Справа № 524/3326/14-а
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/3326/14-а
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

13.06.2014 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м.
Кременчук Полтавської області в
складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчук справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м.Кременчука про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського
районного суду м.Кременчука з позовом
до виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він
з 24.09.1991 року по 10.10.2011 року працював у
виконавчому комітеті Автозаводської
районної ради м.Кременчука Полтавської
області. Згідно п. 5.3 колективного
договору на 2006-2009 роки, укладеного між
виконавчим комітетом та трудовим
колективом, відповідач взяв на себе
зобов'язання, при наявності коштів
надавати працюючим матеріальну
допомогу на вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати. Про
порушення його права на отримання
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати
дізнався лише в 2014 році. У 2007 році він
отримав матеріальну допомогу на
вирішення соціально-побутових питань в
розмірі посадового окладу. Таким чином,
відповідач не виплативши самостійно
дану матеріальну допомогу у
відповідному розмірі, чим допустив
незаконну бездіяльність.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд визнати незаконними
дії Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради
м.Кременчука Полтавської області в
частині нарахування та виплати йому в
2007 році матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
не в розмірі середньомісячної
заробітної плати, як визначено в
колективному договорі на 2006-2009 роки, а в
розмірі посадового окладу. Зобов'язати
Виконавчий комітет Автозаводської
районної ради м.Кременчука нарахувати
та виплатити йому матеріальну допомогу
для вирішення соціально-побутових
потреб за 2007 рік в розмірі
середньомісячної заробітної плати з
урахуванням виплачених сум.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, надав суду клопотання про
розгляд справи без його участі. В
судовому засіданні 06.06.2014 року позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив задовольнити з підстав,
визначених в позовній заяві.

Представник відповідача Виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м.Кременчука Полтавської області -
Гордієнко Ю.А. в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог. Зазначив, що
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань в 2007 році
була виплачена позивачеві в розмірі
середньомісячної заробітної плати.
Просив в задоволенні позову відмовити
в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані суду докази,
приходить до висновку про необхідність
відмови в задоволенні позовних вимог з
наступних підстав.

Згідно з ч. 2 та 6 ст. 33 ЗУ «Про державну
службу», оплата праці державних
службовців повинна забезпечувати
достатні матеріальні умови для
незалежного виконання службових
обов'язків, сприяти укомплектуванню
апарату державних органів
компетентними і досвідченими кадрами,
стимулювати їх сумлінну та
ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Джерелом формування фонду оплати
праці державних службовців є
Державний бюджет України та інші
джерела, визначені для цієї мети
положеннями про органи державної
виконавчої влади, затвердженими
указами Президента України та
постановами Кабінету Міністрів
України.

Скорочення бюджетних асигнувань не
може бути підставою для зменшення
посадових окладів, надбавок до них
та фінансування інших, передбачених
цим Законом, гарантій, пільг і
компенсацій.

Частиною 3 статті 21 ЗУ «Про службу в
органах місцевого самоврядування»
передбачено, що джерелом формування
фонду оплати праці посадових осіб
місцевого самоврядування є місцевий
бюджет.

Підпунктом 3 пункту 2 постанови КМУ
«Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів»
від 09.03.2006 р. № 268, надано право
керівникам органів, зазначених у
пункті 1 цієї постанови, у межах
затвердженого фонду оплати праці
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника (місячного грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького складу).

Згідно з роз'ясненням Міністерства
праці та соціальної політики України
від 16.10.2009 р. № 620/13/84-09, рішення про
надання такої матеріальної допомоги
приймається керівником відповідного
органу, виходячи з обставин, викладених
у заяві працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про колективні
договори і угоди», умови колективних
договорів і угод, укладених відповідно
до чинного законодавства, є
обов'язковими для підприємств, на які
вони поширюються, та сторін, які їх
уклали.

Пунктом 5.3 Колективного договору на
2006-2009 роки, прийнятого на загальних
зборах профспілкового комітету
Автозаводського райвиконкому 15.05.2006
року, визначено, що при наявності
коштів адміністрація зобов'язується
надавати матеріальну допомогу
працюючим у розмірі середньомісячної
заробітної плати на вирішення
соціально-побутових проблем.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у
Виконавчому комітеті Автозаводської
районної ради м.Кременчука Полтавської
області на посаді завідуючого відділом
з благоустрою та екології. 10.10.2011 року
був звільнений з посади у зв'язку з
досягненням граничного віку
перебування на службі в органах
місцевого самоврядування ст.. 18 ЗУ «Про
службу в органах місцевого
самоврядування». Вказане
підтверджується копією трудової
книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1.

Згідно розпоряджень голови
Автозаводської районної ради м.
Кременчука № 97-0 від 25.09.2007 року, № 120-0
від 26.11.2007 року ОСОБА_1 було надано
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі 63
% та 37 % середньомісячної заробітної
плати відповідно.

Отримання ОСОБА_1 матеріальної
допомоги за 2007 рік для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати
також підтверджується листом
виконавчого комітету Автозаводської
районної Ради м. Кременчука № 01-29/958 від
20.05.2014 року.

У відповідності до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав та законних
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ. У справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод, інтересів особи та цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову. Якщо особа,
яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які
ці докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази.

З огляду на те, що відповідач виплатив
ОСОБА_1 матеріальну допомогу на
вирішення соціально-побутових питань
за 2007 рік в розмірі середньомісячної
заробітної плати, суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 69, 71, 86, 163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради
м.Кременчука про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Харківського
Апеляційного Адміністративного суду
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а особою, яка не брала
участь у справі, з моменту отримання
копії постанови.

Суддя: