Справа № К/9991/74035/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/74035/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., розглянувши
в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуки
Чернігівської області на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2009
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуки Чернігівської області, третя
особа Головне управління праці та
соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної
адміністрації про визнання нечинним
розпорядження,

в с т а
н о в и л а :

У березні 2008 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідача. Просив визнати
нечинним розпорядження від 1 серпня 2007
року № 148895 про припинення виплати
пенсії. Посилався на те, що у
відповідача не було правових підстав
для видачі вказаного розпорядження.

Постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від
17 листопада 2008 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2009
року скасовано постанову суду першої
інстанції та прийнято нову постанову
про задоволення позову.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказане судове
рішення та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що управлінням
Пенсійного фонду України в м. Прилуки
Чернігівської області ОСОБА_4 з 3 серпня
2006 року призначено пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Розпорядженням відповідача № 148895
від 1 серпня 2007 року позивачу було
припинено виплату пенсії за віком на
пільгових умовах як незаконно
призначену.

ОСОБА_4 з травня 1971 року працював на
Прилуцькому заводі «Пластмас». З
вересня 1990 року переведений в цех по
виробництву полівінілхлоридових
пластикатів енергетиком. З 1 липня 1995
року переведений в Дочірнє
підприємство «Завод Пластізол»
Відкритого акціонерного товариства
«Пластмас-Прилуки» енергетиком та
звільнений з даного підприємства 30
листопада 1999 року у зв'язку з
переведенням в цех полівінілхлоридних
пластикатів Відкритого акціонерного
товариства «Пластмас-Прилуки».

Згідно наказу від 31 березня 1995 року
№ 133 на Прилуцькому заводі «Пластмас»
була проведена атестація робочих
місць.

Наказом від 21 червня 1995 року № 247
Прилуцький завод «Пластмас» було
перейменовано на Відкрите акціонерне
товариство «Пластмас-Прилуки».

На підставі наказу від 29 червня 1995
року № 260 на базі цеху 08 по виробництву
поліетиленової плівки створено
Дочірнє підприємство «Завод Упак»
Відкритого акціонерного товариства
«Пластмас-Прилуки», на базі цеху 20 по
виробництву полівінілхлоридних
пластикатів створено Дочірнє
підприємство «Завод Пластізол»
Відкритого акціонерного товариства
«Пластмас-Прилуки». Отже, на базі цехів
Відкритого акціонерного товариства
«Пластмас-Прилуки» було створено нові
підприємства: Дочірнє підприємство
«Завод Упак» Відкритого акціонерного
товариства «Пластмас-Прилуки» та
Дочірнє підприємство «Завод
Пластізол» Відкритого акціонерного
товариства «Пластмас-Прилуки».

Згідно статуту Державного
підприємства «Завод Пластізол»
Відкритого акціонерного товариства
«Пластмас-Прилуки» дане підприємство є
юридичною особою, має відокремлене
майно, розрахункових, валютний та інші
розрахунки в установах банку, печатку з
власним найменуванням. Підприємство
має самостійний баланс, діє на засадах
повного госпрозрахунку, самоокупності
та самофінансування, крім того, дане
підприємство не відповідає за
зобов'язаннями Відкритого
акціонерного товариства
«Пластмас-Прилуки», а Відкрите
акціонерне товариство не відповідає за
зобов'язаннями даного підприємства.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з
того, що за період з 1 липня 1995 року по 30
листопада 1995 року на Державному
підприємстві «Завод Пластізол» не було
проведено атестації робочих місць,
якою було б передбачено перелік
робочих місць, виробництв, професій і
посад, які дають право на пільгове
пенсійне забезпечення, як того вимагає
порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці. За даний період
на підприємстві відсутні накази, якими
було б затверджено результати
атестації. Крім того, позивач згідно з
ч.1 ст. 71 КАС України достатніх
беззаперечних доказів незаконності,
необґрунтованості оскаржуваного
розпорядження чи інших доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його позовні вимоги, суду
не надав, а тому позовні вимоги про
визнання нечинним розпорядження від 1
серпня 2007 року № 148895 задоволенню не
підлягають, а відповідачем дане
розпорядження винесене обгрунтовано
та у відповідності до ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
постанови Кабінету Міністрів України
від 16 січня 2003 року № 36 «Про
затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах».

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та задовольняючи позов суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб"єкта владних
повноважень обов"язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, проте суд
першої інстанції помилково цей
обов»язок поклав на позивача. А
відповідачем не надано доказів того, що
на підприємстві змінювались докорінно
умови і характер праці, що дають право
на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Судом апеляційної інстанції вірно
зазначено, що відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації, а тому
навіть її не проведення не може
позбавити громадян їх конституційного
права на соціальний захист щодо
вирішення питань надання пенсій за
віком на пільгових умовах відповідно
до ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Згідно п. 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 1 серпня 1992 року
№ 442 «Про порядок проведення атестації
робочих місць за умовами праці»
передбачено, що атестація проводиться
атестаційною комісією, склад і
повноваження якої визначається
наказом по підприємству, організації в
строки, передбачені колективним
договором, але не рідше одного разу на 5
років. Відповідальність за своєчасне
та якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації. Позачергово
атестація проводиться у разі
докорінної зміни умов і характеру
праці з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу,
профспілкового комітету, трудового
колективу або його виборного органу,
органів Державної експертизи умов
праці з участю установ
санітарно-епідеміологічної служби
Міністерства охорони здоров"я .

Експертизою матеріалів атестації
робочих місць за умовами праці, наданих
Відкритим акціонерним товариством
"Пластмас-Прилуки", встановлено, що
атестація робочих місць на
підприємстві проведена у
відповідності з вимогами нормативних
документів, за її результатами видано
наказ від 31 березня 1995 за № 133 про
підтвердження права на пільгову пенсію
за робочими місцями (всього 164) згідно
додатків. Умови праці, які дають право
на пільгове пенсійне забезпечення за
Списками № 1 і № 2 підтверджено на
термін до 31 березня 2000 року. Наступною
експертизою матеріалів атестації
робочих місць за умовами праці,
встановлено, що атестація робочих
місць на підприємстві Відкрите
акціонерне товариство
"Пластмас-Прилуки" проведена також у
відповідності з вимогами нормативних
документів, за її результатами видано
наказ від 27 липня 2000 за № 242 про
підтвердження права на пільгову пенсію
за робочими місцями (всього 76) згідно
додатків, відповідно до Списків № 1 і №
2 - на термін до 27 липня 2005 року.

При проведенні експертизи
враховано реорганізаційні зміни, що
відбулися на підприємстві,
обґрунтування підприємством пільг та
компенсацій працівникам за умовами
праці, про що наданні відповідні
висновки від 19 серпня 1999 за № 04/311 та від
6 вересня 2000 за № 04/472 Відкритого
акціонерного товариства
"Пластмас-Прилуки".

Відповідно до наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України від 18 листопада 2005 №
383 «Про затвердження Порядку
застосування Списків № 1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу роботи
конкретного працівника, що дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах»,
результати атестації (як вперше
проведеної, так і чергової)
застосовуються при обчисленні стажу,
який дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, впродовж 5 років
після затвердження її результатів, за
умови, якщо впродовж цього часу на
даному підприємстві не змінювались
докорінно умови і характер праці
(виробництво, робота, робоче місце), що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції правомірно скасував
постанову суду першої інстанції та
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню,
а розпорядження управління Пенсійного
фонду України в м. Прилуки
Чернігівської області від 1 серпня 2007
року № 148895 є незаконним, а відтак
поновив виплату ОСОБА_4 пенсії з 1
серпня 2007 року.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення -без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
апеляційного суду, викладеними у
судовому рішенні. Тому колегія суддів,
перевіривши у межах доводів касаційної
скарги правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуки
Чернігівської області залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2009 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк