Справа № 815/3041/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3041/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси, першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про визнання
протиправними та скасування вимоги №
Ф-1165У від 17.04.2012 року про стягнення
боргу зі сплати недоїмки по єдиному
внеску в розмірі 2312,07 грн. та постанови
першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції від 08.01.2014
року №В-14/104/2014,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси (надалі по
тексту - УПФУ у Приморському районі м.
Одеси), першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції (надалі по
тексту - перший Приморський відділ ДВС
ОМУЮ) в якому просить визнати
протиправними та скасувати вимогу УПФУ
у Приморському районі м. Одеси № Ф-1165У
від 17.04.2012 року про стягнення боргу зі
сплати недоїмки по єдиному внеску в
розмірі 2312,07 грн. та постанову першого
Приморського відділу ДВС ОМУЮ від
08.01.2014 року №В-14/104/2014.

В обґрунтування вимог позивач
зазначив, що 17 квітня 2012 року УПФУ в
Приморському районі м. Одеси було
винесено вимогу про сплату недоїмки №
Ф-1165 про стягнення боргу із недоїмки зі
сплати єдиного внеску в розмірі 2312,07
грн. Першим Приморським відділом ДВС
ОМУЮ на підставі постанови від 08.01.2014
року № В-14/104/2014 року з пенсії позивача
на користь УПФУ в Приморському районі
м. Одеси проводиться утримання,
починаючи з 01.01.2014 року. Позивач з
вказаною вимогою УПФУ у Приморському
районі м. Одеси та постановою
державного виконавця не погоджується,
посилаючись на те, що він є пенсіонером
за віком, а тому згідно з ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» у редакції, що
діє з 06.08.2011 року, якою встановлено, що
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу,
вважає, що він не повинен сплачувати
єдиний внесок. З наведених підстав
просить скасувати вимогу УПФУ в
Приморському районі м. Одеси № Ф-1165У
від 17.04.2012 року та постанову першого
Приморського відділу ДВС ОМУЮ від
08.01.2014 року №В-14/104/2014.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги та просив позов
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позові.

Представник відповідача - УПФУ в
Приморському районі м. Одеси у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. Від відповідача до суду
надійшли письмові заперечення в яких
УПФУ в Приморському районі м. Одеси
позовні вимоги не визнало та просило
суд в задоволенні позову відмовити та
розглянути справу без участі
представника управління. Заперечення
в цілому обґрунтовані тим, що
відповідно до ч. 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-УІ особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Проте, статтю 4 Закону України №2464-VI
було доповнено частиною четвертою
після набрання чинності Законом
України від 07.07.2011 року №3609-VI «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України» (далі - Закон України №3609-VI).
Відповідно до прикінцевих та
перехідних положень Закону України
№3609-УІ, цей Закон набирає чинності з
дня, наступного за днем його
опублікування. Закон України №3609-УІ
було опубліковано в друкованому
виданні «Голос України» від 05.08.2011 року
№ 144. Таким чином, дата набрання
чинності Закону України №3609-VI - 06.08.2011
року. Отже, позивач не міг бути
звільнений від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до 06.08.2011 року.

Представник відповідача - першого
Приморського відділу ДВС ОМУЮ у судове
засідання також не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, подав до
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутністю. Також від першого
Приморського відділу ДВС ОМУЮ до суду
надійшли письмові заперечення на
позов, в яких відповідач позовні вимоги
не визнав та просив в задоволенні
позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення позивача, а також дослідивши
обставини, якими обґрунтовувалися
позовні вимоги та заперечення,
перевіривши їх доказами, суд встановив
наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований в якості
фізичної особи підприємця, з 2009 року по
2013 рік здійснює свою діяльність на
умовах сплати єдиного податку, взятий
на облік в управлінні Пенсійного фонду
України у Приморському районі м. Одеси,
що підтверджується копіями свідоцтв
про сплату єдиного податку (а.с. 21-22).

Водночас, позивач ОСОБА_1, згідно з
пенсійним посвідченням № 887425 є
пенсіонером за віком з 17.12.1992 року (а.с.
7).

УПФУ в Приморському районі м. Одеси
відносно позивача прийнята вимога від
17.04.2012 року № Ф1165У про сплату недоїмки з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
2312,07 грн., вимогу сформовано за період з
01.01.2011 року по 31.07.2011 року (а.с. 5).

20.11.2012 року першим Приморським ВДВС
ОМУЮ було відкрито виконавче
провадження ВП№35599618 з виконання
вимогу про сплату боргу №ф-1165 від 17.04.2012
року. 20.06.2013 року першим Приморським
ВДВС ОМУЮ було винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві (а.с. 25-27).

11.12.2013 року на примусове виконання до
першого Приморського відділу ДВС ОМУЮ
повторно надійшла заява стягувала про
прийняття на примусове виконання
вимоги про сплату боргу № Ф-1165 у,
виданої УПФУ в Приморському районі м.
Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на
користь стягувана грошової суми 2312,07
грн.

13.12.2013 року, на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25
Закону України «Про виконавче
провадження», державним виконавцем
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

08.01.2014 року керуючись ст. ст. 68, 69, 70 та 74
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
було винесено постанову В-14/104/2014 про
звернення стягнення на пенсію боржника
та спрямовано на адресу сторін (а.с. 51).

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності,
надаючи правову оцінку оскаржуваній
вимозі та постанові суб`єктів владних
повноважень, суд виходив з приписів ч. 3
ст.2 КАС України та дійшов висновку про
правомірність вказаних вимоги та
постанови та необґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з
наступного.

Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси є
суб'єктом владних повноважень - органом
виконавчої влади, який здійснює
повноваження, покладені на нього ст. 12
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Положенням про
Пенсійний фонд України, затвердженим
Указом Президента України від 06 квітня
2011 року № 384/2011.

У відповідності до ст. 12 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у період до перетворення
Пенсійного фонду України в
неприбуткову самоврядну організацію
він функціонує як центральний орган
виконавчої влади на підставі норм
цього Закону (крім норм, зазначених в
абзаці шостому пункту 1 цього розділу
та Положення про Пенсійний фонд
України, яке затверджує Президент
України. Бюджет Пенсійного фонду
України в зазначений період затверджує
Кабінет Міністрів України.

Спірні відносини врегульовані Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI (надалі Закон № 2464-VI), який
набрав чинності з 1 січня 2011 року,
частина 4 статті 25 якого, зокрема,
містить наступні приписи:

Територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

Отже, до компетенції відповідача
належить прийняття у разі наявності
заборгованості зі сплати єдиного
внеску вимоги, яка є виконавчим
документом.

Згідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI,
платниками єдиного внеску серед іншого
визначені фізичні особи - підприємці,
зокрема ті, які використовують працю
інших осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством
про працю, чи за цивільно-правовим
договором (крім цивільно-правового
договору, укладеного з фізичною особою
- підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно п.2 розділу VIII Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
з дня набрання чинності цим Законом
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування відповідно до Указу
Президента України від 3 липня 1998 року
727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»,
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів
України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про
прибутковий податок з громадян»,
нараховують, обчислюють та сплачують
єдиний внесок відповідно до цього
Закону. Відповідно п.3 наведеної норми
перереєстрація платників страхових
внесків та застрахованих осіб не
здійснюється. Пенсійний фонд спільно з
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
Державною податковою адміністрацією
України проводить звірення платників
страхових внесків у порядку,
встановленому Пенсійним фондом
спільно з Державною податковою
адміністрацією України за погодженням
з фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Таким чином, суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали спрощену
систему оподаткування відповідно до
Указу Президента України від 3 липня 1998
року 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», є
платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в відповідно
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», який
не передбачає здійснення жодних
реєстраційних чи перереєстраційних
процедур таких платників з подальшою
видачею відповідних документів.

Згідно п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платник
єдиного внеску зобов'язаний подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Порядок формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування затверджений
постановою правління Пенсійного фонду
України від 8 жовтня 2010 року №22-2,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 01.11.2010 р. за № 1014/18309, згідно до
п.2.1 якого звіт до органів Пенсійного
фонду подається особисто фізичною
особою, страхувальником або
відповідальною особою фізичної особи
або страхувальника за місцем взяття
на облік в органах Пенсійного
фонду.

Разом із тим, 06.08.2011 року набрала
чинності частина 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», відповідно до
якої особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З наданої відповідачем картки
особового рахунку позивача (а.с. 19-20, 58-59)
вбачається, що вказана у спірній вимозі
сума складається із залишку боргу зі
сплати єдиного внеску за 2011 рік.

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону №
2464-У1 (редакція чинна на момент вчинення
спірних правовідносин) визначено, що
мінімальний страховий внесок - сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до статті 22 Закону України
«Про державний бюджет України на 2011
рік» від 23 грудня 2010 року № 2857- VI розмір
мінімальної заробітної плати складав з
1 січня 2011 року - 941 грн., з 1 квітня 2011
року - 960 грн.

За поясненнями відповідача, враховуючі
наявні відомості та норми чинного
законодавства УПФУ в Приморському
районі м. Одеси було розраховано суму
боргу позивача зі сплати єдиного
внеску наступним чином: січень 2011 року -
941 грн. х 34,7% = 326 грн. 53 коп.; лютий 2011 року
- 941 грн. х 34,7% = 326 грн. 53 коп.; березень 2011
року - 941 грн. х 34,7% = 326 грн. 53 коп.; квітень
2011 року - 960 грн. х 34,7% = 333 грн. 12 коп.;
травень 2011 року - 960 грн. х 34,7% = 333 грн. 12
коп.; червень 2011 року - 960 грн. х 34,7% = 333
грн. 12 коп.; липень 2011 року - 960 грн. х 34,7% =
333 грн. 12 коп. Таким чином, загальна сума
боргу позивача перед Управлінням за
період січень-липень 2011 року склала 2312
грн. 07 коп.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що з серпня 2011 року позивач не
повинен сплачувати за себе єдиний
внесок, однак, борг у сумі 2312,07 грн.
виник за період з 01.01.2011 року по 31.07.2011
року, що підтверджується карткою
особового рахунку.

Суд звертає увагу, що частина 4 статті 4
Закону №2464, якою передбачено
звільнення пенсіонерів за віком та
інвалідів від обов'язку сплачувати за
себе єдиний внесок, підлягає
застосуванню лише після набрання нею
чинності, тобто з 06.08.2011 року, тому,
формуючи вимогу про сплату боргу №
Ф1165У від 17.04.2012 року, який виник у
позивача за період січень - липень 2011
року, відповідач діяв правомірно, а
отже підстави для її скасування
відсутні.

Аналогічна правова позиція
застосування норм права викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 09.07.2013 року у справі
№к/800/30211/13 (номер ЄДРСР 32502592).

Як встановлено судом вище, 11.12.2013 року
на примусове виконання до першого
Приморського відділу ДВС ОМУЮ надійшла
повторна заява стягувала про прийняття
на примусове виконання вимоги про
сплату боргу № Ф-1165У, виданої УПФУ в
Приморському районі м. Одеси, про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
стягувана грошової суми 2312,07 грн.

Згідно ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим ЗУ
«Про виконавче провадження», і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 1 ст. 20 ЗУ «Про
виконавче провадження» виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. Право вибору місця виконання між
кількома органами державної
виконавчої служби, що можуть вчиняти
виконавчі дії з виконання рішення на
території, на яку поширюються їх
функції, належить стягувану.

Судом встановлено, що вищезазначена
вимога УПФУ в Приморському районі м.
Одеси на момент її пред'явлення до
виконання набрала законної сили,
відповідала вимогам ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
строк її пред'явлення пропущено не було
та пред'явлена була до виконання до
органу державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

З огляду на те, що пред'явлений на
примусове виконання виконавчий
документ відповідав вимогам
законодавства та пред'явлений був у
встановленому законом порядку,
державний виконавець зобов'язаний був
прийняти виконавчий документ до
виконання та відкрити виконавче
провадження. Підстави для відмови в
прийнятті до виконання виконавчого
документа - були відсутні.

13.12.2013 року на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25
Закону України «Про виконавче
провадження», державним виконавцем
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. Копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження спрямована на адресу
сторін.

В ході проведення виконавчих дій та
перевірки майнового стану боржника
встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на
обліку в УПФУ в Приморському районі м.
Одеси та отримує пенсію.

Відповідно до вимог ст. 68 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягнення боргу може бути звернуто на
заробітну плату чи пенсію боржника у
разі якщо сума боргу не перевищує трьох
мінімальних розмірів заробітної плати.

З огляду на викладене, 08.01.2014 року
керуючись ст. ст. 68, 69, 70 та 74 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем було винесено
постанову В-14/104/2014 про звернення
стягнення на пенсію боржника та
спрямовано на адресу сторін.

З огляду на викладене та враховуючи, що
судом встановлено правомірність
вимоги УПФУ в Приморському районі м.
Одеси про сплату боргу № Ф1165У від 17.04.2012
року та відсутність підстав для її
скасування, суд приходить до висновку,
що вимога позивача про скасування
постанови першого Приморського
відділу ДВС ОМУЮ від 08.01.2014 року
№В-14/104/2014 про звернення стягнення на
пенсію боржника відповідно є
необґрунтованою та безпідставною, у
зв'язку з чим задоволенню також не
підлягає.

З огляду на викладене, на підставі ст. 10
КАС України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення
адміністративного позову ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси, першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про визнання
протиправними та скасування вимоги №
Ф-1165У від 17.04.2012 року про стягнення
боргу зі сплати недоїмки по єдиному
внеску в розмірі 2312,07 грн. та постанови
першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції від 08.01.2014
року №В-14/104/2014, - залишити без
задоволення.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 26 червня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов