Справа № 810/1238/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1238/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Судова колегія Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
підприємства регіональних перевезень
«Атасс» відкритого акціонерного
товариства «Автотранспортна
акціонерна співдружність «Славутич»
на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2013
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України у місті Славутичі Київської
області до підприємства регіональних
перевезень «Атасс» відкритого
акціонерного товариства
«Автотранспортна акціонерна
співдружність «Славутич» про
стягнення фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України у
місті Славутичі Київської області
(далі - позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
підприємства регіональних перевезень
«Атасс» відкритого акціонерного
товариства «Автотранспортна
акціонерна співдружність «Славутич»
(далі - відповідач) про стягнення
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій у сумі 61 197,43
грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2013
року адміністративний позов було
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати зазначену
постанову та ухвалити нову про відмову
в задоволенні адміністративного
позову в повному обсязі, так як, на
думку апелянта, оскаржуване рішення
винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для його скасування.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанова
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
підприємство регіональних перевезень
«Атасс» відкритого акціонерного
товариства «Автотранспортна
акціонерна співдружність «Славутич»
(далі - ПРП «Атасс» ВАТ «ААС «Славутич»)
є платником страхових внесків та
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України у місті
Славутичі Київської області (далі -
УПФУ в м. Славутичі), а отже є
страхувальником у розумінні положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Позивачем було встановлено наявність
заборгованості ПРП «Атасс» ВАТ «ААС
«Славутич» з відшкодування витрат на
виплату пільгових пенсій за Списком № 1
за період з 25.11.2012 року по 25.02.2013 року,
яка складає 61 197,43 грн.

УПФУ в м. Славутичі було направлено
відповідні розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за вказаний період,
однак ПРП «Атасс» ВАТ «ААС «Славутич» у
добровільному порядку зазначені
витрати не відшкодувало.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Законів
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-ІV), «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 400/97-ВР), Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
пенсійного фонду України, затвердженою
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 року № 21-1 (далі -
Інструкція № 21-1).

Так, згідно з ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.2 розділу XV Прикінцевих
положень Закону № 1058-ІV, пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Підприємства та організації з грошових
коштів, які призначені на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду України
плату, яка покриває витрати на виплату
та доставку пенсій. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату та доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності Закону №
1058-ІV та встановлений Інструкцією № 21-1.

Зі змісту пп.1 п.2 розділу XV Прикінцевих
положень Закону № 1058-ІV та ст.ст.1,2
Закону № 400/97-ВР вбачається, що
законодавством регламентовано єдиний
порядок для відшкодування Пенсійному
фонду витрат на виплату та доставку
пенсій, призначених відповідно з
пунктами «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

У п. 6.1 Інструкції № 21-1 закріплено, що
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до пункту 2
Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

У відповідності з п. 6.8 Інструкції № 21-1,
підприємства щомісяця до 25 числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.4. Інструкції № 21-1,
розмір відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 «Прикінцевих
положень» Закону № 1058-ІV, які
надсилаються підприємствам, що є
підставою для відшкодування коштів
Пенсійному фонду України.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що законодавством
регламентовано зобов'язання суб'єктів
господарювання здійснювати
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій колишніх
працівників, які були зайняті на
роботах за Списком № 1, у порядку,
визначеному Інструкцією № 21-1. При
цьому, обов'язок підприємств та
організацій з відшкодування витрат,
понесених органами Пенсійного фонду
України на виплату і доставку пенсій
після 01.01.2004 року не пов'язаний з датою
призначення такої пенсії або часом
набуття особою пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція міститься в
рішенні Верховного Суду України від
11.02.2014 року у справі № 21-471а13, яке
відповідно до ст. 244-2 КАС України, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Разом з тим, дослідження матеріалів
справи надає підстави стверджувати про
те, що суми витрат, які підлягають
відшкодуванню та заявлені до стягнення
за даним адміністративним позовом,
підтверджені наданими позивачем у
справі документами, зокрема,
розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій.

Доводи апелянта стосовно того, що
позивачем не доведено понесення
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, судова
колегія вважає необґрунтованими,
безпідставними і такими, що повністю
спростовуються матеріалами справи, в
яких наявні необхідні розрахункові
документи, з яких чітко вбачаються суми
фактичних витрат, понесених позивачем,
на виплату та доставку пільгових
пенсій за окремі звітні періоди із
наведенням відповідного переліку
пенсіонерів та розрахунком витрат по
кожному з них.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо наявності правових
підстав для задоволення даного
адміністративного позову та приходить
до висновку про те, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
визначено норми матеріального та
процесуального права, які підлягають
застосуванню, із дотриманням вимог ст.
159 КАС України.

Таким чином, судова колегія вважає
необхідним апеляційну скаргу
підприємства регіональних перевезень
«Атасс» відкритого акціонерного
товариства «Автранспортна акціонерна
співдружність «Славутич» залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2013 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу підприємства
регіональних перевезень «Атасс»
відкритого акціонерного товариства
«Автранспортна акціонерна
співдружність «Славутич» залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2013 року -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.