Справа № К/9991/42156/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року м. Київ
К/9991/42156/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:
Штульман І.В. (доповідач),
суддів: Весельської Т.Ф.,
Загороднього А.Ф., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в
Житомирському районі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними та стягнення 1438,95
гривень, за касаційною скаргою УПФ
України в Житомирському районі
Житомирської області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 5 лютого 2009
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 лютого
2010 року, -

в с т а н о в и в :

У січні 2008 року ОСОБА_4 звернулася в суд
із позовом до УПФ України в
Житомирському районі Житомирської
області про нарахування недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги. Свої вимоги мотивувала тим,
що вона відноситься до категорії «діти
війни» і відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має право на щомісячну державну
соціальну допомогу в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Оскільки
належна допомога їй не виплачувалась,
просила визнати неправомірними дії УПФ
України в Житомирському районі
Житомирської області і стягнути з
відповідача на її користь суму
недоплаченої надбавки до пенсії за 2007
рік в розмірі 1438,95грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 05.02.2009р.,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11.02.2010р., позов задоволено частково.
Визнано неправомірною бездіяльність
УПФ України в Житомирському районі
Житомирської області у вигляді
невиплати ОСОБА_4 пенсії з урахуванням
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни. Стягнуто з УПФ України в
Житомирському районі Житомирської
області на користь ОСОБА_4
заборгованість по виплаті надбавки до
пенсії в розмірі 742,65грн. за період з
липня по грудень 2007 року включно. В
решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ України в
Житомирському районі Житомирської
області, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Згідно п.2 ч.1 ст.222 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС) України суд касаційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами у разі неприбуття
жодної з осіб, які беруть участь у
справі, у судове засідання, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи те, що сторони у судове
засідання не з'явились, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, то суд
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у ній матеріалами.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 КАС України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004р. №2195-IV дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судами встановлено, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і має
право на державну соціальну підтримку,
зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону
- на підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.12 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19.12.2006р. №489-V з метою приведення окремих
норм законів у відповідність із цим
Законом зупинено на 2007 рік дію ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з урахуванням ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007
рік» встановлено, що у 2007 році
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, яка
виплачується замість пенсії,
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
виплачується особам, які є інвалідами
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту»), у розмірі 50% від розміру
надбавки, встановленої для учасників
війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007р. №6-рп/2007 визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Зазначене рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене,
крім того, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом
України рішення щодо
неконституційності п.12 ст.71, ст.111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» указані правові
норми втратили чинність і застосуванню
не підлягали, то відповідач з 09.07.2007р. по
31.12.2007р. повинен був нараховувати і
виплачувати позивачеві підвищення до
пенсії, передбачене ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, задовольняючи частково позовні
вимоги суд першої інстанції не
визначив конкретного періоду, із
зазначенням дат, за який відповідачеві
необхідно здійснити перерахунок та
виплату вказаного підвищення до
пенсії, а оскільки ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом 10.01.2008р., то з
урахуванням вищевказаних підстав має
право на перерахунок та виплату
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
09.07.2007р. по 31.12.2007р.

Разом з тим, вирішуючи спір суд
безпідставно обрав такий спосіб
захисту порушених прав позивача, як
стягнення з УПФ України в
Житомирському районі Житомирської
області доплати до пенсії в конкретно
визначеній грошовій сумі, оскільки суд
не може перебирати на себе функцію
органу, на який законодавством
покладено повноваження щодо
нарахування такої доплати.

На зазначені порушення суд апеляційної
інстанції уваги не звернув та не
виправив їх.

Слід зазначити, що ПФ України діє на
підставі Положення «Про Пенсійний фонд
України» і здійснює свої повноваження
через створені в установленому порядку
територіальні управління. Відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» рішення щодо призначення,
донарахування, перерахунок пенсій
приймаються територіальними органами
ПФ України за місцем проживання
пенсіонерів. Отже, обов'язок щодо
нарахування та виплати підвищення до
пенсії позивачеві, передбаченого ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», покладається на
відповідне територіальне УПФ України
за його місцем проживання, яким в
даному випадку є УПФ України в
Житомирському районі Житомирської
області.

Крім того, необхідно звернути увагу, що
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на УПФ України
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Отже, правильними є висновки суду щодо
невзяття до уваги доводів відповідача
про неврегульованість механізму
реалізації положень ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
положень ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком.

Згідно п.4 ч.1 ст.223 КАС України суд
касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
змінити судове рішення суду першої
інстанції, скасувавши судове рішення
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.225 КАС України суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 225, 230, 232 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області - задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 лютого 2010
року - скасувати.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 5
лютого 2009 року - змінити, резолютивну
частину постанови викласти в наступній
редакції: «Позов ОСОБА_4 задовольнити
частково. Визнати протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Житомирському районі
Житомирської області щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_4
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії на
30% мінімальної пенсії за віком з
розміру, встановленого частиною 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 9 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року. Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_4 відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», і провести відповідні
виплати за період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року з урахуванням
здійснених виплат. У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовити».

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Весельська Т.Ф.

Загородній А.Ф.