Справа № 805/5001/14
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 р.
Справа № 805/5001/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Кравченко Т.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області в особі
Селидівського відділення
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Управління
Пенсійного фонду України в м.
Новогродівка, про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки), -

встановив:

17 квітня 2014 року ОСОБА_1 (далі - Позивач)
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області в особі Селидівського
відділення Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області (далі -
Відповідач або Красноармійська ОДПІ),
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в м. Новогродівка (далі -
Третя особа або УПФУ), в якому просив
скасувати вимогу про сплату боргу
(недоїмки) від 20 лютого 2014 року № Ф-276у
на суму 1 218,67 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1
зазначив, що він є пенсіонером за віком
та фізичною особою-підприємцем, який
обрав спрощену систему оподаткування,
отже він звільнена від сплати єдиного
внеску (а.с.3, 18).

Красноармійська ОДПІ позовні вимоги не
визнала, надала письмові заперечення
проти позову, сутність яких полягала у
тому, що позивач не досяг пенсійного
віку, встановленого ч.1 ст.26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а тому
підстави для звільнення його від
сплати єдиного внеску відсутні. Станом
на 01 лютого 2014 року у позивача існувала
недоїмка зі сплати єдиного внеску за
четвертий квартал 2013 року в сумі 1 218,67
грн., у зв'язку з цим 20 лютого 2014 року
Красноармійською ОДПІ сформована
вимога про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-276-У на вказану суму. З урахуванням
наведеного відповідач просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
(а.с.29-32).

Про дату, час і місце судового розгляду
сторони повідомлені належним чином з
дотриманням вимог ст.ст.33-38 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), що підтверджено
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення
(а.с.23-26).

Позивач в судове засідання не з'явився,
16 червня 2014 року через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду надав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
вказавши, що наполягає на задоволенні
позовних вимог (зворотні боки а.с.3, 18,
а.с.27).

Відповідач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, в
письмових запереченнях проти позову,
наданих через відділ діловодства та
документообігу Донецького окружного
адміністративного суду 16 червня 2014
року, просив розглянути справу за
відсутності його представника (а.с.29, 32).

Третя особа явку свого представника в
судове засідання не забезпечила, свого
ставлення до заявлених позовних вимог
не висловила.

З урахуванням наведеного та на
підставі ч.ч.1, 4 ст.122, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС
України розгляд справи здійснено в
письмовому провадженні за наявними у
ній доказами.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, що
встановлено на підставі паспорту
громадянина України серії НОМЕР_2
(а.с.4-5).

07 червня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
УПФУ із заявою про призначення йому
пенсії за віком (а.с.42).

З 07 червня 2007 року на підставі ст.14
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» ОСОБА_1 отримує пенсію за
віком, про що свідчить протокол від 25
червня 2007 року № 453. На час призначення
пенсії позивач досяг 45-річного віку,
мав загальний стаж 21 рік 4 місяці 28 днів,
пільговий - 3 роки 9 місяців 7 днів,
пенсія призначена з розрахунку стажу 25
років 2 місяці 5 днів (а.с.43-45).

18 липня 2007 року Пенсійний фонд України
видав позивачу пенсійне посвідчення
серії НОМЕР_3, зі змісту якого слідує, що
ОСОБА_1 призначена довічно пенсія за
віком (а.с.7).

Договір про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
ОСОБА_1 не укладав, що підтверджено
довідкою УПФУ від 18 червня 2014 року №
1858/09 (а.с.41).

ОСОБА_1 зареєстрований у якості
фізичної особи-підприємця 24 вересня 2007
року Виконавчим комітетом
Новогродівської міської ради
Донецької області, про що до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців внесений
запис за номером 2 000468, про що
встановлено на підставі свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_4 (а.с.8).

З 25 липня 2007 року позивач перебуває на
обліку як платник податків у
Селидівському відділенні
Красноармійської ОДПІ (раніше -
Селидівській ОДПІ) за номером 142, про що
свідчить довідка про взяття на облік
платника податків від 25 вересня 2007 року
№ 83 (а.с.37).

З 01 січня 2012 року ОСОБА_1 перебуває на
спрощеній системі оподаткування -
єдиному податку, що встановлено на
підставі свідоцтва платника єдиного
податку серії НОМЕР_5, виданого 05 червня
2012 року (а.с.9).

На підставі даних облікової картки
позивача за 2014 рік встановлено, що 20
січня 2014 року ОСОБА_1 нарахована сума
єдиного внеску за четвертий квартал 2013
року (термін сплати - 20 січня 2014 року) в
сумі 1 218,67 грн., 20 січня 2014 року недоїмка
позивача зі сплати єдиного внеску
збільшена на суму 1 218,67 грн., станом на 31
січня 2014 року недоїмка позивача зі
сплати єдиного внеску становила 1 218,67
грн. (а.с.39).

20 лютого 2014 року Селидівським
відділенням Красноармійської ОДПІ
сформована вимога про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-276У, згідно з якою станом
на 01 лютого 2014 року у позивача існувала
заборгованість зі сплати єдиного
внеску в сумі 1 218,67 грн. (недоїмка, за
відсутності штрафів та пені) (а.с.12).

До спірної вимоги включена недоїмка зі
сплати єдиного внеску за четвертий
квартал 2013 року, донарахована
Костянтинівською ОДПІ відповідно до
його мінімального розміру, про що, крім
даних облікової картки, свідчать
письмові заперечення відповідача
проти позову.

З приводу дотримання позивачем строку
звернення до суду із вказаним позовом
суд відзначає наступне.

В наданому Костянтинівською ОДПІ
корінці вимоги від 20 лютого 2014 року №
Ф-276У містяться записи про те, що спірну
вимогу ОСОБА_1 отримав особисто 20
лютого 2014 року (а.с.35).

Водночас, згідно з поясненнями ОСОБА_1,
викладеними у позовній заяві від 11
квітня 2014 року, вимогу про сплату боргу
(недоїмки) без зазначення її дати та
номеру на суму 1 218,67 грн. позивач
отримав від Красноармійської ОДПІ
поштою 05 квітня 2014 року (а.с.3).

На підтвердженням цим доводам позивач
надав оригінал вимоги про сплату боргу
(недоїмки) на суму 1 218,67 грн., в якій
дійсно не зазначені дата її формування
та її номер (а.с.10), а також копію
конверту, в якому здійснено поштове
відправлення з відмітками
підприємства зв'язку про те, що поштове
відправлення здійснено 02 квітня 2014
року з м. Селидове на адресу позивача до
м. Новогродівка, а також про те, що у
зв'язку з відсутністю адресата вдома,
повідомлення залишене 04 квітня 2014 року
(а.с.11).

Первісні позовні вимоги були
сформульовані ОСОБА_1 11 квітня 2014 року
наступним чином: «скасувати вимогу про
сплату боргу (недоїмки) без зазначення
дати постановлення та без номеру у
розмірі 1 218,67 грн. Селидівського
відділення Красноармійської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Донецькій області,
заявленої станом на 01 лютого 2014 року»
(зворотній бік а.с.3). Дата і номер
спірної вимоги зазначені позивачем
лише в заяві від 15 травня 2014 року (а.с.18).

Оцінивши в сукупності повідомлені
сторонами обставини та надані ними
докази, суд дійшов висновку, що про
порушення своїх прав та охоронюваних
законом інтересів ОСОБА_1 дізнався в
квітні 2014 року.

Із вказаним позовом ОСОБА_1 звернувся
до суду 14 квітня 2014 року, про що
свідчить штамп підприємства зв'язку на
конверті, в якому надіслана позовна
заява (а.с.13).

Ухвалою від 22 квітня 2014 року позовна
заява залишена без руху із наданням
ОСОБА_1 строку до 23 травня 2014 року для
усунення її недоліків (а.с.14-15).

Недоліки позовної заяви усунені ОСОБА_1
в межах наданого судом строку (а.с.18-19), а
тому відповідно до ч.2 ст.108 КАС України,
позовна заява вважається поданою у
день її первинного подання, тобто 14
квітня 2014 року.

Таким чином, позивач звернувся до суду
із вказаним позовом в межах строку,
визначеного ч.5 ст.99 КАС України.

Вирішуючи справу по суті, до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені норми права.

Ст.3 Конституції України визначено, що
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства, крім іншого, є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні
ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення; з урахуванням права особи
на участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, що передбачено ч.3 ст.2 КАС
України.

Отже, вирішуючи по суті
публічно-правовий спір, суд має
перевірити відповідність оскаржуваних
вимоги та рішення критеріям, наведеним
в ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 08
липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464 фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
є платниками єдиного внеску.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 7
липня 2011 року № 3609-VI, який набув
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування в газеті «Голос України»
від 05 серпня 2011 року № 188, а саме з 06
серпня 2011 року, ст.4 Закону № 2464
доповнена ч.4 наступного змісту: «Особи,
зазначені у п.4 ч.1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

Зазначеною нормою визначені дві умови
звільнення фізичної особи-підприємця,
який обрав спрощену систему
оподаткування, від сплати єдиного
внеску: наявність статусу пенсіонера
за віком або інваліда та факт отримання
відповідно до закону пенсії або
соціальної допомоги. Тобто критерієм
звільнення від сплати єдиного внеску
разом із фактом отримання пенсії, є
наявність у особи, яка обрала спрощену
систему оподаткування, статусу
пенсіонера за віком, що встановлюється
відповідно до умов, визначених законом,
зокрема, досягнення певного віку.

Згідно з правовою позицією
Конституційного Суду України,
викладеною в рішенні у справі № 1-7/99 за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення ч.1
ст.58 Конституції України (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) 9 лютого 1999
року № 1-рп/99: «В регулюванні суспільних
відносин застосовуються різні способи
дії в часі нормативно-правових актів.
Перехід від однієї форми регулювання
суспільних відносин до іншої може
здійснюватися, зокрема, негайно
(безпосередня дія), шляхом перехідного
періоду (ультраактивна форма) і шляхом
зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у ч.1 ст.58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Аналізуючи дію в часі ч.4 ст.4 Закону №
2464, суд приходить до висновку, що з 06
серпня 2011 року фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільнені від
сплати єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV
(далі - Закон № 1058) пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом; пенсія -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом, а
також зазначає, що умови призначення
пенсії за віком визначені ст.26 цього
Закону.

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Ч.1 ст.9 Закону № 1058 визначено, що
відповідно до цього Закону за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Як встановлено судом, з 07 червня 2007 року
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію за
віком, призначену на підставі ст.14
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Згідно з абз.1 та 2 п.16 Прикінцевих
положень Закону № 1058 до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788)
застосовуються, зокрема, в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах.

Ст.2 Закону № 1788 визначено виключний
перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом (за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років).

Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені ст.12 Закону № 1788 та ст.26
Закону № 1058, згідно з якою особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

При цьому ст.14 Закону № 1788, на підставі
якої, позивач отримує пенсію,
передбачена можливість призначення
пенсії за віком на пільгових умовах - зі
зменшенням віку, зазначеного у ст.12
цього Закону, та за наявності
відповідного трудового стажу.

Аналіз наведених вище норм
матеріального права, закріплених у
Законах №№ 1788 та 1058, з урахуванням
закріплених Конституцією України
гарантій громадян на соціальний
захист, зумовлює висновок, що особи,
яким пенсія за віком призначена
відповідно до ст.14 Закону № 1788, не є
платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за себе згідно з
ч.4 ст.4 Закону № 2464, так само як і особи,
які є пенсіонерами за віком на
загальних умовах, оскільки згадана
норма не містить будь-яких винятків
щодо пенсіонерів за віком.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією, висловленою Верховним Судом
України у постановах від 15 квітня 2014
року № 21-57а14 та № 21-70а14, від 13 травня 2014
року № 21-74а14, від 20 травня 2014 року №
21-160а14, від 03 червня 2014 року № 21-152а14.

Зважаючи на те, що позивач отримує
пенсію за віком та є фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування,
відповідно до ч.4 ст.4 Закону № 2464 вона
належить до категорії осіб, звільнених
від сплати єдиного внеску, а тому не
зобов'язана нараховувати, обчислювати
та сплачувати єдиний внесок, а також
надавати звіт про суми нарахованого
доходу застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску.

За цих обставин ОСОБА_1 може бути
платником єдиного внеску виключно за
умови добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, однак договір
про добровільну участь у
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванні позивач не
укладав.

З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку, що вимога про сплату боргу
(недоїмки) від 20 лютого 2014 року № Ф-276У
на суму 1 218,67 грн., сформована
Селидівським відділенням
Красноармійської ОДПІ, підлягає
визнанню протиправною та скасуванню,
оскільки до неї включена недоїмка зі
сплати єдиного внеску за четвертий
квартали 2013 року, тобто за період,
впродовж якого позивач був звільнений
від сплати єдиного внеску на підставі
ч.4 ст.4 Закону № 2464.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, беручи до уваги, що ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд дійшов висновку
про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

ОСОБА_1 документально підтверджені
судові витрати по сплаті судового
забору в розмірі 182,70 грн. - 10% ставки
судового збору за позовні вимоги
майнового характеру (а.с.2), які
підлягають присудженню на користь
останнього з Державного бюджету
України.

Керуючись Конституцією України,
ст.ст.2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області в особі Селидівського
відділення Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в м. Новогродівка, про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки) -
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (Селидівське
відділення) про сплату боргу (недоїмки)
від 20 лютого 2014 року № Ф-276У на суму 1 218,67
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) судові витрати по сплаті
судового забору в сумі 182 (сто
вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Постанова прийнята, складена і
підписана у нарадчій кімнаті 18 червня
2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 Кодексу адміністративного
судочинства України, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кравченко Т.О.