Справа № 810/3452/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/3452/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року 810/3452/14

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1"

до

Інспекції з питань захисту прав споживачів у Хмельницькій області

про

визнання протиправними дій та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Хмельницькій області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафних санкцій від 24.12.2013 №82.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняте відповідачем за результатами проведеної перевірки постанови про накладення штрафних санкцій від 24.12.2013 №82 є протиправним, оскільки прийнято відповідачем без правових на те підстав. Так, при проведенні перевірки перевіряючі наполягали на тому, що на товарах, які реалізовує позивач, відсутні національні знаки відповідності. Однак, позивач зазначає, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог законодавства про захист прав споживачів є необґрунтованими, тому оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких спросив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що перевірку проведено з дотримання вимог законодавства, а її висновки є обґрунтованими.

Представник позивача 16.06.2014 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання повторно не з’явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідачем не надано суду доказів поважності причин неможливості забезпечення явки свого представника на судове засідання, а тому суд на підставі ч. 4 та ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в грудні 2013 року Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Хмельницькій області було проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань характеристик продукції, за результатами якої складено Акт від 05.12.2013 №0110.

Перевіркою встановлено порушення позивачем положень пункту 17 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання від 29.07.2009 № 785, а саме: встановлено відсутність на товарах (конвекціонний обігрівач, керамічний тепловентилятор, тепловентилятор, пральна машина, планшет) національного знака відповідності та не пред’явлено декларації про відповідність на вказані товари.

За результатами перевірки Інспекцією складено Протокол від 06.12.2013 №0092, яким встановлено порушення п. 1 ч. 3 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", а саме введення в обіг продукції, на якій відсутній національний знак відповідності.

Вважаючи прийняту постанову про накладення штрафних санкцій протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності визначаються Законом України від 12.05.1991 № 1023-XII "Про захист прав споживачів", який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 14 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняється реалізація продукції (у тому числі імпортних товарів) без маркування національним знаком відповідності та/або без сертифіката відповідності чи декларації про відповідність.

Статтею 13 Закону України "Про стандарти, технічні регламенти та процедури оцінки відповідності" встановлено, що відповідність введених в обіг в Україні продукції, процесів та послуг технічним регламентам є обов'язковою.

Вимоги технічних регламентів поширюються на товари вітчизняного та іноземного походження незалежно від їх походження (п. 3 ч. 4 ст. 13 Закону).

У ст. 33 Закону визначено, що Кабінет Міністрів України визначає зразок (опис) та затверджує Правила застосування Національного знака відповідності, що використовується для засвідчення відповідності технічним регламентам. Національний знак відповідності, визначений у технічному регламенті, застосовується до всієї продукції, яка є об'єктом та відповідає вимогам цього технічного регламенту. У разі оцінки відповідності продукції, що є об'єктом технічних регламентів, призначеним органом оцінки відповідності до Національного знака відповідності додається ідентифікаційний код цього органу. Національний знак відповідності наноситься на упаковку або етикетку продукції та на рекламні матеріали для процесів або послуг, що відповідають вимогам технічних регламентів.

Згідно Правил застосування національного знака відповідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року № 1599, Національний знак відповідності (далі - знак відповідності) засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які поширюються на неї. Знак відповідності наноситься тільки на ті види продукції, опис яких міститься в технічних регламентах. При цьому нанесення знака відповідності є обов'язковим. У разі підтвердження відповідності продукції призначеним органом з оцінки відповідності поряд із знаком відповідності наноситься ідентифікаційний номер цього органу згідно з державним реєстром таких органів. Знак відповідності наноситься на продукцію безпосередньо її виробниками. Знак відповідності наноситься на виріб та/або на етикетку, тару, пакування, експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо. Місце та спосіб нанесення (друкування, наклеювання, гравірування, травлення, штампування, лиття тощо) знака відповідності визначається виробником продукції. Дозволяється використовувати зображення знака відповідності у рекламі позначеної ним продукції.

Відповідно до п. 5 Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2009 року № 1149, введення електрообладнання в обіг на території України дозволяється за умови, що його розроблено та виготовлено відповідно до встановлених вимог безпеки, у разі дотримання яких таке електрообладнання не створюватиме небезпеки для життя та здоров'я людей, тварин, майна і довкілля.

Пунктом 7 цього ж регламенту унормовано, що забороняється введення в обіг електрообладнання без декларації про відповідність та національного знака відповідності, нанесеного згідно з правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року № 1599 "Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності".

Національний знак відповідності наноситься виробником або його уповноваженим представником безпосередньо на електрообладнання, а у разі відсутності можливості його нанесення - відповідно на пакування або документацію, що супроводжує електрообладнання (інструкцію з експлуатації, гарантійне свідоцтво тощо), так щоб забезпечувалася його чіткість, розбірливість та незмивність протягом передбаченого строку служби.

Пунктом 12 цього ж регламенту за результатами оцінки відповідності виробник або уповноважений представник проставляє на кожному виробі електрообладнання, пакуванні, інструкції з експлуатації або гарантійному свідоцтві національний знак відповідності та складає декларацію про відповідність за формою згідно з додатком до цього Технічного регламенту.

Відповідно до п.24-28 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання №785, затвердженого постановою КМУ від 29.07.2009, на апаратуру чи обладнання, оцінка відповідності якої була проведена з дотриманням вимог пунктів 13 - 15 цього Технічного регламенту, повинно бути нанесено маркування національним знаком відповідності.

Маркування національним знаком відповідності наносить виробник або його уповноважений представник - резидент.

Якщо виробник не є резидентом і відсутній його уповноважений представник - резидент, маркування національним знаком відповідності наносить постачальник - резидент, який відповідає за введення в обіг апаратури чи обладнання.»

З викладених норм вбачається, що всі товари та послуги введені в обіг на території України, незалежно від їх походження, мають відповідати вимогам технічних регламентів та містити національним знаком відповідності, що наноситься виробником або його уповноваженим представником.

Товари, що зазначені у Акті перевірки відповідають технічним регламентам, про що свідчать сертифікати відповідності та декларації про відповідність продукції вимогам технічних регламентів, копії яких наявні в матеріалах справи.

Всі товари, які перевірялися, забезпечені національним знаком відповідності, що міститься, на упаковці, тарі, супровідній (експлуатаційній) документації до кожної одиниці товару, яка належним чином не була перевірена.

Такий спосіб нанесення національного знаку відповідності в повній мірі відповідає Правилам застосування національного знака відповідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року № 1599.

Вся продукція, яка занесена до Акту у повній мірі забезпечена належним маркуванням з зображенням національного знаку відповідності та іншою необхідною інформацією. Продукція повністю відповідає технічним регламентам та законодавству про загальну безпечність нехарчової продукції.

На підтвердження даного факту ТОВ "Технополіс-1" надано суду докази щодо маркування товарів національними знаками відповідності та декларації про відповідність товарів.

Таким чином на продукції Позивача був наявний національний знак відповідності, продукція забезпечена усією необхідною документацією, а отже порушення, викладені в акті перевірки та в постанові про накладення штрафних санкцій щодо розповсюдження продукції без національного знаку відповідності та невідповідності Технічним регламентам не відповідає дійсності, є необґрунтованим та незаконним.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про підтвердження відповідності" підтвердження відповідності - видача документа (декларація про відповідність або сертифікат відповідності) на основі рішення, яке приймається після проведення відповідних (необхідних) процедур оцінки відповідності, що довели виконання встановлених вимог.

Декларування відповідності - процедура, за допомогою якої виробник або уповноважена ним особа (далі - виробник) під свою повну відповідальність документально засвідчує, що продукція відповідає встановленим законодавством вимогам.

Декларація про відповідність - документально оформлена в установленому порядку заява виробника, де дається гарантія відповідності продукції вимогам, встановленим законодавством.

Пунктом 7 постанови КМУ № 1149 від 29.10.2009 "Про затвердження Технічного регламенту безпеки низьковольтного електричного обладнання" забороняється введення в обіг електрообладнання без декларації про відповідність та національного знака відповідності, нанесеного згідно з правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року № 1599 "Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності".

Відповідно до п. 10 Технічного регламенту національний знак відповідності наноситься виробником чи уповноваженим представником виготовлювача продукції в Україні на кожний виріб ектрообладнання або, якщо це неможливо, на пакування, інструкцію чи документ, в якому визначені гарантійні зобов'язання, у спосіб, що забезпечує його видимість, розбірливість та незмивність.

Аналогічні положення зазначені і у Технічному регламенті електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2009 року № 785.

Згідно п. 5 Опису національного знаку відповідності, затвердженого Постановою КМ України від 29.11.2001 №1599 знак відповідності наноситься на виріб та/або на етикетку, тару, пакування, експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо.

Місце та спосіб нанесення (друкування, наклеювання, гравірування, травлення, штампування, лиття тощо) знака відповідності визначається виробником продукції.

З викладеного слідує, що національний знак відповідності може бути нанесений не лише на конкретний виріб, а й на етикетку, тару пакування, експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо.

Статтею 32 Закону України "Про стандарти, технічні регламенти та процедури оцінки відповідності" передбачено, що форма декларації про відповідність визначається центральним органом виконавчої влади з питань оцінки відповідності.

Оформлена відповідно до вимог, установлених технічним регламентом, декларація про відповідність підлягає реєстрації центральним органом виконавчої влади у сфері технічного регулювання у строк, який не повинен перевищувати три дні.

Всі декларації про відповідність, що надані під час позапланової виїзної перевірки посадовим особам Держспоживінспекції України зареєстровані у центральному органі виконавчої влади і в повній мірі відповідають вимогам що установлені технічними регламентами.

Оскільки національний знак відповідності наносився на пакування у відповідності до вимог чинного законодавства, суд вважає, що висновки Інспекції про порушення позивачем вимог законодавства про захист прав споживачів є необґрунтованими, тому прийняте на їх підставі постанова про накладення штрафних санкцій від 24.12.2013 №82 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач вимог про відшкодування судових витрат не заявляв, судові витрати стягненню з Державного бюджету України на користь позивача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1" - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Хмельницькій області про накладення штрафних санкцій від 24.12.2013 №82.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.