Справа № 2а-16682/12/2670
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Григорович
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва Державної податкової
служби на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Декар
Інвест» до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
02.07.2012 №, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Декар Інвест» (далі -
позивач ТОВ «Декар Інвест») звернулось
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва ДПС (далі - відповідач,
податковий орган) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
02.07.2012 №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 травня 2013 року позовні вимоги було
задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права та прийняти нову,
якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та свідчать матеріали справи, 22 липня
2012 на підставі акту перевірки №51/15-206
від 26.04.2012 відповідачем прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення
№, яким позивачу за порушення
п.201.10 ПК України збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість» на
загальну суму 24959 грн., в т.ч. за основним
платежем в сумі 19967 грн., штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 4992 грн.

Так, в ході проведення перевірки, в
результаті співставлення Декларації з
податку на додану вартість за лютий 2012,
додатку№5 до декларації, реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних (вх.№ від 18.04.12), даних
автоматизованої системи
«Співставлення реєстру податкових
накладних та єдиного реєстру
податкових накладних» встановлено, що
ТОВ «Декар Інвест» включено до складу
податкового кредиту згідно податкової
накладної №249 від 29.02.2012 ПДВ в сумі 19966,66
грн. по взаємовідносинах з ТОВ «ЕВК»
(рядки 258, 259 реєстру за квітень 2012).

Тобто, перевіркою встановлено, що ТОВ
«Декар Інвест» два рази включено одну
податкову накладну до складу
податкового кредиту на суму 9 983,33 грн.

При цьому, податковим органом
встановлено відсутність вказаної
податкової накладної в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

На підставі викладеного, перевіркою
зроблено висновок про те, що ТОВ «Декар
Інвест» безпідставно включено до
податкового кредиту суму ПДВ в розмірі
19 966,66 грн.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з наступних мотивів з чим
погоджується і колегія суддів.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
керуючись положеннями п.50.1 ПК України,
з метою виправлення помилки в частині
номеру податкової накладної, що
зазначена в реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних за
лютий 2012, позивачем на відповідача
надіслано уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з ПДВ №
разом із реєстром виданих та отриманих
податкових накладних №.

Згідно даного уточненого реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних №, позивачем
самостійно виправлено помилку в номері
податкової накладної та зазначено що в
дійсності замість ПН№249, яка помилково
зазначено двічі, насправді має бути
ПН№252 від 29.02.2012 на суму ПДВ 9983,33грн.

Відповідно до п.201.10 ПК України
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Водночас, судом першої інстанції вірно
враховано, що даним пунктом Кодексу
передбачено, що виявлення розбіжностей
даних податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення органами
державної податкової служби
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг, чого в
даному випадку ДПІ зроблено не було.

Відповідно до п.11 підрозділу 2 розділу
ХХ ПК України реєстрація податкових
накладних платниками податку на додану
вартість - продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних запроваджується
для платників цього податку, у яких
сума податку на додану вартість в одній
податковій накладній становить: понад
10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Податкова накладна, в якій сума податку
на додану вартість не перевищує 10 тисяч
гривень, не підлягає включенню до
Єдиного реєстру податкових накладних.
Податкова накладна, виписана при
здійсненні операцій з постачання
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України, з 1
січня 2012 року підлягає включенню до
Єдиного реєстру податкових накладних
не залежно від розміру податку на
додану вартість в одній податковій
накладній.

З огляду на вищевикладене, оскільки
податковим органом не дотримано п.201.10
ПК України в частині проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг,
позивачем самостійно виправлено
допущену ним помилку в номері ПН,
податкові накладні №249, №252 в сумі ПДВ
кожна окремо не перевищують суми в 10
тис. грн., колегія суддів підтримує
висновок суду першої інстанції, що
збільшення позивачу грошового
зобов'язання та застосування до нього
штрафної (фінансової) санкції всього в
сумі 24959грн. є неправомірним.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва Державної податкової
служби залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 травня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено
16.06.2014 року.

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.