Справа № 255/1423/14-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Орєхов О.І.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
справа №255/1423/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., секретарі
судового засідання Сульженко А.В.,
представника відповідача Вінічук Ю.М.,
представника третьої особи ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
постанову Ворошиловського районного
суду м.Донецька від 05 травня 2014 року у
справі № 255/1423/14-а за позовом ОСОБА_5 до
Донецької міської ради, треті особи:
ОСОБА_6, Управління Держземагентства в
м.Донецьку Донецької області, про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

В С Т А Н
О В И В:

Постановою Ворошиловського районного
суду м. Донецька відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
Донецької міської ради, треті особи:
ОСОБА_6, Управління Держземагентства в
м. Донецьку Донецької області, про
визнання протиправним та скасування
рішення.

З рішенням суду першої інстанції не
погодилася позивач та звернулася з
апеляційною скаргою у якій вказала, що
судом першої інстанції неправомірно
було відмовлено у задоволенні позовних
вимог. Посилалася на наявність рішення
суду про визнання за нею права
власності на нерухомість, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Просила скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи у судовому
засіданні вважав, що рішення Донецької
міської ради про надання земельної
ділянки ОСОБА_6 є правомірним, оскільки
на час його прийняття земельна ділянка
була вільна та на неї була відсутня
будь-яка нерухомість. Права власності
за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано не
було. Вважав, що суд першої інстанції
прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.
Просив суд апеляційної інстанції
апеляційну скаргу залишити без
задоволення а постанову суду першої
інстанції без змін.

Представник Донецької міської ради
також вважала, що рішення прийнято
відповідно до законодавства. Всі
дозвільні документи були отримані від
Держземагенства в м.Донецьку спірна
земельна ділянка була вільна від
користування. Просила апеляційну
скаргу залишити без задоволення а
постанову суду першої інстанції без
змін.

Позивач, третя особа - ОСОБА_6,
представник третьої особи - Управління
Держемагенства в м.Донецьку у судове
засідання не прибули, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання. При
таких обставинах колегія суддів вважає
можливим розглянути справу у
відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином, основною умовою судового
захисту є порушення суб'єктивного
права або охоронюваного законом
інтересу особи.

Пунктом 1 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що місцевим загальним
судам як адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган чи
посадова особа місцевого
самоврядування, посадова чи службова
особа органу місцевого самоврядування,
крім тих, які підсудні окружним
адміністративним судам.

Відповідно до статті 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Позивач ОСОБА_5 звернулися до суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування рішення
Донецької міської ради № 18/183 від 27.07.2012
року, який було отримано судом 08.02.2014
року, за вх. № 3826, про що мається
відповідний штамп суду (а.с.2).

Згідно частинами 1,2 статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду
суб'єктам владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог.

Частиною 2 статті 99 КАС України ( в
редакції, яка діяла до 30 липня 2010 року )
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня. Коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За частиною 1 статті 100 КАС України ( в
редакції, яка діяла до 30 липня 2010 року )
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

30 липня 2010 року Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року зазначений статтею 99 КАС
України строк звернення з позовом до
адміністративного суду було скорочено
до шести місяців.

Позивач в позовній заяві зазначає
проте, що про порушення свої дізнався
лише у січні 2014 року з висновку ЕУ № 239
від 13.01.2014 року.

Ці обставини знайшли своє
підтвердження.

Тому, суд першої інстанції вважав, що
строк звернення з позовом до
адміністративного суду в розумінні ст.
99 С України у позивача ОСОБА_5 не
пропущено, а адміністративний позов
подано в межах шестимісячного строку.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини.

Встановлено, що ОСОБА_8 на підставі
Договору на право забудови вільної
земельної ділянки АДРЕСА_1 від 01.11.1946
року, посвідченого нотаріально
державним нотаріусом Кіровської
нотаріальної контори 30.07.1947 року за
реєстровим № 2204 належала земельна
ділянка площею 0,24 га за адресою
АДРЕСА_1, в теперішній час АДРЕСА_1

На зазначеній земельній ділянці
знаходився житловий будинок літ. А-1 з
прибудовою літ. а, загальною площею 51,70
кв. метрів, житловою площею 24,0 кв.
метрів, літня кухня літ. Б, сараї літ. Г,
літ. Д, літ.З, колодязь літ. Н, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи технічним паспортом, який було
видано 28 грудня 2005 року.

Рішенням Петровського районного суду
м. Донецька від 19.06.2007 року за ОСОБА_5
було визнано право власності на
будинок АДРЕСА_1, грошові кошти на
рахунках ВАТ «Ощадбанку України» в
порядку успадкування за законом після
смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Встановлено, що 13.01.2014 року позивачці
стало відомо, що за зазначеною адресою
невідома особа проводить прибирання
земельної ділянки, у зв'язку з чим її
син вимушений звернутися до
правоохоронних органів, де з висновку
по ЕУ № 239 від 13.01.2014 року наданого їй в
Петровському РВ ДМУ УМВС України в
Донецькій області остання дізналася,
що зазначеною невідомою особою є
ОСОБА_6 та Донецькою міською радою йому
було надано Акт на право власності на
земельну ділянку, розташовано за
адресою АДРЕСА_1. Зазначений Акт був
йому наданий на підставі рішення
Донецької міської ради № 18/183 від 27.07.2012
року.

Вважає, що таке рішення Донецької
міської ради є протиправним та таким,
що підлягає скасуванню у судовому
порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виконавчі органи рад - органи, які
відповідно до Конституції України та
цього Закону створюються сільськими,
селищними, міськими, районними в містах
(у разі їх створення) радами для
здійснення виконавчих функцій і
повноважень місцевого самоврядування
у межах, визначених цим та іншими
законами.

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним особам, а саме: право
власності на нерухоме майно.

Згідно з додатками до позовної заяви,
позивачем не було додано документа,
який би підтверджував державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, а саме будинок АДРЕСА_1

Також встановлено, що позивачем після
отримання рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 19.06.2007
року про визнання за нею права
власності на будинок АДРЕСА_1 та до
теперішнього часу не було
зареєстровано власність у законному
порядку, що не було спростовано
Представником позивачки у судовому
засіданні під час розгляду справи, а
навпаки це підтверджувалося.

Встановлено, що земельна ділянка
загальною площею 0,1000 га по АДРЕСА_1
рішенням Донецької міської ради від
27.07.2012 № 18/183 була передана у власність
ОСОБА_6 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.
Кадастровий номер земельної ділянки
:00:047:0241.

Згідно Акту комісії Петровського
районного в м.Донецьку ради з
обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1
від 21.01.2011 року, який був наданий
Управлінням Держземагентства у м.
Донецьку Донецької області разом із
іншими документами на виконання ухвали
суду зазначено, що земельна ділянка
вільна від капітальних будівель,
споруджень та тимчасових споруд.
Поверхня ділянки була покрита бур'яном.
Даний висновок було видано для
закриття реєстру прав власності.

Крім того, з наданих з боку третьої
особи фотознімків вбачається, що
дійсно земельна ділянка вільна від
капітальних будівель, споруджень та
тимчасових споруд, а поверхня ділянки
була покрита бур'яном.

Згідно довідки Управління
Держземагентства у м. Донецьку
Донецької області від 14.06.2011 року за №
03-31-1799, земельна ділянка за
вищевказаною адресою у власність не
передавалась.

Встановлено, що відповідачем Донецькою
міською радою було прийнято
оскаржуване рішення на підставі
отриманих документів, які були надані
третьою особою після отримання всіх
необхідних висновків та погоджень
відповідних інстанцій.

У відповідності до статті 12 Земельного
кодексу України до повноважень
сільських, і селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить, зокрема,
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

За нормами п. г ч. 1 ст. 121 Земельного
кодексу України громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) в містах -
не більше 0,10 гектара.

З урахуванням цього, посилання у
позовній заяві позивачкою на
належність їй земельної ділянки площею
0,24 га є таким, що суперечить чинному
законодавству, а отже не призводить до
порушення прав позивача.

Встановлено, що договір на який
посилається позивачка на право
забудови вільної , земельної ділянки,
не надає їй право власності на дану
земельну ділянку.

Згідно зазначеного договору, спірна
земельна ділянка була надана у
користування на певний строк, який
сплив, а як встановлено у судовому
засіданні про продовження цього строку
ні позивач ні інші особи не зверталися.

Відповідно до ст. 126 ЗК України - право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Статтею 125 цього Кодексу право
власності або право користування
земельною ділянкою, виникає з моменту
державної реєстрації.

Отже, з урахуванням того, що право
власності на будинок АДРЕСА_1 у
встановленому законом порядку з червня
2007 року та по теперішній час не було
зареєстровано позивачем, а також
відсутність капітальних будівель,
споруджень та тимчасових споруд на
земельній ділянці по АДРЕСА_1, раніше
зазначена земельна ділянка була
передана у власність розпорядником
землі у місті Донецьку за нормами п. 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України (у попередній
редакції), а саме Донецькою міською
радою третій особі ОСОБА_6 на законних
підставах.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позовні вимоги позивача
ОСОБА_5 до Донецької міської ради, треті
особи ОСОБА_6, Управління
Держземагентства в м. Донецьку
Донецької області про визнання
протиправним та скасування рішення є
такими, що не підлягають задоволенню,
оскільки є безпідставними та
необґрунтованими.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення а
рішення суду без змін.

Повний текст ухвали складений 24 червня
2014 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 05 травня 2014 року у справі
№ 255/1423/14-а - залишити без задоволення.

Постанову Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 05 травня 2014 року у
справі № 255/1423/14-а - залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
складення ухвали у повному обсязі
відкласти на строк - до 5 днів.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів після складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов