Справа № 826/7840/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2014 року 15:57
№ 826/7840/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кобилянського К.М., розглянувши у
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1до Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києвіпро визнання протиправними дій,
скасування постанови, ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві, у якій просить суд: визнати
протиправними дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві щодо винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження від
24.03.2014 №42631853 та скасувати дану
Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначив, що відповідач всупереч
положенням Закону України «Про
виконавче провадження» відкрив
виконавче провадження без заяви
стягувача, без виконавчого листа та не
за місцем виконання рішення. Просив
задовольнити позовні вимоги у повному
В судове засідання 17.06.2014 представник
відповідача не прибув, про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.
Письмові заперечення від відповідача
не надходили. На виконання вимог ухвали
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 12.06.2014 про закінчення
підготовчого провадження, відповідач
надав копії матеріалів виконавчого
провадження №42631853.
Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Суд, встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
На адресу відділу державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції у місті Києві від
відділу державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції надійшов лист від 28.01.2014 №201/7
про надіслання постанови державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження від 27.01.2014 та виконавчого
листа №2-11 від 17.01.2013, виданого
Ірпінським міським судом Київської
Виконавчий лист №2-11 від 17.01.2013 виданий
Ірпінським міським судом Київської
області про зобов'язання ОСОБА_1 знести
за свій рахунок житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 як самочинно
Отримавши лист відділу державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції надійшов
від 28.01.2014 №201/7 та додані до нього
документи, відповідач 24.03.2014 виніс
постанову про відкриття виконавчого
провадження №42631853.
Вважаючи протиправною постанову
відповідача від 24.03.2014 про відкриття
виконавчого провадження №42631853,
позивач оскаржив її до суду.
Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної
виконавчої служби є задоволення вимог
виконавчого документа, забезпечення
дотримання при цьому прав та законних
інтересів громадян та юридичних осіб,
сприяння їм у реалізації своїх
процесуальних прав.

Позивач посилався на те, що виконавчим
листом №2-11 від 17.01.2013 боржника
зобов'язано вчинити дії по знесенню
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
та у відповідності до положень Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавчі дії мали бути проведені саме
за цією адресою. При цьому, за
територіальною належністю виконавчі
дії мали бути проведені відділом
державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції, а не відділом державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві.

Суд відхиляє наведені доводи позивача
з огляду на наступне.

У відповідності до частини 2 статті 20
Закону України «Про виконавче
провадження» виконання рішення, яке
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
здійснюється державним виконавцем за
місцем проведення таких дій.

Водночас, у постанові державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції Голяченка
І.П. від 27.01.2014 ВП №37121399 про закінчення
виконавчого провадження зазначено, що
виходом державного виконавця за місцем
знаходження будинку, який за рішення
суду боржник повинен знести за свій
рахунок, боржника не виявлено, за
адресою: АДРЕСА_1 боржник ОСОБА_1 не
проживає, зобов'язати боржника не є
можливим так як він не проживає на
території Ірпінського регіону. Згідно
відомостей у виконавчому документі
боржник проживає за адресою: АДРЕСА_2,
що за територіальністю відноситься до
ВДВС Шевченківського РУЮ.

Таким чином, у зв'язку з неможливістю
виконати виконавчі дії за адресою:
АДРЕСА_1, відділ державної виконавчої
служби Ірпінського міського
управління юстиції змушений був
передати виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-11 від 17.01.2013 до органу
виконавчої служби за місцем проживання
боржника, тобто до відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві.

Відповідно до частини 7 статті 20 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження може бути
передано від одного органу державної
виконавчої служби до іншого, від одного
державного виконавця до іншого в
порядку, встановленому Міністерством
юстиції України.

У відповідності до частини 1 статті 19
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення; за
заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді; у разі якщо
виконавчий лист надійшов від суду на
підставі ухвали про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; в інших
передбачених законом випадках.

Частинами 1, 2 статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Отримавши від відділу державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції
виконавчий лист №2-11 від 17.01.2013,
відповідач, у відповідності
вищенаведених положень законодавства
зобов'язаний був відкрити виконавче
провадження.

Доводи позивача про те, що відповідач
відкрив виконавче провадження без
заяви стягувача суд відхиляє, оскільки
заява стягувача не є єдиною підставою
для відкриття виконавчого провадження.
Крім того, така заява мала бути подана
при зверненні стягувача до відділу
державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції. Повторне подання заяви про
відкриття виконавчого провадження у
разі передачі виконавчого провадження
від одного органу державної виконавчої
служби до іншого, законодавством не
передбачене.

Посилання позивача на те, що відповідач
відкрив виконавче провадження без
виконавчого листа спростовуються
матеріалами виконавчого провадження
№42631853, копії яких наявні в матеріалах
справи, а саме: відповідач надав суду
копію виконавчого листа №2-11 від 17.01.2013,
виданого Ірпінським районним судом
Київської області (а.с. 23).

Дослідивши наявні матеріали справи, а
також норми чинного законодавства
України, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд дійшов до висновку, що оскаржувана
постанова відповідача про відкриття
виконавчого провадження №42631853 від
24.03.2014 винесена у межах вимог
законодавства.

Інших доводів, окрім вищенаведених, які
б вказували на протиправність
оскаржуваної постанови про відкриття
виконавчого провадження №42631853 від
24.03.2014 та дій державного виконавця щодо
її винесення, позивач не навів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши наявні матеріали
справи, а також норми чинного
законодавства України, суд дійшов до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог позивача та відсутність
підстав для задоволення позову.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71,
160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
К.М.
Кобилянський