Справа № 813/3526/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/3526/14
об 11 год., 50 хв. м. ЛьвівЛьвівський
окружний адміністративний суд, суддя
Гавдик З.В., секретар судового
засідання Саковець Б.П., розглянувши в
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомДержавної податкової
інспекції у Сихівському районі
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, представник -
Гордон Е.С.доОСОБА_2, представник
відповідача - ОСОБА_3, - за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Львівського
відділу реєстраційно - екзаменаційної
роботи Управління Державтоінспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, представник - не
прибувпростягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
Державна податкова інспекція у
Сихівському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області із вищевказаним
адміністративним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
листом Львівський відділ реєстраційно
- екзаменаційної роботи
Державтоінспекції при Головному
управлінні МВС України у Львівській
області від 09.06.2010 року «Щодо надання
інформації про проведення першої
реєстрації автомобілів ввезених на
територію України» повідомив, що гр.
ОСОБА_2 зареєстрував 17.06.2009 року
транспортний засіб автомобіль марки
VOLKSWAGEN T-4, 2003 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 2461
см.куб. Вказаний транспортний засіб
згідно ст. 2 Закону України «Про податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів» є
об'єктом оподаткування. Доказів про
зарахування вказаного податку в доход
державного бюджету відповідачкою не
надано, що є підставою його стягненню
податковим органом в примусовому
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд позов
задоволити повністю з підстав
зазначених у позовній заяві.
Відповідач, представник відповідача в
судовому засіданні проти позову
заперечили, просили суд відмовити у
задоволенні позовних вимог
покликаючись на обставини викладені в
ухвалі ВАС України від 16.04.2014 року.
Третя особа прибуття повноважного
представника в судове засідання не
забезпечила причини неприбуття не
Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, безпосередньо,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши наявні у справі докази,
давши їм оцінку, суд встановив:
Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.11.2011 року,
позов ДПІ у Сихівському районі м.
Львова задоволено повністю; стягнено з
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин та
Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
22.06.2011 року у справі № 2а-2676/11/1370 - без
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.04.2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14.03.2013 року
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.
Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» від 11.12.1991 року за № 1963-XII зі
змінами і доповненнями (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), Кодексом
адміністративного судочинства
Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно ст. 1 Закону України «Про податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»,
платниками податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів є
громадяни України, іноземні громадяни
та особи без громадянства (далі -
фізичні особи), які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього ж Закону є об'єктами
Згідно ч. 1 ст. 5 цього ж Закону, податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами - перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.04.2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14.03.2013 року
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.
Постановляючи ухвалу ВАС України
виходив з наступного:
Згідно листа виконуючого начальника
слідчого управління ГУ МВС України у
Львівській області № 2/К-43 від 29.03.2013
року, слідчим відділом прокуратури
Львівської області закінчено
розслідування кримінальної справи №
181-0290, в рамках якої встановлено, що
протягом 2008-2010 років у Львівському ВРЕР
УДАІ ГУМВС України у Львівській
області, проведено реєстрацію
транспортних засобів без зарахування
на рахунок обов'язкових платежів
сплачених громадянами, внаслідок чого
до місцевого бюджету не доотримано
коштів на загальну суму 45578100,00 грн., чим
спричинено тяжкі наслідки державним
інтересам. В ході досудового слідства у
зазначеній кримінальній справі
службовим особам Львівського ВРЕР
УДАІ ГУМВС України у Львівській
області інкриміновано заволодіння
коштами громадян під час реєстрації
транспортних засобів, у тому числі
реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN
T-4. Вказана справа знаходиться на
розгляді Шевченківського районного
суду м. Львова. Наведені обставини
судами не були досліджені та не було
дослідження факту прийняття судового
рішення по кримінальній справі № 181-0290.

Судом не враховуються обґрунтування
позивача та його представника щодо під
ставності стягнення з відповідача
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин та
механізмів, оскільки в провадженні
слідчого відділу прокуратури
Львівської області перебувала
кримінальна справа № 181-0290, в ході
досудового слідства якої встановлено
заволодіння коштами громадян під час
реєстрації транспортних засобів, у
тому числі коштами гр. ОСОБА_2 в сумі
17227,00 грн.

Вироком Шевченківського районного
суду м. Львова 01.07.2013 року вина
підсудного ОСОБА_4 доведена повністю,
оскільки він будучи службовою особою,
уповноваженою контролювати внесення
обов'язкових платежів власниками
транспортних засобів при реєстрації
таких в Львівському ВРЕР ДАІ ГУ МВСУ,
допустив службову недбалість, яка
виразилась у неналежному виконанні
підсудним своїх службових обов'язків,
несумлінному ставленні до них, в
частині здійснення контролю за сплатою
податків при здійсненні реєстраційних
дій, та проведенні в період грудня 2009
року березня 2010 року первинної
реєстрації транспортних засобів на
фізичних осіб без сплати податку, у
вигляді несплати податку у вказаному
розмірі, а також втрати документів
(квитанцій) про сплату податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин та механізмів.

Крім цього, судом встановлено, що факт
сплати позивачем податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів
підтверджується копією Львівського
ВРЕР Управління Державтоінспекції №
9/2074 від 09.06.2010 року, з якої вбачається,
що датою перерахування ОСОБА_2 суми
податку в розмірі 17227,00 грн. зазначеної
у платіжній квитанції є 18.06.2009 року. З
відповіді директора Західного
головного регіонального управління
ПриватБанк № 5949 від 04.11.2010 року
вбачається, що у графі «фактична дата
сплати» зазначено - «не знайдено
квитанції про сплату». На думку суду,
відсутність квитанції не підтверджує
факту несплати відповідачем податку
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.
Представник позивача пояснень та інших
належних та допустимих доказів щодо
підтвердження факту несплати
відповідачем вказаного податку суду не
надав.

Судом враховується обґрунтування
заперечень відповідача про
безпідставність стягнення
вищезазначеного податку, оскільки
доказами у справі по суті
підтверджується сплата відповідачем
спірних коштів, а лише незнайдення
квитанції через можливі протиправні
дії посадових осіб третьої особи не
можуть бути належною підставою для
повторного перерахування відповідачем
до бюджету податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів у сумі
17227,00 грн.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Докази подані
позивачем не переконують в
обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, чого позивачем зроблено не
було.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Таким чином, з врахуванням ст. 162 КАС
України, позовні вимоги Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області до
ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Львівського відділу реєстраційно -
екзаменаційної роботи Управління
Державтоінспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області,
задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат згідно ст. 94
КАС України не застосовується,
оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Постанова суду першої
інстанції може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному
обсязі 23.06.2014 року.

Суддя
Гавдик
З.В.