Справа № 2-а-1857/11/0219
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1857/11/0219
Головуючий у 1-й інстанції: Фартух О. І.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Ватаманюк Р.В.

судді: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В.
Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Піщанському районі Вінницької області
на постанову Піщанського районного
суду Вінницької області від 12 вересня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Піщанському
районі Вінницької області про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Піщанському районі Вінницької області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії.

Постановою Піщанському районного суду
Вінницької області від 12 вересня 2011
року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати незаконне, на
його думку, судове рішення, та прийняти
нове, яким закрити провадження у
справі.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач
має статус дитини війни, що
підтверджується копією посвідчення .

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2010 рік" збільшено розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідно
зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим вона
звернулася до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже, відповідач
неправомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено статтею 6
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій в 2011 році
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України на 2011 рік і
доплату позивачу до пенсії проводить
управління Пенсійного фонду України в
Піщанському районі Вінницької області
у розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, тому право позивача
на отримання підвищення до пенсії до 22
липня 2011 року є порушеним, оскільки
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж передбачено
статтею 6, 28 Закону, в зв`язку з чим його
дії слід визнати неправомірними та
зобов`язати провести перерахунок та
виплати позивачу недоотримані суми
щомісячної надбавки до пенсії з 15
лютого 2011 року по 22 липня 2011 року. Після
22 липня 2011 року таке право позивача не
порушено, оскільки відповідає Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про державний бюджет України
на 2011 рік" від 14 червня 2011 року.

Таким чином, право позивача на
проведення перерахунку та виплати
додаткової пенсії підлягає захисту за
період з 15 лютого 2011 року по 22 липня 2011
року.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1
статті 201 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право
змінити постанову суду з підстав:
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але з помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Піщанському
районі Вінницької області
задовольнити частково.

Постанову Піщанського районного суду
Вінницької області від 12 вересня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Піщанському
районі Вінницької області про
перерахунок пенсії, - змінити.

Резолютивну частину постанови
Піщанського районного суду Вінницької
області викласти у такій редакції:

Визнати бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в Піщанському
районі Вінницької області
протиправною в частині ненарахування і
невиплати ОСОБА_2 надбавки до пенсії
розміром 30% мінімальної пенсії за
віком, передбаченої ст.6 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни" з
розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування".

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Піщанському районі
Вінницької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" з
урахуванням ст.28 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" за період з 15.02.2011 року по
22.07.2011 року з урахуванням проведених
виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.