Справа № 691/484/14-а(2а/691/14)
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
691/484/14-а(2а/691/14) Головуючий у
1-й інстанції: Подорога Л.В.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Старової Н.Е., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Городищенської
районної державної адміністрації на
постанову Городищенського районного
суду Черкаської області від 29 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Городищенської районної державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до суду із
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Городищенської
районної державної адміністрації про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі не меншому
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, за період з 05.10.2013 року по 30.03.2014
року, з урахуванням раніше проведених
виплат.

Ухвалою Городищенського районного
суду Черкаської області від 09.04.2014 року,
адміністративний позов в частині
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі не меншому прожиткового
мінімуму, встановленого законом, за
період з 05.10.2013 року по 07.10.2013 року було
залишено без розгляду.

Постановою Городищенського районного
суду Черкаської області від 29 квітня 2014
року вимоги адміністративного позову
були задоволені.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є матір'ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у
зв'язку з чим, перебуває у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та отримує грошову
допомогу, як застрахована особа, у
розмірі 130 грн.00 коп.

Призначення державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачено статтею 3
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-XII
року.

До 01.01.2008 року (дати набрання чинності
Законом України від 28.12.2007 року «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» № 107-VI)
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18.01.2001 року № 2240-III, який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб (стаття 42).
Розмір допомоги також визначався цими
Законами.

Відповідно до статті 15 Закону «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені зміни до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, статтю
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» викладено в
наступній редакції: «Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130,00 гривень», а із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II
вказаного Закону щодо виключення
статей 40-44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Таким чином, з часу проголошення
рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Оскільки, пунктом 2 розділу ІІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року статті 13,
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» також
відновили попередню редакцію.

Відповідно до частини 2 статті 45 Закону
України від 27.04.2010 року «Про Державний
бюджет України на 2010 рік», допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за Законами України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначалась і
здійснювалась у розмірах і в порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 22 Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001
року № 1751, передбачено, що відповідно
до статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 01.01.2008 року -50 відсотками,
з 01.01.2009 року - 75 відсотками, з 01.01.2010 року
- 100 відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130,00 грн.

У зв'язку з тим, що положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» не визнано
неконституційними та не скасовано, у 2010
році допомога при народженні дитини та
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку призначалась та
виплачувалась у відповідності до
пункту 22 постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми»від 27.12.2001 року
№ 1751.

Оскільки Закон України «Про Державний
бюджет на 2010 рік» діяв лише у 2010 році, з
01.01.2011 року правовідносини щодо
нарахування вказаної допомоги
регулюються Законами України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а положення постанови
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001
року № 1751 в тій частині, в якій вони
суперечать названим законам,
застосовуватися не можуть.

Спірні правовідносини між позивачем та
Управлінням праці та соціального
захисту населення Городищенської
районної державної адміністрації
склались у 2013 - 2014 роках.

З огляду на те, що ані Законом України
«Про Державний бюджет України» на 2013 -
2014 роки, ані іншими Законами не
встановлювався інший розмір допомоги,
ніж у Законах України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» та «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», з 01.01.2013 року у
відповідача виник обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірах, передбачених
вищевказаними законами.

Наведена позиція узгоджується з
висновками Верховного Суду України,
викладеними у постановах від 25.12.2012
року (справа № 21-410а12), від 11.12.2012 року
(справа № 21-300а12), які є обов'язковими
для врахування адміністративними
судами в силу приписів частини 2 статті
161 та частини 1 статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. За
наведеного, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про задоволення
адміністративного позову.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.
Керуючись статтями
160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Городищенської районної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову
Городищенського районного суду
Черкаської області від 29 квітня 2014 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Мєзєнцев Є.І.

суддя

Карпушова О.В.

суддя

Старова Н.Е.

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Старова Н.Е.