Справа № 2-а/679/63/14
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а/679/63/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нетішинської міської ради на
постанову Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 24 лютого
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради про зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Нетішинського міського суду
Хмельницької області з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нетішинської міської ради про
зобов'язання надати відомості щодо
розміру виплати, яка повинна бути
доплачена відповідно до постанови
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 08 лютого 2011
року по справі №2-а-192/2011.

Постановою Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 24 лютого
2014 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Нетішинського міського суду
Хмельницької області та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити,
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити,
виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що Законом
України "Про інформацію" позивачу
гарантовано право на інформацію і
ненадання відповідачем інформації
щодо розміру виплати, яка повинна бути
йому доплачена відповідно до постанови
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 08 лютого 2011
року по справі №2-а-192/2011 є порушенням
прав позивача щодо реалізації своїх
прав, свобод і законних інтересів.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції по
суті спору з наступних підстав.

Постановою Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 08 лютого
2011 року у справі №2-а-192/2011, залишеною
без змін відповідно до ухвали
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2012
року, задоволено позов ОСОБА_2,
зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради перерахувати та виплатити
ОСОБА_2 недоплачену одноразову
компенсацію при встановленні ІІ групи
інвалідності в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, відповідно до ст. 48
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХІІ, з
урахуванням здійснених виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

З матеріалів справи вбачається, що
судове рішення в адміністративній
справі №2-а-192/2011 набрало законної сили
та є обов'язковим для виконання.

Як зазначає позивач в
адміністративному позові, ним було
отримано виконавчий лист та направлено
на примусове виконання до підрозділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій
області.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ст. 75 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Аналіз викладених вище норм
законодавства дозволяє зробити
висновок про встановлений законом
прямий обов'язок органів Державної
виконавчої служби забезпечити
виконання судового рішення про
здійснення перерахунку та виплати
одноразової компенсації.

Позивач в даному адміністративному
позові просить зобов'язати відповідача
надати інформацію щодо розміру
виплати, яка повинна бути виплачена
відповідно до постанови Нетішинського
міського суду Хмельницької області від
08 лютого 2011 року по справі №2-а-192/2011
року, мотивуючи тим, що відповідач
відмовляється виконувати рішення суду.

Таким чином, позивач фактично просить
зобов'язати відповідача вчинити дії,
спрямовані на виконання рішення суду,
яке набрало законної сили.

З цього приводу колегія суддів
зауважує, що у випадку, якщо особа
вважає, що протиправними діями
боржника або державного виконавця при
виконанні рішення порушуються її
права, остання має право захищати свої
права в порядку, встановленому чинним
законодавством (зокрема, в порядку
статті 181 КАС України).

При цьому чинне законодавство не
передбачає такого способу захисту в
межах виконавчого провадження як
звернення до суду з позовом про
зобов'язання вчинити дії, спрямовані на
виконання рішення суду, оскільки в
цьому випадку відбувається
нашарування судових рішень, що не
призводить до ефективного захисту прав
осіб.

Обов'язок виконання рішення суду, яке
набрало законної сили, прямо
передбачено Кодексом
адміністративного судочинства України
та Законом України "Про виконавче
провадження", а тому не потребує
врегулювання в судовому порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а тому оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради задовольнити.

Постанову Нетішинського районного
суду Хмельницької області від 24 лютого
2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова або ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбаченим цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.