визначеною законом процедурою
фактичних даних, які б однозначно та
поза розумним сумнівом спростовували
презумпцію добропорядності і
добросовісності суб'єкта
господарювання як платника податків,
беззаперечно та безсумнівно доводили
взаємоузгодженість та зловмисність
дій сторін спірних правочинів,
обізнаність сторін спірних правочинів
з обставинами організації
господарської діяльності один одного
та дійсними намірами і інтересами
іншого учасника господарської
операції. Суд в ході розгляду справи не
виявив доказів наявності у спірних
правовідносинах транзитних грошових
потоків, штучності господарської
діяльності сторін спірних правочинів,
явної нерозсудливості або
невиваженості сторін спірних
правочинів як при укладанні
господарських договорів, так і при
виконанні зобов'язань за ними. Як
з'ясовано судом, такими мотивами
суб'єкт владних повноважень при
винесенні спірних рішень не керувався.

За таких обставин, слід дійти висновку
стосовно недоведеності контролюючим
органом за правилами ч.2 ст.71 КАС
України в ході розгляду справи факту
вчинення платником податків
податкового правопорушення.

Оскільки судовим розглядом
встановлено факт порушення спірними
податковими повідомленнями-рішеннями
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача у сфері публічно-правових
відносин, то позов належить
задовольнити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 11, 12, 51, 71, 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161, ст. 162,
ст. 163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Машгідропривод" до Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі м. Харкова №
/0 від 21 листопада 2008 року, №
/1 від 05 лютого 2009 року, № /2
від 16 квітня 2009 року.

Постанова набирає законної сили згідно
з ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, а саме: після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
згідно з ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а саме: шляхом подачі через
Харківський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення (у разі застосування
судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні - з дня отримання копії
постанови, у разі повідомлення суб'єкта
владних повноважень у випадках та
порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього
Кодексу, про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду) апеляційної скарги з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 10
червня 2014 року.

Суддя
Панченко О.В.