Справа № 2а-11/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
Справа №
35852/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 23 лютого 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Новодавидківської сільської ради
Мукачівського району Закарпатської
області, Мукачівського міжрайонного
управління водного господарства,
ОСОБА_2 про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 20.08.2010 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Новодавидківської сільської ради
Мукачівського району Закарпатської
області, Мукачівського міжрайонного
управління водного господарства,
ОСОБА_2 в якому, уточнивши позовні
вимоги, просив визнати дії
Новодавиківської сільської ради по
розгляду заяви від 23 квітня 2010 року про
встановлення меж земельної ділянки
неправомірними та зобов'язати усунути
перешкоди в реалізації законних прав
щодо відновлення межі та стягнути 1 000,00
грн. моральної шкоди.

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 23 лютого 2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що
розпорядження спірною земельною
ділянкою належить до компетенції
органів місцевого самоврядування та
повинно вирішуватися в порядку
встановленому Земельним кодексом
України.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
23 квітня 2010 року позивач звернувся з
заявою на ім'я сільського голови с.
Н.Давидково, згідно якої позивач
просить повідомити хто є користувачем
сусідньої земельної ділянки та
поновити межі земельної ділянки. Заява
мотивована тим, що в урочищі «Перевіз»
розташована прибережна земельна
ділянка, яка була виділена його батькам
в кінці 50-х років минулого століття. Ним
в 1998 році було позначено межі своєї
ділянки металевими стовпами. Через рік
вони зникли з правого боку, однак
залишилася пішохідна доріжка, що вела
до броду, яка і служила межею. 23 квітня
2010 року сусід по земельній ділянці, що
розташована по ліву сторону від його
землі, зорав свою земельну ділянку при
цьому захватив біля двох метрів його
землі (а.с.6). На свою заяву 11.05.2010 року
позивач отримав відповідь, згідно якої
земля в урочищі «Перевіз» відноситься
до земель водного фонду і ними володіє
водоканал (а.с.7). Сторони підтвердили
те, що спірна земля знаходиться на
прибережній смузі. Доказів які-б
підтверджували право позивача на
спірну земельну ділянку в матеріалах
справи відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
земельна ділянка знаходиться в
прибережній захисній смузі, тимчасове
користування земельною ділянкою з
управлінням водного господарства не
погоджувалось, законне право
користування земельною ділянкою
позивач не підтвердив, що не дає
підстав як для встановлення так і
відновлення межових знаків, а тому в
діях представників сільради відсутні
протиправні дії.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Згідно ч.1-3 ст.85 Водного кодексу України
порядок надання земель водного фонду в
користування та припинення права
користування ними встановлюється
земельним законодавством.

У постійне користування землі водного
фонду надаються водогосподарським
спеціалізованим організаціям, іншим
підприємствам, установам і
організаціям, в яких створено
спеціалізовані служби по догляду за
водними об'єктами, прибережними
захисними смугами, смугами відведення,
береговими смугами водних шляхів,
гідротехнічними спорудами та
підтриманню їх у належному стані.

У тимчасове користування за
погодженням з постійними
користувачами земельні ділянки
прибережних захисних смуг, смуг
відведення та берегових смуг водних
шляхів можуть надаватися
підприємствам, установам,
організаціям, об'єднанням громадян,
релігійним організаціям, громадянам
України, іноземним юридичним та
фізичним особам для сінокосіння,
рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей, а також
для проведення науково-дослідних
робіт.

З рішення суду першої інстанції, а саме
пояснень Мукачівського міжрайонного
управління водного господарства,
видно, що землі урочища «Перевіз» є
землями водного фонду, які були
передані управлінню у постійне
користування. Відповідно у тимчасове
користування землі можуть бути надані
лише за погодженням з управлінням.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності дій
посадових осіб Новодавидківської
сільської ради Мукачівського району
Закарпатської області так як підстав
для виконання вимог позивача,
зазначених в заяві від 23 квітня 2010 року,
у них не було, з тих підстав, що законне
право користування земельною ділянкою
позивач не підтвердив, а тому вважає що
в задоволенні позову відмовлено
правомірно.

Посилання апелянта на те, що його
батьки та він після їх смерті
користуються спірною земельною
ділянкою для городництва( вирощує
картоплю квасолю та інше) не
заслуговують на увагу, так як
правовстановлюючих документів у
позивача на неї немає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, а тому така задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 23 лютого 2011 року у справі
№2а-11/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук