Справа № 2а-287/12, 1328/2593/12
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
Справа №
93175/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Шевченківського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 11 квітня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Шевченківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради про визнання
протиправними дій та зобов'язання
нарахувати і виплатити одноразову
компенсацію, -

В С Т А Н О В И В:

21.03.2012 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до Шевченківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради, в якому
просить визнати протиправними дії
відповідача в не донарахуванні та
недоплаті одноразової компенсації
сім'ям, які втратили годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, згідно ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждати внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату недоотриманих коштів
одноразової компенсації сім'ям, які
втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС, смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, згідно ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
стягнути з відповідача на її користь
кошти в сумі 60 мінімальних заробітних
плат із врахуванням виплаченої суми.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 11 квітня 2012 року
позов задоволено. Визнано
протиправними дії Шевченківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради щодо виплати
ОСОБА_1 в не донарахуванні та недоплаті
одноразової компенсації сім'ям, які
втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС, смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою згідно ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано Шевченківський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 грошову компенсацію у зв'язку із
втратою годувальника з числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
аварії на ЧАЕС, в розмір, встановленому
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 60 мінімальних
заробітних плат із урахуванням уже
проведених виплат. В решті позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною та прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку. У апеляційній
скарзі просить скасувати постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 11 квітня 2012 року та
прийнятии нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що позивач
має статус дружини померлого
громадянина із числа учасників
ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії,
смерть якого пов'язана із
Чорнобильською катастрофою, та має
право на виплату одноразової
компенсації за шкоду, внаслідок
Чорнобильської трофи катастрофи,
сім'ям, які втратили годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою. Проте,
розмір вказаної виплати, відповідно до
ст.62 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждати внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено постановою
Кабінету Міністрав України від 20.04.2007 р.
№649 «Про встановлення розмірів виплат
деяким категоріям громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Відповідно до зазначеного
у листопаді 2011 року позивачу виплачено
7586,00 грн. компенсації. На даний момент
зміни до цієї Постанови щодо розміру
компенсації за шкоду, внаслідок
Чорнобильської трофи катастрофи,
сім'ям, які втратили годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою не
вносилися.

Суд апеляційної інстанції, у
відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Безспірно встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що 14 серпня 2011 року
помер ОСОБА_2, який був чоловіком ОСОБА_1
Львівська регіональна міжвідомча
експертна комісія розглянувши заяву
позивачки, своїм експертним висновком
№ 08 від 22 вересня 2011 року встановила, що
захворювання, що привело до смерті
ОСОБА_2, пов'язане з виконання обов'язку
військової служби по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС. Львівською облдержадміністрацією
позивачу видано посвідчення дружини
померлого громадянина із числа
ліквідаторів категорії 1, смерть якого
пов'язана з Чорнобильською катастрофою
НОМЕР_1 с від 18 жовтня 2011 р.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
одноразова компенсація сім'ям, які
втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та смерть яких пов'язана
Чорнобильською катастрофою,
виплачується в таких розмірах: сім'ям,
які втратили годувальника - 60
мінімальних заробітних плат.

Згідно ч. 6 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
як: постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виплати,
зазначені в цій статті, провадяться
протягом одного місяця з дня смерті
потерпілого. Розмір мінімальної
заробітної плати відповідно до ч. 7
Закону України № 796 визначається на
момент виплати.

Як слідує із матеріалів справи, у
листопаді 2011 року Шевченківським
відділом соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради ОСОБА_1 було
виплачено одноразову компенсацію по
втраті годувальника у розмірі 7586,00 грн.
При нарахуванні зазначених виплат
відповідач керувався Постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 р.
№649 «Про встановлення розмірів виплат
деяким категоріям громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
з моменту прийняття вищезазначеної
постанови Кабінету Міністрів України
№649 встановлені нею розміри
компенсації по втраті годувальника
залишались незмінними в той час, як
неодноразово змінювався розмір
мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції вказує на те, що
в даній спірній ситуації слід
керуватися вимогами ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
оскільки закон має вищу юридичну силу
ніж постанова Кабінету Міністрів
України від 20.04.2007 р. №649.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає обґрунтованими
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування
та виплати їй заборгованості з виплати
їй компенсації по втраті годувальника.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмірів щорічної
грошової допомоги на оздоровлення як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Доводи апеляційної скарги в частині
відсутності права позивача на
отримання допомоги на оздоровлення в
повному розмірі, спростовуються
нормами матеріального права,
наведеними вище, наявними в справі
доказами, тому підставою для
задоволення апеляційної скарги бути не
можуть.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198,
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 11 квітня 2012 року у
справі № 1328/2593/12 за позовом ОСОБА_1 до
Шевченківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
визнання протиправними дій та
зобов'язання нарахувати і виплатити
одноразову компенсацію - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник