Справа № 2а-4877/12/1070
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К/800/20351/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.

суддів : Калашніковій О.В.,
Леонтович К.Г.,

при секретарі Романишин О.Р.

за участі представників позивача
Троніц М.І., Міхневича В.В.,

представника відповідача
Смірнова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції України на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2013 р. по справі № 2а-4877/12/1070
за позовом Державної фінансової
інспекції України до Приватного
акціонерного товариства «Броварське
шляхово-будівельне управління № 50», за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору, на
стороні відповідача - Дочірнього
підприємства «Київське обласне
дорожнє управління» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України», про стягнення коштів -

в с т а н о в и л
а:

В квітні 2012р. Державна фінансова
інспекція України звернулася до суду з
позовом до ПрАТ «Броварське
шляхово-будівельне управління № 50», за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору, на
стороні відповідача - ДП «Київське
обласне дорожнє управління» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України», про
стягнення коштів.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 р., у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленими по
справі рішеннями, Державна фінансова
інспекція України подала касаційну
скаргу, в якій просить ці рішення
скасувати та ухвалити нове, яким позов
задовольнити. Скарга обґрунтована
невірним застосуванням судами норм
матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами,
дослідивши обґрунтованість
застосування норм матеріального права
до вирішення спірних правовідносин,
вивчивши доводи касаційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав до її
задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судами, Головним
контрольно-ревізійним управлінням
України на виконання звернення
Управління по боротьбі з організованою
злочинністю ГУ в Київській області МВС
України №23/3683 від 26 травня 2011 року,
відповідно до постанови Подільського
районного суду м. Києва від 26 травня 2011
року у справі № 4-341/11, проведено
позапланову ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності ДП
«Київське обласне дорожнє управління»
ВАТ «Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» за
період з 01 січня 2008 року по 30 травня 2011
року, якою виявлено ряд порушень та
недоліків, що викладені в акті ревізії
№08-21/27 від 22 липня 2011 року.

Зокрема ревізією встановлено, що
третьою особою укладено договір № 407-02
від 22 липня 2010 року з ПрАТ «Броварське
шляхово-будівельне управління № 50» на
виконання послуг по поточному ремонту
автомобільної дороги Р-01 Київ-Обухів
(дорожній одяг, влаштування зупинок,
нанесення дорожньої розмітки, дорожні
знаки, огородження бар'єра, світлофори).

В ході проведення зустрічної звірки у
субпідрядника - ПрАТ «Броварське ШБУ №
50», який виконував роботи по об'єкту -
«Поточний ремонт автодороги Київ -
Обухів на ділянці км 16+660 - км 29+200»,
проведено порівняння поточних цін на
матеріальні ресурси, включених в акти
виконаних робіт форми № КБ-2в та
фактичних цін за даними
бухгалтерського обліку підрядника.

Проведеними розрахунками встановлено
завищення вартості матеріалів в актах
виконаних робіт ПрАТ «Броварське ШБУ №
50» по об'єкту «Поточний ремонт
автодороги Київ - Обухів на ділянці км
16+660 - км 29+200» за вересень - грудень 2010
року всього на загальну суму 320 507, 67 грн.
(з ПДВ).

За наведених обставин позивач прийшов
до висновку, що внаслідок оплати
завищеної вартості виконаних ПрАТ
«Броварське шляхово-будівельне
управління № 50» дорожньо-ремонтних
робіт завдано матеріальної шкоди
(збитків) державі в особі ДП «Київське
обласне дорожнє управління» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» на
загальну суму 453 823, 67 грн. (320 507, 67 грн. + 133
316, 00 грн.).

За наслідками проведеної ревізії
ГоловКРУ України на адресу ДП
«Київське обласне дорожнє управління»
направлено вимогу від 08.08.2014р. № 06-14/1278,
відповідно до п. 2 якої ревізійний орган
вимагає стягнути з ПрАТ «Броварське
шляхово-будівельне управління № 50»
зайво сплачені кошти в сумі 453 823,67 грн.
за виконання робіт по об'єкту «Поточний
ремонт автодороги Київ - Обухів на
ділянці км 16+660 - км 29+200».

У зв'язку із невиконанням вказаного
пункту вимоги, правонаступник ГоловКРУ
України - Державна фінансова інспекція
України звернулася до суду з даним
позовом до ПрАТ «Броварське
шляхово-будівельне управління № 50».

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що звернення позивача з
позовом до ПрАТ «Броварське
шляхово-будівельне управління № 50» про
стягнення коштів є безпідставним та
суперечить встановленому
законодавством порядку здійснення
державного фінансового контролю.

Колегія суддів погоджується з
наведеними висновками судів, у зв'язку
з наступним.

Закон України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
№ 2939-ХП (чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) № 2939-ХП
передбачає, що державний фінансовий
контроль реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до ст. 2 Закону порядок
проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 р. №
550, визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Відповідно до пункту 49 Порядку у разі,
коли діями чи бездіяльністю
працівників об'єкта контролю державі
або підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, орган служби
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Згідно з п. 50 Порядку за результатами
проведеної ревізії у межах наданих
прав органи служби вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущених порушеннях працівників
об'єкту контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Вказані вимоги Порядку узгоджуються з
п. 10 ст. 10 Закону № 2939-ХП, відповідно до
якого Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Отже, системний аналіз наведених
положень дає підстави вважати, що
органам державного фінансового
контролю надається право звертатись до
суду в інтересах держави з позовом до
підконтрольної установи, якщо такою не
було забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень.

Як вбачається з акту ревізії від
05.07.2011р. № 06-21/50 та вимоги від 08.08.2011р. №
06-14/1278, ГоловКРУ проводило перевірку ДП
«Київське обласне дорожнє управління»
ВАТ «Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» і,
відповідно, вказана вимога направлена
керівнику цього підприємства.

Враховуючи невиконання третьою особою
вимоги від 08.08.2011р. № 06-14/1278, у позивача
виникли законні підстави для звернення
до суду з позовом саме до ДП «Київське
обласне дорожнє управління» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України».

Судами попередніх інстанції вірно
встановлено, що ПрАТ «Броварське
шляхово-будівельне управління № 50» не
є суб'єктом господарювання державного
сектору економіки, не є підприємством,
яке отримало кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів, не
використовує державне чи комунальне
майно, тобто не являється
підконтрольною установою органів
державного фінансового контролю.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про відсутність у
Державної фінансової інспекції
України передбачуваних законом прав та
повноважень для звернення до суду з
даним позовом до ПрАТ «Броварське
шляхово-будівельне управління № 50» про
стягнення коштів.

Колегія суддів знаходить вірними
висновки судів попередніх інстанцій
про те, що спірні дії Держфінінспекції
порушують законні права відповідача та
вчинені всупереч вимогам
законодавства, яке регулює питання
здійснення державного фінансового
контролю, зокрема пункту 7 статті 10,
частини 2 статті 15 Закону України "Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні".

Колегія суддів дійшла думки, що
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій про відмову в задоволенні
позову ґрунтуються на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, належній оцінці досліджених
доказів, та обґрунтовано застосованих
нормах матеріального права до
вирішення спірних правовідносин.
Порушень норм процесуального закону,
які б призвели до ухвалення
незаконного рішення, не встановлено.

Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів -

у х в а л и
л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції України залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2013 р. по справі № 2а-4877/12/1070
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
судом України з підстав, в порядку та у
строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС
України.

Судді: