Справа № 2а/1570/9281/2011
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

24 червня 2014 р. Справа № 2а/1570/9281/2011

Категорія: 3.5 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

при секретарі -
Посторонка І.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Територіального управління
Держгірпромнагляду в Одеській області,
за участю третьої особи ОСОБА_2 про
визнання актів безпідставними, їх
скасування, зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Територіального управління
Держгірпромнагляду в Одеській області
про визнання безпідставними актів
спеціального розслідування нещасного
випадку, який мав місце 05.05.2011 року о 13
год. 30 хв. Територіального управління
Держгірпромнагляду в Одеській області
форми Н-1 та Н-5 від 08.06.2011 року, які
звернені до неналежного відповідача та
їх скасування, зобов'язання
відповідача повторно переглянути акти
форми Н-1 та Н-5 від 08.06.2011 року з метою
визначенням належного відповідача та
повідомити про це заінтересованих
осіб, в тому числі, прокуратуру
Суворовського району м. Одеси.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
05.05.2011 року працівник ТОВ «ОСУЕ» ОСОБА_4
із залученням техніки цього
підприємства, зокрема, екскаватора
ЕК-18, виконував на території ВАТ «ОЗ
«Центроліт» роботи з демонтажу
залізобетонних конструкцій цеху
стального лиття з метою вилучення
металобрухту, однак, під час виконання
цих робіт, від вібрації залізобетонна
ферма зірвалась з кріплення, зломила
колону та рухнула на кабіну
екскаватора та смертельно травмувала
ОСОБА_4

Зазначені обставини стали підставою
для призначення Територіальним
управлінням Держгірпромнагляду в
Одеській області наказом №371 від 6
травня 2011 року спеціального
розслідування нещасного випадку
комісією у складі представника
відповідача, представника Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Малиновському
районі м. Одеси, представників ВАТ «ОЗ
«Центроліт» та ТОВ «ОСУЕ», яке було
проведено у період з 6 травня по 3 червня
2011 року та за його результатами 08.06.2011
року були складені акти по формі Н-1 і
Н-5, відповідно до яких нещасний
випадок, який стався 05.05.2011 року в ТОВ
«ОСУЕ» на території ВАТ «ОЗ
«Центроліт» з ОСОБА_4 вважається
пов'язаним з виробництвом.

При цьому, комісією встановлено, що
відповідальним за нещасний випадок є
керівник ВАТ «ОЗ «Центроліт» ОСОБА_3,
який повинен був забезпечити безпеку
працівників при виконанні робіт на
території заводу, зокрема, огородити
місце виконання робіт, розташувати
техніку за межами металевих
конструкцій та враховуючи аварійність
конструкцій, що підтверджено
«Висновком про технічний стан та
можливість експлуатації цеху
стального лиття», забезпечити
виконання робіт з демонтажу із
залученням спеціалізованої
будівельної організації та відповідно
до розробленого проекту.

Відмовляючи у задоволені
адміністративного позову суд першої
інстанції встановив наступні
обставини та дійшов до наступних
висновків, з якими повністю
погоджується колегія суддів.

Пунктами 40, 42, 46, 51 «Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»,
затвердженого 25 серпня 2004 року
Постановою Кабінету Міністрів України
№1112 (який діяв на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
нещасні випадки із смертельними
наслідками підлягають спеціальному
розслідуванню, яке проводиться
комісією, що призначається наказом
керівника територіального органу
Держнаглядохоронпраці, до якої
включаються посадові особи
територіального органу
Держнаглядохоронпраці, представник
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду, керівник (спеціаліст) служби
охорони праці підприємства або інший
представник роботодавця, представник
первинної організації профспілки
підприємства, членом якої є потерпілий,
або уповноважена найманими
працівниками особа з питань охорони
праці, якщо потерпілий не є членом
профспілки, представник
профспілкового органу вищого рівня,
тощо.

Спеціальна комісія зобов'язана
обстежити місце події, опитати
представників роботодавця, свідків,
тощо, визначити відповідність умов
праці та її безпеки вимогам
законодавства про охорону праці,
з'ясувати причини та обставини
нещасного випадку, визначити чи
пов'язаний цей випадок з виробництвом,
встановити осіб, які допустили
порушення вимог законодавства про
охорону праці, а також розробити заходи
щодо запобігання подібним нещасним
випадкам, зустрітися з потерпілим або
членами його сім'ї для вирішення
соціальних проблем та роз'яснення їх
прав.

За результатами спеціального
розслідування складаються акт форми
Н-5, акт форми Н-1 стосовно кожного
потерпілого, нещасний випадок з яким
визнано таким, що пов'язаний з
виробництвом.

Відповідно до п. 14 «Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»
визнаються пов'язаними з виробництвом
нещасні випадки, що сталися з
працівниками під час виконання
трудових обов'язків у період
перебування в іншому місці, пов'язаному
з виконанням робіт починаючи з моменту
прибуття працівника на підприємство до
його відбуття, який повинен
фіксуватися відповідно до вимог правил
внутрішнього трудового розпорядку
підприємства, у тому числі протягом
робочого та надурочного часу, або
виконання завдань роботодавця в
неробочий час, під час відпустки, у
вихідні, святкові та неробочі дні.

Згідно із п. 30 «Порядку розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві» нещасний випадок, що
стався з працівником під час виконання
роботи під керівництвом посадових осіб
підприємства, на якому він працює, на
виділеній території, об'єкті, дільниці
іншого підприємства, розслідується і
береться на облік підприємством,
працівником якого є потерпілий.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідачем за наказом №371 від 6
травня 2011 року була створена комісія із
спеціального розслідування нещасного
випадку, що стався в ТОВ «ОСУЕ» на
території ВАТ «ОЗ «Центроліт» з ОСОБА_4,
до якої увійшли представники
відповідача, Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, ВАТ «ОЗ
«Центроліт», ТОВ «ОСУЕ», якою
встановлені обставини та причини
нещасного випадку та складені акти за
формою Н-1, Н-5 оскільки нещасний випадок
пов'язаний з виробництвом.

Таким чином, оскільки, нещасний
випадок, що стався з ОСОБА_4 підпадає
під вимоги п. 14 «Порядку розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві», тобто пов'язаний з
виробництвом та взятий на облік ТОВ
«ОСУЕ», суд першої інстанції зробив
обґрунтований висновок про те, що
відповідачем додержані вимоги
законодавства, що регулює порядок
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків на виробництві, та
правомірно визначено цей випадок
таким, що пов'язаний з виробництвом.

Крім того, судом першої інстанції з
посиланням на п. 18 «Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»
яким передбачені випадки, в яких
нещасні випадки не визнаються
пов'язаними з виробництвом,
обґрунтовано встановлено та зазначено,
що випадок, який стався з ОСОБА_4 не
підпадає під жодний підпункт вказаного
пункту, що свідчить про правомірність
встановлення пов'язаності з
виробництвом цього нещасного випадку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
охорону праці» № 2694-XII від 14 жовтня 1992
року роботодавець зобов'язаний
створити на робочому місці в кожному
структурному підрозділі умови праці
відповідно до нормативно-правових
актів, а також забезпечити додержання
вимог законодавства щодо прав
працівників у галузі охорони праці.

Згідно із положеннями п. 2.49, 2.50, 2.52. 2.54
СНиП ІІІ-4-80* перед розробкою або
знесенням будівлі повинні бути
розроблені заходи з забезпечення
безпеки виконання робіт, територія
знесення будівлі повинна бути
огороджена, машини та механізми
повинні бути розміщені поза зоною
конструкцій на відстані не менше
висоти цих конструкцій, тощо.

Отже, аналізуючи вказані норми суд
першої інстанції дійшов до правильного
висновку про те, що керівництво
підприємства, на якому виконуються
роботи, несе відповідальність за
додержанням вимог охорони праці при їх
виконанні на території підприємства,
повинно забезпечити відсутність
доступу до місця виконання робіт
сторонніх осіб.

В свою чергу, колегія суддів не приймає
до уваги доводи апеляційної скарги про
те, що на час, коли стався нещасний
випадок позивач не був керівником ВАТ
«ОЗ «Центроліт» та не може бути винним
у нещасному випадку на виробництві, що
стався з ОСОБА_4, оскільки як
обґрунтовано встановлено та зазначено
судом першої інстанції з урахуванням
положень ст. 72 КАС України, рішенням
Апеляційного суду Одеської області від
12.03.2014 року встановлено, що ОСОБА_3
перебував у трудових відносинах з ВАТ
«ОЗ «Центроліт», останнім часом до
звільнення виконував обов'язки голови
правління підприємства, його поновлено
на роботі на цій посаді рішенням суду з
03.06.2011 року та наказ ВАТ «ОЗ «Центроліт»
№3/к від 06.06.2011 року, яким припинено
виконання ОСОБА_3 обов'язків голови
правління зазначеного підприємства з
03.06.2011 року скасований.

Колегія суддів також не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції при
розгляді справи та винесенні рішення
норм процесуального права, оскільки
вони не підтверджуються матеріалами
справи, в тому числі журналами судових
засідань, на які позивачем зауважень не
подавалось.

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вони спростовуються матеріалами
справи та обґрунтованими доводами суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового
рішення виготовлений 25 червня 2014 року.

Головуючий:

Судді: