Справа № 817/481/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"18" червня 2014 р.
Справа № 817/481/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м.Житомирі апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Рівненському районі Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"14" квітня 2014 р. у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Державної податкової інспекції у
Рівненському районі Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправними
дій, скасування податкових повідомлень
- рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся з позовом до Державної
податкової інспекції у Рівненському
районі Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №000013751/0
від 10 березня 2011 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок з доходів фізичних
осіб в сумі 169805,98 грн. та № 000014751/0 від 10
березня 2011 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість в сумі 371203
грн. в т. ч за основним платежем 292610 грн.
й штрафними санкціями 78593 грн., рішення
про застосування сум штрафних
(фінансових) санкцій №000015751/0 від 10
березня 2011 року в сумі 1 грн.

В процесі розгляду позовної заяви
Рівненський окружний адміністративний
суд ухвалою від 14 квітня 2014 року,
враховуючи клопотання позивача,
залишив без розгляду позовні вимоги в
частині визнання протиправними дій
щодо прийняття та скасування
податкового повідомлення-рішення
№000015751/0 від 10.03.11 року про застосування
сум штрафних (фінансових) санкцій в
сумі 1 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2014
року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ДПІ у
Рівненському районі та скасовано
податкове повідомлення - рішення ДПІ у
Рівненському районі від 10.03.2011 року
№000013751/0 в частині суми грошового
зобов'язання за платежем податок з
доходів фізичних осіб в сумі 156659,99грн.
Визнано протиправними дії ДПІ у
Рівненському районі та скасовано
податкове повідомлення - рішення ДПІ у
Рівненському районі від 10.03.2011 року
№000014751/0 в частині суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість 363813,62грн. ( в т.ч.
основного платежу 289554,50грн. та за
штрафними санкціями 74259,12грн.). В решті
позовних вимог відмовлено. Присуджено
на користь позивача із Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
395,63 грн.

Не погоджуючись з даною постановою
податкова інспекція звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у позові відмовити.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
суб'єктом господарської діяльності,
який зареєстрований як фізична особа -
підприємець 27 лютого 2004 року в
Рівненській райдержадміністрації, з 10
березня 2004 року взятий на податковий
облік у органах державної податкової
служби. Протягом 2007, 2008, 2009, 2010 років
здійснював підприємницьку діяльність
на спрощеній системі оподаткування,
про що неодноразово отримував
свідоцтва платника єдиного податку.

18 лютого 2011 року, за результатами
документальної планової виїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_4 за період з 01.10.2007р. по
30.09.2010р., складено акт №113/11/1751/НОМЕР_1,
яким встановлено порушення позивачем:

- ст.1, ст. 5 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.98р. №727/98, .пп.7.1
ст.7, пп.9.12.1, пп.9.12.2 ст.9 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
№889-ІУ від 22.05.2003р., ст.13, абз. 6 п.1, п.4 ст.14
Декрету Кабінету Міністрів України від
26.12.92р. №13-92 «Про прибутковий податок з
громадян», п.6 ст.128 «Господарського
кодексу України» №436-ГУ від 16.01.2003р., в
результаті чого донараховано податок з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в сумі
169805,98грн., в т.ч. 5213,29грн. за 4 кв.2007р, 62142,72
грн. за 1-4 кв.2008р., в сумі 79340,93грн. за
1-4кв.2009р., в сумі 23109,04грн. за 1-3кв.2010р.;

- пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.3.1 ст.3, пп.7.2.8 п.7.2 пп.7.3.1
п.7.3 ст.7, п.9.3 п.9.6 ст.9 Закону України "Про
податок на додану вартість" № 168 / 97 - ВР
від 03.04.97р., абз. а) пп. 4.1.4 п. 4.1 ст.4 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р., в
результаті чого встановлено заниження
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 292610грн. в т.ч.:
110477 грн. за 1-4кв.2008р , 141050 грн. за 1-4кв.2009
р., 41083грн. за 1- 3 кв.2010р., та встановлено
не подання декларації по ПДВ за лютий,
березень, квітень, травень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2008р, січень, лютий,
березень, квітень, травень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2009р, січень, лютий,
березень, квітень, травень, червень,
липень, серпень, вересень 2010р.

10 березня 2011 року, на підставі
вказаного акту, винесено податкові
повідомлення-рішення:

- № 000013751/0 про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб в
розмірі 169805,98 грн.;

- № 000014751/0 про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість в розмірі
371203 грн. (в т. ч за основним платежем 292610
грн. та штрафними санкціями 78593 грн.).

Скасовуючи частково зазначені
податкові повідомлення-рішення, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що при подачі відповідного
звіту за 4 квартал 2007 року, позивачем
відображено у звіті за 4 квартал 2007 року
показники з урахуванням зменшення
обсягу виручки за 3 квартал 2007 року,
вказані обставини кореспондують
відомостям, що містяться в центральній
базі даних Державного реєстру фізичних
осіб про суми виплачених доходів, з
яких вбачається що позивачем було
отримано дохід від зайняття
підприємницької діяльністю за 2007 р. в
розмірі 319 620,68 грн., що є значно нижчим, а
ніж визначений Указом Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва"
граничний розмір виручки. Позивач
зобов'язаний оподатковувати власні
доходи починаючи з першого кварталу 2009
року із застосуванням загальної
системи оподаткування, крім того
оподаткуванню із застосуванням
загальної системи оподаткування
підлягають також і частина доходів
позивача отримана ним у 2008 році в
розмірі, що становить суму перевищення
над граничним обсягом виручки в 500 тис.
грн. розмір якого визначеного Указом
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва". Відповідачем
неправомірно застосовано положення
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.93 №12 для
визначення витрат позивача на підставі
норм витрат, затверджених у додатку №6
до цієї Інструкції, адже такі витрати
були фактично підтвердженні наявним у
нього документами, тому в зв'язку із не
вірним визначенням обсягу валових
витрат позивача, відповідачем невірно
визначено розмір оподаткованого
доходу й тим самим суму податкових
зобов'язань із податку на доходи
фізичних осіб. Відповідачем не надано
належних і допустимих доказів у
розумінні статті 70 КАС України в
підтвердження правомірності свого
рішення, що спростовує факт останнього
в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 289 554,50 грн. за
операціями з організації харчування
дітей в шкільних закладах м. Березне та
с. Чудель.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як визначено ст.102 Податкового Кодексу
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Оскільки, як на те зазначено в акті
перевірки датою подання звіту ФОП
ОСОБА_4, як платника єдиного податку за
2007 рік є 09.01.2008 року, то граничний строк
визначення податкових зобов'язань за
такий період контролюючим органом може
бути не пізніше закінчення 1095 дня, що
настає за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації,
тобто до 09.01.2011 року.

Однак, податковим органом, всупереч
викладеному обмеженню, на підставі
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 10.03.2011 року, все ж таки
визначено відповідне зобов'язання із
податку з доходів фізичних осіб за
четвертий квартал 2007 року, тобто з
пропуском строків давності.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що визначення податкових
зобов'язань та прийняття податкового
повідомлення-рішення, яким визначено
податкові зобов'язання поза межами
строку, передбаченого ст.102 Податкового
Кодексу України (1095 днів) є
протизаконним та неприпустимим.

Так само, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що висновок про перевищення граничної
межі в 500 тис. грн. визначеної Указом
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва", ґрунтується на
твердженні про встановлення цього
перевищення по результатах діяльності
за весь 2007 рік, однак, працівниками
відповідача здійснено перевірку
показників звіту платника єдиного
податку лише за 4-й кварталу 2007 року, а
показники за 1-й, 2-й , 3-й квартали 2007 року
контролюючим органом не перевірено,
тому відповідачем не враховано
обставини щодо повернення грошових
коштів, що надійшли у 3 кварталі 2007 році
для позивача, проведеного ним у 4
кварталі 2007 року. Так, протягом
третього кварталу, позивачем на
підставі договору поставки №7-07 від
02.07.2007 р. було отримано від ФОП ОСОБА_5
грошові кошти у сумі 70 185 грн. в якості
авансової оплати за товар. Однак, у
зв'язку із не можливістю виконати
покладені на позивача договірні
обов'язки щодо поставки такого товару,
в грудні 2007 року, позивачем було
повернуто ФОП ОСОБА_5 вказані кошти, що
підтверджується договором поставки
№7-07 від 02.07.2007 року, прибутковими
касовими ордерами №17 від 17.09.2007 року,
№12 від 16.08.2007 року, №18 від 21.09.2007 року,
№16 від 12.09.2007 року, №9 від 17.07.2007 року, №14
від 29.,08.2007 року, №13 від 20.08.2007 року, №8
від 10.07.2007 року, №19 від 26.09.2007 року, №10
від 26.07.2007 року, №7 від 06.07.2007 року, що
свідчать про находження грошових
коштів, а також квитанціями до
прибуткових касових ордерів №8 від
26.07.2007 року, №3 від 06.12.2007 року, №4 від
11.12.2007 року, №2 від 03.12.2007 року, №6 від
19.12.2007 року, №10 від 28.12.2007 року, №9 від
27.12.2007 року, №7 від 24.12.2007 року, №5 від
17.12.2007 року та листом ФОП ОСОБА_6 №12 від
03.12.2007 року, з яких вбачається
повернення зазначеному контрагентові
грошових коштів у сумі 70 185 грн. Однак,
при подачі звіту платника єдиного
податку за 1-3 кв. 2007 р. (№24902 від 05.10.2007
року), позивачем задекларовано обсяг
виручки в сумі 359 194,75 грн., який з огляду
на вищевикладені пояснення включав в
себе і суму коштів, що згодом була
повернута вищевказаному
контрагентові.

Відповідачем на підставі ст.13 Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.92р.
№13-92 "Про прибутковий податок з
громадян" застосовано положення
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.93 №12 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 09.06.93 за №64, для визначення
граничного обсягу понесених під час
здійснення господарської діяльності
позивачем витрат згідно до норм витрат.

Відповідно до пп.9.12.1 п.9.12 ст.9 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" №889-ІУ від 22.05.2003р. оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою від
продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи
здійснюється за правилам
встановленими спеціальним
законодавством з цих питань з
урахуванням норм цього пункту. До
спеціального законодавства належить
спеціальна (спрощена) система
оподаткування (згідно з Указом
Президента України від 3 липня 1998р.) та
звичайна/загальна система
оподаткування (згідно з розділом IV
Декрету Кабінету Міністрів України від
26.12.92р. №13-92 "Про прибутковий податок з
громадян").

Згідно з пп.9.12.2 п.9.12 ст.9 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб"
№889-ГУ від 22.05.2003р. із змінами та
доповненнями, якщо фізична особа -
суб'єкт підприємницької діяльності або
фізична особа, яка сплачує ринковий
збір або отримує інші доходи, ніж
визначені у пп.9.12.1 цього пункту то такі
доходи оподатковуються за загальними
правилами, встановленими цим Законом
для платників податку, що не є такими
суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.92р. №13-92 "Про
прибутковий податок з громадян" (розділ
IV), оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків
за нормами у відсотках до валового
доходу, наведеними в додатку N 6 до цієї
Інструкції. При цьому додатком № 6 до
цієї інструкції затверджено норму
витрат, що враховуються при
оподаткуванні доходів громадян, які
займаються підприємницькою діяльністю
без створення юридичної особи та інших
доходів, при здійсненні ними інших
видів діяльності, включаючи
торговельну, у розмірі 25 %.

Відповідач, виходячи із розрахунку для
визначення валових витрат в розмірі 25
відсотків від суми валового доходу,
визначив витрати позивача за 1-4 кв. 2008р.
у розмірі 138094,93грн. (552379,70грн.*25%), за 1-4кв.
2009 р. у розмірі 176313,17грн. (705252,67грн.*25%), за
1-3 кв. 2010 р. у розмірі 51353,43грн.
(205413,71грн.*25%).

Однак, як вбачається із наданих
позивачем первинних бухгалтерських
документів, фактично підтверджено
останнім витрати за перевіряємий
період в значно більшому обсязі.

Понесені позивачем витрати
підтверджуються видатковими
накладними, квитанціями до прибуткових
касових ордерів, з яких вбачається, що
позивачем було понесені витрати на
придбання товарно-матеріальних
цінностей за 2008 рік у розмірі 70473грн., за
2009 рік у розмірі 669992,4 грн., за 1-3 квартал
2010року у розмірі 321836 грн.

Суд першої інстанції правомірно
прийшов до обґрунтованого висновку про
правомірність збільшення грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб лише в сумі 13 145,99 грн.
згідно податкового
повідомлення-рішення форми "Р" № 000013751/0
від 10.03.11 року, враховуючи розрахунок
податкових зобов'язань позивача, який
був здійснений з метою визначення
обсягу оподатковуваного доходу у 2008, 2009
роках та 1-3 кварталі 2010 року.

Крім того, судом встановлено, що в
період протягом 2008, 2009 та 1-3 кв. 2010 років
основними контрагентами-покупцями у
позивача були Чудельська спеціальна
школа-інтернат №2 та Відділ освіти
Березнівської РДА, операції з якими і
мали визначальний вплив на обсяг
виручки позивача у вище вказаних роках.

За період з 01.01.2009 року по 30.09.2010 року
позивачем отримано від Чудельської
спеціальної школи-інтернату №2 грошові
кошти на загальну суму 497 740,67 грн. та від
Відділу освіти Березнівської
РДАгрошові кошти на загальну суму 394592,71
грн., призначення яких - за організацію
харчування школярів та за продукти
харчування.

В періоді охопленому перевіркою,
позивач уклав з Чудельською
спеціальною школою-інтернат №2 та з
Відділом освіти Березнівської РДА
договори про організацію харчування
дітей в шкільних закладах та поставку
продуктів харчування № 3 від 10.01.2008
року, № 1 від 15.01.2009 року, №6 від 27.01.2009
року, №2 від 21.01.2010 року, предметом яких
є надання послуг з харчування дітей у
Чудельській спеціальній
школі-інтернат №2 Сарненського району
та загальноосвітніх
школахБерезнівського району
Рівненської області.

Так, загальний розмір виконаних робіт
(послуг) з організації харчування дітей
в шкільних закладах м. Березне та с.
Чудель у 2009 році складає 693 320,67 грн. та у
1-3 кварталі 2010 року складає 199 012,71 грн.
При цьому, як вбачається з акту
перевірки, загальний обсяг виручки у
названих періодах становив 705 252,67 грн. у
2009 році, та 205413,71 грн. у 1-3 кварталі 2010
року, тому обсяг виручки яка має бути
оподаткована податком на додану
вартість складає: за 2009 році - 11 932 грн.
(705 252,67 грн. - 693 320,67 грн.), за 1-3 квартал 2010
р. - 6401 грн. (205413,71 грн. - 199 012,71 грн.).

Згідно з пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України
"Про податок на додану вартість" №168/97 -
ВР від 03.04.97р., особа підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку коли загальна сума від
здійснення операцій з поставки товарів
(послуг), що підлягають оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахована
(сплачена, надана) такій особі або в
рахунок зобов'язань третім особам,
протягом останніх дванадцяти
календарних місяців сукупно перевищує
300000 гривень (без урахування податку на
додану вартість).

Відповідно до п.9.3 ст.9 Закону України
"Про податок на додану вартість" № 168 / 97
- ВР від 03.04.97р., особи, що підпадають під
визначення платників податку згідно із
п.2.3 ст.2 цього Закону зобов'язані
зареєструватися як платники ПДВ в
органі державної податкової служби за
місцем їх знаходження та згідно п.9.6 ст.9
подати реєстраційну заяву до органу
державної податкової служби не пізніше
двадцятого календарного дня з моменту
досягнення суми оподатковуваних
операцій, визначеної зазначеним
пунктом. Орган державної податкової
служби зобов'язаний протягом 10 робочих
днів надати заявнику свідоцтво про
реєстрацію як платника ПДВ, відповідно
до п.п.7.2.8 п.7.2 ст.7 така особа повинна
вести окремий облік з поставки та
придбання товарів (послуг), зведені
результати якого відображаються в
податкових деклараціях, що відповідно
до пп.4.1.1 п.4.1 ст.4 Порядку заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість
(затверджений наказом ДПА України від
30.05.97р. №166 у редакції наказу від 15.06.2005р.
№213, зареєстрований в Мін'юсті України
30.06.2005р. за №702/10982) подаються платником
не залежно від того, виникло у звітному
(податковому) періоді в нього податкове
зобов'язання чи ні, не залежно від стану
фінансово-господарської діяльності.

Однак, позивач не зареєструвався як
платник ПДВ з 21 січня 2009 року, чим
порушив пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, пп.7.2.8 п.7.2 ст.7,
п.9.3 п.9.6 ст.9 Закону України "Про податок
на додану вартість" № 168 / 97 - ВР від
03.04.97р.

Пунктом 3.1 статті 3 Закону України "Про
податок на додану вартість" №168/97-ВР від
03.04.97р. (із змінами та доповненнями)
передбачено, що об'єктом оподаткування
є операції платників податку з
поставки товарів та послуг, місце
надання яких знаходиться на митній
території України; відповідно до п.4.1
ст.4 база оподаткування операцій з
продажу товарів (робіт, послуг)
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості.

Відповідно до п. 6.1 ст.6 Закону України
від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на
додану вартість", об'єкти
оподаткування, визначені статтею 3
цього Закону, за винятком операцій,
звільнених від оподаткування, та
операцій, до яких застосовується
нульова ставка згідно з цим Законом,
оподатковуються за ставкою 20
відсотків. Податок становить 20 % бази
оподаткування, визначеної ст.4 цього
Закону, та додається до ціни товарів
(робіт, послуг).

Згідно з пп. 5.1.10. п. 5.1. ст. 5 Закону
України "Про податок на додану
вартість" звільняються від
оподаткування операції з поставки в
порядку та в межах норм, встановлених
Кабінетом Міністрів України, послуг з:
утримання дітей у дошкільних закладах,
школах-інтернатах,
кімнатах-розподільниках установ
Міністерства внутрішніх справ України;
утримання осіб у будинках для
престарілих та інвалідів; харчування
та облаштування на нічліг осіб, які не
мають житла, у спеціально відведених
для цього місцях; харчування дітей у
школах, професійно-технічних училищах
та громадян у закладах охорони
здоров'я; харчування, забезпечення
речовим майном, комунально-побутовими
та іншими послугами, що надаються
спецконтингенту в установах
пенітенціарної системи згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України.

Враховуючи викладене, позивач
звільнений від оподаткування податком
на додану вартість названих операції з
надання послуг з харчування дітей у
школах м.Березне та с.Чудель.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що позивачем не спростовано
донарахування податкових зобов'язань
із ПДВ щодо решти здійснених ним
операцій за основним платежем на суму
3055,50 грн., а також зобов'язань по
штрафним (фінансових) санкціям за 21
випадок (2009 р. (12 міс.) + 1-3 кв. 2010 р.(9 міс.))
не подання звітності із ПДВ на підставі
абз. 2 п.120.1 ст. 120 Податкового кодексу
України (штраф 3570 грн. = 21 х 170).

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суми податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, - тягне за собою накладення на
платника податків штрафу в розмірі 25
відсотків суми нарахованого
податкового зобов'язання, неправомірно
заявленої до повернення суми
бюджетного відшкодування та/або
неправомірно заявленої суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість.

Отже, відповідачем правомірно
збільшено на підставі податкового
повідомлення-рішення форми "Р" № 000014751/0
від 10.03.2011 року грошове зобов'язання з
ПДВ позивачу: за основним зобов'язанням
лише в сумі 3055,50 грн. та за штрафними
санкціями на вказану суму в розмірі 25%,
що складає 763,88 грн. а також за штрафними
санкціями за не подання звітності із
ПДВ на суму 3570 грн.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги частково
шляхом прийняття постанови про
визнання частково протиправними дії
відповідача щодо прийняття податкових
повідомлень-рішень та скасування
податкових повідомлень - рішень ДПІ у
Рівненському районі №000013751/0 від 10.03.2011
року в частині збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб в сумі
156 659,99 грн., та № 000014751/0 від 10.03.2011 року в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 363 813,62 грн., в
тому числі 289 554,50 за основним
зобов'язанням та 74 259,12 грн. за штрафними
санкціями.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено відповідно до
позовних вимог з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Рівненському
районі Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "14" квітня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

К.С. Франовська

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 АДРЕСА_2

3- відповідачу/ Державна податкова
інспекція у Рівненському районі
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Відінська,8,м.Рівне,33028

4 - представнику позивача ОСОБА_7,
АДРЕСА_1

,