Справа № 432/2594/14-а
Суддя: Бондаренко Н. О.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 432/2594/14-а
Провадження № 2-а/432/148/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 р. Стахановський міський
суд Луганської області

у складі: головуючого судді
Бондаренко Н.О.,

секретаря Гейман
К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні Стахановського міського
суду Луганської області,
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Державної виконавчої
служби України Головного управління
юстиції в Луганській області про
оскарження постанови про закінчення
виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувшись до суду з позовом,
вказав, що постановою Стахановського
міського суду від 17.03.2011 року по справі
№ 2-а-951/2011 зобов'язали УПФУ м. Стаханова
призвести йому перерахунок підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком як дитині війни з 13.01.2011
року і довічно (безстроково) з
урахуванням раніше виплачених сум,
виходячи з того, що розмір мінімальної
пенсії за віком складає не менше
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність. Йому
було видано виконавчий лист № 2-а-951/2011
від 04.04.2011 року. На підставі зазначеного
виконавчого листа, відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 29608302 від 15.04.2011 року, яке було здано до
УПФУ м. Стаханова. На підставі
постанови про відкриття виконавчого
провадження йому була нарахована
заборгованість, за період з 13.01.2011 року
по 22.07.2011 року - в сумі 1 445, 06 грн. На
сьогоднішній день зазначена
заборгованість йому не виплачена,
надбавка до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком не
нараховується і не виплачується. 18
листопада 2011 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
ДВС МУЮ у Луганській області було
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження за його
виконавчим документом на підставі п. 11
ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження». Копію даної постанови
видали представникові ОСОБА_2 у відділі
примусового виконання рішень тільки
23.04.2014 року, вих. № 1526/044-30. З даною
постановою він не згоден, так як
постанова Стахановського міського
суду від 17. 03. 2011 року за справі №
2-а-951/2011 на сьогоднішній день фактично
не виконана.

Просить суд відновити строк для
оскарження постанови про закінчення

виконавчого провадження ВП № 29608302 від
18.11.2011 року, так як вказана постанова не
була направлена йому, як стороні
виконавчого провадження. Скасувати
постанову державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління державної

виконавчої служби Головного
управління юстиції в Луганській
області про

закінчення виконавчого провадження ВП
№ 29608302 від 18.11.2011 року, відновити дане
виконавче провадження і направити
виконавчий лист № 2-а-951/2011 у відділ
примусового виконання рішень ДВС МУЮ у
Луганській області.

Представник позивача та позивач до
судового засідання не з'явилися, про
день, місце розгляду справи по суті
повідомлені належним чином, надали
заяву, про розгляд справи за їх
відсутності.

Представник Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Луганській
області у судове засідання не з'явився,
із клопотаннями та заявами до суду не
звертався, у зв'язку з цим суд розглядає
справу на підставі наявних у
матеріалах справи доказів.

Дослідивши і оцінивши в сукупності
докази матеріалів справи, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню. Суд дійшов такого
висновку з наступних підстав:

Під час розгляду справи судом
встановлено, що 15.04.2011 року державним
виконавцем ППВР ВДВС Топольськовою І.С.
було відкрито виконавче провадження ВП
№ 29608302 з примусового виконання
виконавчого листа № 2-а-951/2011, виданого
04.04.2011 року Стахановським міським судом
Луганської області про зобов'язання
УПФУ у м. Стаханові Луганської області
перерахувати ОСОБА_1 пенсію з
підвищенням її на 30 % мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру,
встановленого частиною 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і
провести відповідні виплати з 13.01.2011
року і довічно (безстроково), з
урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Статтею 11 цього Закону передбачений
обов'язок державного виконавця
здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно відповіді Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Луганській області, постанова про
закінчення виконавчих проваджень за
виконавчим листом № 2-а-951/2011 від 18.11.2011
року, винесена на підставі п. 11 ч. 1, ст. 49,
ст. 50 Закону України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 37 Закону
України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче
провадження", виконавче провадження
підлягає закінченню у випадку
повернення виконавчого документу до
суду, який видав виконавчий документ,
на підставах, передбачених ст. 76 ч. 3
цього ж Закону.

Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження",
виконавче провадження підлягає
закінченню у випадку повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.

Вимоги Закону України "Про виконавче
провадження" містить вичерпний перелік
підстав для закінчення виконавчого
провадження, а саме: визнання судом
відмови стягувача від примусового
виконання рішення суду; визнання
судом мирової угоди між стягувачем і
боржником у процесі виконання;
смерті або оголошення померлим
стягувача чи боржника, визнання
безвісно відсутнім боржника або
стягувача, ліквідації юридичної особи -
сторони виконавчого провадження, якщо
виконання їх обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва; скасування
рішення суду або іншого органу
(посадової особи), на підставі якого
виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню;
письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу в
натурі; закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення;
передачі виконавчого документа
ліквідаційній комісії (або
ліквідатору) у разі ліквідації
боржника - юридичної особи;
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом; повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу суду
або іншого органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ;
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого відділу державної
виконавчої служби повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону;
якщо рішення фактично виконано під
час виконання рішення Європейського
суду з прав людини; непред'явлення
виконавчого документа за відновленим
виконавчим провадженням у строки,
визначені статтею 51 цього Закону;
списання згідно із Законом України "Про
деякі питання заборгованості за
спожитий

природний газ та електричну енергію"
заборгованості, встановленої рішенням
суду, яке підлягало виконанню на
підставі виконавчого документа.

З матеріалів справи вбачається, що
виконавчим органом не вжиті всі
можливі заходи, передбачені Законом
України "Про виконавче провадження ",
спрямовані на виконання рішення суду,
а саме не з'ясовано причини
невиконання рішення боржником, не
направлено відповідні запити про
наявність грошових коштів на рахунках
боржника.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження" та п. 4.4.1.
Інструкції про проведення виконавчих
дій, затв. наказом Міністерства юстиції
України від 15.12.1999 № 74/5, за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою має право звернутися до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про відстрочку або
розстрочку виконання, а також про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

У відповідності до ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Проте, державний виконавець не
скористався своїм правом, відповідно
до наведеної норми КАС України та
Закону України "Про виконавче
провадження" та не звертався до суду із
заявою про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

За приписами ч.1 та 2 ст. 8 КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), яка відповідно до частини 1
статті 9 Конституції України стала
частиною національного законодавства
України.

Відповідно до статті 19 Конвенції для
забезпечення дотримання
державами-учасницями Конвенції взятих
на себе зобов'язань за Конвенцією та
протоколами до неї створюється
Європейський суд з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному
гарантовано право на звернення до суду
з позовом стосовно його прав та
обов'язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини в
рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі
"Комнацький проти України" визначився,
що держава повинна забезпечити
гарантії, передбачені Конвенцією, і що
протиріччя між органами місцевої влади
не повинні вплинути на права заявника,
гарантовані Конвенцією.

Згідно з положеннями ч.5 ст.124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно роз'яснень п. 20 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України "Практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" державний виконавець
зобов'язаний здійснювати необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення, зазначеного у
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

Окрім цього, відповідно до п. 38 рішення
Європейського суду з прав людини від 29
червня 2004 року по справі "Жовнер проти
України" державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням.

Відповідно до п. 29 рішення
Європейського суду з прав людини від
13.07.2006 року по справі "Васильєв проти
України" виконання рішення щодо
боржника залишається обов'язком
держави.

Таким чином, відсутність коштів у
боржника чи у держави на виконання
взятих на себе зобов'язань не звільняє
боржника від виконання рішення суду, та
не є обставиною, яка ускладнює його
виконання.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про
виконавче провадження " у разі якщо
постанова

державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби. За
наявності обставин, передбачених
частиною шостою статті 79 цього Закону,
виконавче провадження підлягає
відновленню у триденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідної заяви стягувача.

Таким чином, суд вважає, що для захисту
порушеного права позивача необхідно
відновити виконавче провадження і
направити виконавчий лист № 2-а-951/2011 у
відділ примусового виконання рішень
ДВС МУЮ у Луганській області.

Керуючись ст.ст. 11,41,49,50,56,163,167 ,181 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Державної виконавчої служби України
Головного управління юстиції в
Луганській області про оскарження
постанови про закінчення виконавчого
провадження, задовольнити.

Скасувати постанову державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Луганській
області про закінчення виконавчого
провадження ВП № 29608302 від 18.11.2011 року,
відновити дане виконавче провадження і
направити виконавчий лист № 2-а-951/2011 у
відділ примусового виконання рішень
ДВС МУЮ у Луганській області для
виконання.

Постанова може бути оскаржена в
Донецький апеляційний
адміністративний суд через
Стахановський міський суд шляхом
подачі протягом 10 днів з дня отримання
її копії апеляційної скарги.

Головуючий суддя:
Н.О.Бондаренко