Справа № 2а-80/10
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/17373/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області на
постанову Арцизького районного суду
Одеської області від 16 вересня 2010 року
та постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області про
зобов'язання підвищити пенсію,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання здійснити
нарахування державної соціальної
допомоги дитині війни за період з 01
січня 2006 року по травень 2009 року.

Постановою Арцизького районного суду
Одеської області від 16 вересня 2010 року
позов задоволено частково. визнано
протиправною бездіяльність Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області та зобов'язано
здійснити перерахунок пенсії позивачу
з підвищенням її з урахуванням
державної соціальної допомоги як
дитині війни відповідно до статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого
частиною 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та провести відповідні
виплати за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31
травня 2009 року, з урахуванням
виплачених сум. В іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області задоволено частково.
Постанову Арцизького районного суду
Одеської області від 16 вересня 2010 року
змінено та викладено резолютивну
частину у такій редакції:
«адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково. Зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду
України в Одеській області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 з її
підвищенням на 30% мінімальної пенсії за
віком, у відповідності до вимог Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», в розмірі встановленому
частиною 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 28 жовтня 2008
року по 31 травня 2009 року, з урахуванням
сум, виплачених у цей період. В решті
позовних вимог - відмовити.» В іншій
частині постанову Арцизького
районного суду Одеської області від 16
вересня 2010 року - залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач вказав
на допущені судами порушення норм
матеріального права та у зв'язку зі
смертю позивача просить скасувати
оскаржувані судові рішення та закрити
провадження у справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, у
межах, визначених ст. 220 КАС України,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як видно з копії свідоцтва про
смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1, виданого
Центрально-Міським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Криворізького міського управління
юстиції у Дніпропетровській області
від 04 грудня 2013 року позивач помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Пунктом 5 частини 1 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд закриває
провадження у праві у разі смерті або
оголошення в установленому законом
порядку померлою особи, яка була
стороною у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
1219 Цивільного кодексу України не
входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема, права на
аліменти, пенсію, допомогу або інші
виплати, встановлені законом, тобто
правонаступництво щодо виплат, які є
предметом позовних вимог у справі, не
допускається.

За правилами статті 228 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судові рішення в касаційному порядку і
залишає позовну заяву без розгляду або
закриває провадження у справі з
підстав, встановлених статтями 155 і 157
цього Кодексу. Суд касаційної
інстанції визнає законні судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій такими, що втратили законну
силу і закриває провадження у справі,
якщо після їх ухвалення виникли
обставини, які є підставою для закриття
провадження у справі, та ці судові
рішення ще не виконані.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 був дитиною
війни та отримував пенсію за віком.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»
зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Законом України від 19 січня 2006 року №
3367-IV внесені зміни до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік», відповідно до яких виключено
пункт 17 статті 77, а стаття 110 викладена в
іншій редакції. Зокрема установлено, що
державна соціальна підтримка дітей
війни, передбачена статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», запроваджується у 2006 році
поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України у
2006 році не визначив порядку
нарахування та виплати надбавки до
пенсії, передбаченої статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», то суди першої та апеляційної
інстанції дійшли до правильного
висновку, що вимоги позивача стосовно
такої виплати у зазначеному році
задоволенню не підлягають.

Дію статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням статті 111 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» відповідно до пункту 12 частини
першої статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
було призупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, пункт 12 статті 71 та стаття 111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати підвищення до пенсії в
розмірі, встановленому статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», в редакції закону від 18
листопада 2004 року.

Аналогічні правовідносини склалися в
2008 році, оскільки зміни до статті 6
вищезазначеного Закону, що внесені
пунктом 41 розділу 2 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
визнані неконституційними рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
№ 10-пр/2008.

Крім того, вихідним критерієм
обрахунку доплати до пенсії дітям
війни виступає мінімальна пенсія за
віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком, згідно статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Будь-яких інших нормативно-правових
актів, які б визначали механізм
вирахування мінімальної пенсії за
віком або встановлювали її розмір,
немає.

Відповідно до частини 7 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону).

За таких обставин положення частини
третьої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першою цієї
статті тільки стосовно визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Отже, вирішуючи даний спір суди першої
та апеляційної інстанції дійшли до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку розміру доплати до пенсії,
передбаченої статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Однак, відповідно до частини 2 статті 99
КАС України (у редакції час звернення
до суду) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів. Згідно з
частиною 1 статті 100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки, відповідач просив суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог, крім іншого, з підстав пропуску
строку звернення до суду, то суд
апеляційної інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог
у частині здійснення виплати
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії поза межами річного
строку.

Враховуючи те, що рішення суду
апеляційної інстанції та змінене ним
рішення першої інстанції постановлено
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права та після їх
ухвалення виникли обставини, які є
підставою для закриття провадження у
справі, суд касаційної інстанції
визнає судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій такими, що
втратили законну силу.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 228, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 08 листопада 2012 року та змінену нею
постанову Арцизького районного суду
Одеської області від 16 вересня 2010 року
визнати такими, що втратили законну
силу.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Одеській області про
зобов'язання підвищити пенсію закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.В. Ліпський

Судді
С.В.
Головчук

Ю.К. Черпак