Справа № 812/3348/14
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/3348/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді
Шембелян В.С.,

при секретарі: Стройній
О.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача:
Вандишевої Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Луганська
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Державної казначейської служби
України в Луганській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2014 року позивач звернувся з
вимогами до відповідача, зазначивши в
обґрунтування наступні обставини.

Листом відповідача від 07.05.2014 року
позивачу було повернуто поданий ним з
заявою від 05.05.2014 року виконавчий лист
Ленінського районного суду м.
Луганська №2-289/04 від 08.02.2008 року без
виконання у зв'язку з пропущенням
позивачем строку його пред'явлення до
виконання. Позивач вважає, що ним не
порушено зазначений строк, тому
просить визнати такі дії відповідача
протиправними, та зобов'язати ГУ ДКСУ в
Луганській області прийняти до
виконання вказаний виконавчий лист.

Позивач у судовому засіданні підтримав
заявлений адміністративний позов в
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні адміністративний позов не
визнала, з доводів, викладених у
запереченнях, просила відмовити у
задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні обставини та
відповідні ним правовідносини.

З виконавчого листа, що виданий 08.02.2008
року Ленінським районним судом м.
Луганська позивачу як стягувачу,
вбачається, що за рішенням зазначеного
суду від 07.05.2007 року в цивільній справі
№2-289/04 на користь позивача ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної незаконним притягненням до
кримінальної відповідальності,
стягнуто за рахунок Державного Бюджету
України 5000 гривень, зобов'язано Головне
Управління Державного казначейства
України в Луганській області провести
виплату з відповідного рахунку.
Зазначене рішення 21.03.2007 року набрало
законної сили, строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання 21.11.2010
року. З відмітки державного виконавця
на зворотному боці виконавчого листа
вбачається, що його повернуто
стягувачу 25.02.2014 року (а.с.6).

Відповідно до постанови державного
виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ в
Луганській області від 25.02.2014 року ВП
№6783409 вказаний вище виконавчий лист
повернуто стягувачу у зв'язку з
неможливістю виконання відповідного
рішення суду (а.с.21).

З заяви ОСОБА_1 від 05.05.2014 року
вбачається, що він звернувся до
відповідача з вимогою стягнути кошти
на відповідний розрахунковий рахунок
позивача за вказаним виконавчим
документом, що додавався (а.с.5).

За змістом листа від 07.05.2014 року
№15-04/347-4094 відповідач як орган
Державної казначейської служби
України повертає позивачу вказаний
виконавчий лист без виконання як такий,
що пред'явлений до виконання з
порушенням встановленого строку, з
посиланням на вимоги пункту 6 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
з державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, що затверджено
Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 №845 (а.с.4).

Вирішуючи питання щодо правомірності
дій відповідачів відносно повернення
позивачу без виконання вказаного
виконавчого листа, суд виходить із
наступних вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999р. №
606-XIV виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України (ст.2
Закону України "Про виконавче
провадження").

За правилом частини другої статті 3
Закону України «Про виконавче
провадження» рішення про стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються також органами Державного
казначейства України в установленому
Кабінетом Міністрів України порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 №845 затверджений Порядок
виконання рішень про стягнення коштів
з державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ (далі - Порядок №845).

Пунктами 3 Порядку №845 визначено, що
рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

Відповідно до пункту 6 вказаного
Порядку №845, у разі прийняття рішення
про стягнення коштів стягувач подає
органові Казначейства:

- заяву про виконання такого рішення із
зазначенням реквізитів банківського
рахунка, на який слід перерахувати
кошти, або даних про перерахування
коштів у готівковій формі через банки
або підприємства поштового зв'язку,
якщо зазначений рахунок відсутній;

- оригінал виконавчого документа;

інші документи.

Виконавчі документи пред'являються до
виконання протягом одного року з дня,
що настає за днем набрання рішенням про
стягнення коштів законної сили, якщо
інше не передбачено законом.

Згідно з ч.3 ст.23 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999р. №
606-XIV, у разі повернення виконавчого
документа стягувачу у зв'язку з
неможливістю в повному обсязі або
частково виконати рішення, строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання після переривання
встановлюється з дня його повернення.

Враховуючи встановлений судом факт
повернення позивачу 25.02.2014 року
вказаного виконавчого листа у зв'язку з
неможливістю виконати рішення суду,
суд вважає, що норма ч.3 ст. 23 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999р. № 606-XIV є спеціальною і має
застосовуватися до спірних
правовідносин.

Оскільки зазначений виконавчий
документ вже перебував на виконанні (ВП
№6783409), і строк його пред'явлення до
виконання після переривання
встановлюється з дня його повернення,
що передбачено законом, то відповідно
до норми пункту 6 Порядку №845, позивач
має право протягом року з дня
повернення йому виконавчого листа - з
25.02.2014 року пред'явити цей виконавчий
лист до виконання органові
Казначейства.

Таким чином, фактично позивачем не були
порушені строки пред'явлення
виконавчого листа до виконання на
момент звернення з заявою від 05.05.2014
року, тому наявною є протиправність дій
відповідача щодо повернення листом від
07.05.2014 року позивачу виконавчого листа
Ленінського районного суду м.
Луганська №2-289/04 від 08.02.2008 року без
виконання у зв'язку з пропущенням
позивачем строку його пред'явлення до
виконання.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача, що позивачем пропущено
строк пред'явлення до виконання, який
встановлений в самому виконавчому
листі, оскільки позивач своєчасно
протягом цього строку звернувся до
виконавчої служби, яка відкрила
виконавче провадження (ВП №6783409)
відповідно до встановленого на той час
порядку.

Для поновлення порушених прав позивача
суд вважає за необхідне зобов'язати
відповідача прийняти виконавчий
документ до виконання, тому заявлені
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі.

Сума судового збору сплачена позивачем
має бути стягнута на його користь на
підставі статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Луганській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити повністю.

Визнати проиправними дії Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області з
повернення виконавчого листа № 2-289/04
від 08.02.2008 року стягувачеві.

Зобов'язати Головне управління
Державної казначейської служби
України в Луганській області прийняти
до виконання виконавчий лист
Ленінського районного суду м.Луганська
№2-289/04 від 08.02.2008 року.

Стягнути з державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору в сумі 74,00 грн. (сімдесят
чотири гривні).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 23 червня 2014 року.

Суддя
В.С. Шембелян