Справа № 2а-13575/09/1570
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/32930/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22.02.2010

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.05.2011

у справі № 2а-13575/09/1570 Одеського
окружного адміністративного суду

за позовом Іноземного підприємства
«СЖС Україна»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м. Одесі

про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22.02.2010,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 11.05.2011, позов задоволено: скасовано
податкове повідомлення-рішення від
02.12.2009 № /0.

У касаційній скарзі СДПІ у м. Одесі
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення з підстав порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Фактичною підставою для донарахування
у податковому обліку позивача
податкових зобов`язань з податку на
додану вартість та застосування
штрафних (фінансових) санкцій згідно з
податковим повідомленням-рішенням, з
приводу правомірності якого виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
20.11.2009 за № 731/15-3/14367709/31, про порушення
норм підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту
7.5.1 пункту 7.5 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (Закон №
168/97-ВР), що призвело до завищення
податкового кредиту з ПДВ у
податковому обліку за вересень 2009 року
на 15372,80 грн. Ці порушення, за висновком
ДПІ, мали місце у зв`язку з включенням
до складу податкового кредиту сум ПДВ
за податковими накладними, які
виписані в інший податковий період, ніж
відбулись господарські операції, за
наслідками виконання яких вони були
виписані, що з врахуванням відсутності
з боку позивача скарги на
постачальника про відмову у видачі
податкової накладної позбавляє його
права на включення сум ПДВ до складу
податкового кредиту

За наслідками перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 02.12.2009 №
/0 про визначення суми податкового
зобов`язання з податку на додану
вартість у сумі 19984,64 грн.( у т.ч. 15372,80
грн. - основний платіж, 4611,84 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

У судовому процесі встановлено, що
позивач включив до складу податкового
кредиту за вересень 2009 року податок на
додану вартість у загальній сумі 15372,80
грн. за податковими накладними, дати
виписки яких, так само як і сплата
позивачем вартості отриманих товарів
від постачальників, припадають на
інший податковий звітний період
(серпень 2009 року), та при відсутності
звернення позивача до податкового
органу зі скаргою стосовно невидачі
постачальниками податкових накладних.
З цими обставинами СДПІ пов'язує
порушенням позивачем підпункту 7.2.6
пункту 7.2, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 ст.7
Закону № 168/97-ВР. Фактичне виконання
господарських операцій з
постачальниками позивача особами як і
сплата позивачем сум ПДВ у вартості
поставлених товарів (послуг) за
операціями, за наслідками яких
виписані вказані податкові накладні
відповідачем не оспорюється.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 цього Закону датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг);.

Якщо платник не скористався правом
подачі заяви, передбаченим підпунктом
7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР, і
не звернувся до податкової інспекції
зі скаргою, то він не має права включати
до податкового кредиту суму ПДВ, не
підтверджену податковою накладною.

У випадку, коли право платника на
податковий кредит підтверджується
податковими накладними, отриманими
після закінчення податкових періодів,
в яких фактично відбулись господарські
операції, суми ПДВ, вказані у таких
податкових накладних, можуть бути
включені до складу податкового кредиту
в податковому періоді, в якому такі
податкові накладні отримані.

Таке правозастосування відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій в постанові від
05.12.2011 у справі за позовом ТОВ
«Акцентбуд» до ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення.

Згідно зі статтею 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цих
висновків.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22.02.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.05.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош