Справа № 2а/2218/9478/11
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/2218/9478/11
Головуючий у 1-й інстанції: Трембач О.Л.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 31 травня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про перерахунок пенсії ,
-

В С Т А Н О В И В :

в травні 2011 року позивач звернувся до
Хмельницького міськрайонного суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому
Хмельницької області про визнання дій
відповідача щодо невиплати позивачу
пенсії у розмірі відповідно до
положень ст. ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 22.05.2008
року по 31.08.2010 року протиправними;
зобов'язання відповідача зробити
перерахунок та виплату пенсії позивачу
відповідно до положень ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
не нижче 8 мінімальних пенсій за віком -
основна пенсія, та додаткової пенсії у
розмірі не нижче 75 % мінімальної пенсії
за віком з 22.05.2008 року по 31.08.2010 року.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 31 травня 2011 року позов
задоволено: визнано протиправними дії
відповідача щодо невиплати позивачу
пенсії на підставі Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
не меншому 8 мінімальних пенсій за
віком, та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі не
меншому 75 % мінімальної пенсії за віком,
виходячи із встановленого законом
розміру мінімальної пенсії за віком, за
період з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010
року; зобов'язано відповідача
нарахувати та виплатити позивачу як
інваліду 2 групи пенсію в розмірі не
меншому 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі не
меншому 75 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до положень ст. ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 22 травня 2008 року по 31 серпня
2010 року, виходячи із встановленого ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" розміру мінімальної
пенсії за віком, та з урахуванням
фактично отриманих сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 31 травня 2011 року як таку, що
винесена з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково, постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 31 травня 2011 року скасувати,
адміністративний позов залишити без
розгляду, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивач є потерпілим
від Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1 та отримує пенсію та
часткову доплату за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначену у відповідності до
статтей 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до ч. 4 ст. 54 вказаного Закону
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів 2 групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до постраждалих першої
категорії, що є інвалідами 2 групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Всупереч ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному постановами
Кабінету Міністрів України № 1 від
03.01.2002 року, №530 від 28.05.2008 року та № 654
від 16.07.2008 року.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу
відносно постанов Кабінету Міністрів
України № 1 від 03.01.2002 року, №530 від
28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року,
відповідач неправомірно виплачував
основну та додаткову пенсію в меншому
розмірі, ніж це передбачено ст.ст. 50, 54
зазначеного Закону.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
щодо наявності у відповідача обов'язку
нараховувати та виплачувати позивачу
пенсії, передбачені ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Проте, колегія суддів звертає увагу, що
суд першої інстанції, вирішуючи спір по
суті позовних вимог, не дослідив та не
надав оцінку обставинам щодо
дотримання позивачем строків
звернення до суду, визначених статтею 99
КАС України.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 100 КАС України визначено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя
після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи подано адміністративний
позов у строк, установлений законом
(якщо адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Виходячи зі змісту даної норми, суд
повинен надати оцінку та перевірити
наявність чи відсутність підстав для
застосування ч. 1 ст. 100 КАС України.

Як видно із матеріалів справи, позивач
звернувся до адміністративного суду
17.05.2011 року.

Згідно з позовними вимогами позивач
просить виплатити йому пенсії,
передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за період з
22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року. В
обґрунтування пропуску строку
звернення до адміністративного суду
позивач посилається на те, що ухвалою
від 07.02.2011 року Хмельницьким
міськрайонним судом було відмовлено у
поновленні пропущеного строку на
подання адміністративного позову в
період з 22.05.2008 року по 04.08.2010 року,
оскільки позивач не надав доказів
поважності пропуску строку звернення
до адміністративного суду з позовом.
14.04.2011 року позивачем було подано заяву
про повернення позову з метою зібрання
доказів поважності пропуску строку,
передбаченого ст. 99 КАС України.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що докази, які підтверджували б
поважність пропуску позивачем строку
звернення до адміністративного суду, в
матеріалах справи відсутні. Крім того,
позивач просить виплатити йому пенсії
по 31.08.2010 рок, в той час, як до суду
звернувся з таким позовом 17.05.2011 року,
тобто з пропуском шестимісячного
строку, передбаченого ст. 99 КАС України.

Таким чином, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази на
підтвердження поважності пропуску
строку звернення до адміністративного
суду, колегія суддів вважає, що він
пропущений без поважних причин.

Виходячи із встановлених обставин,
колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає, що суд першої інстанції дійшов
передчасного висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати постанову
суду і залишити позовну заяву без
розгляду або закрити провадження у
справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Статтею 205 КАС України встановлено, що
розглянувши апеляційну скаргу, суд
апеляційної інстанції постановляє
ухвалу в разі скасування судового
рішення і залишення позовної заяви без
розгляду або закриття провадження у
справі.

В силу ч. 1 ст. 203 КАС України постанова
або ухвала суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд
своєю ухвалою залишає позовну заяву
без розгляду, якщо позовну заяву подано
з пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду, і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанову суду першої
інстанції необхідно скасувати,
залишивши адміністративний позов без
розгляду.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 31 травня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому про перерахунок
пенсії, - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому про перерахунок
пенсії, - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбаченим цим
Кодексом.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.