Справа № 1616/2а-1532/11
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 р. Справа № 1616/2а-1532/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Водолажської Н.С.

Суддів: Філатова Ю.М. , Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України Ленінського району в м. Полтаві
на постанову Ленінського районного
суду м. Полтава від 22.04.2011р. по справі
№ 1616/2а-1532/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Ленінського району в м. Полтаві

про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "Дітям
війни",

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 04.04.2011 року звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом.

За результатами розгляду справи
постановою суду першої інстанції від
22.04.2011 року (з урахуванням ухвали про
виправлення описки в судовому рішенні
від 30.05.2014 року) задоволено позов.
Визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо не нарахування
позивачу доплати до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".
Зобов'язано відповідача здійснити
нарахування доплати до пенсії позивачу
з підвищенням її на 30% мінімальної
пенсії за віком як дитині війни із
розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
період з 01.08.2009 року по 30.04.2011 року.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову повністю. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на неврегульованість на
законодавчому рівні механізму та умов
виплати допомоги особам, які мають
статус "дитина війни", прийняття
оскаржуваної постанови з порушенням
норм бюджетного законодавства України
та ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", що призвело до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" є дитиною війни та
за приписами ст.6 цього закону має право
на отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального права надавши перевагу
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" над постановою
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 р. за № 530 "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян", як нормативно-правовому
акту, що має вищу юридичну силу. Також
судом правильно визначено розмір
мінімальної пенсії за віком, виходячи
із приписів ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" та Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" (в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) Кабінету Міністрів
України надано право у 2011 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010,
2011 роках дітям війни підвищення до
пенсії або щомісячного грошового
довічного утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" до
набрання чинності постанови Кабінету
Міністрів України № 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету" прийнятої на
виконання пункту 7 Закону України
Закону України № 3491-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про державний
бюджет України на 2011 рік".

Виходячи з системного аналізу ч.2
ст.19 Конституції України, ч. 2 ст. 3
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та приписів ч.4 ст.9 КАС
України, відповідач у 2011 році не мав
підстав застосовувати постанову
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р.
за № 530 та був зобов'язаний діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", який має вищу
юридичну силу ніж зазначена постанова,
нараховувати та здійснювати позивачу
доплату до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Між тим, згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 04.10.2010
року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України (в
редакції, яка діяла на момент прийняття
рішення судом першої інстанції)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не
вбачається. Доказів поважності
пропуску строку на звернення до суду з
позовом позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги за період з 01.10.2009 р. по
03.10.2010 року, у зв'язку з пропуском строку
для звернення до суду, підлягають
залишенню без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що вимоги про
нарахування суб'єктом владних
повноважень та проведення
встановлених ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" виплат є
публічно-правовими, а не
цивільно-правовими. У зв'язку з цим до
таких вимог правила позовної давності,
встановлені главою 19 Цивільного
кодексу України, не застосовуються.

Не підлягають застосуванню до таких
вимог положення частини другої статті
46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", частини другої статті 87
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", оскільки зазначені
приписи встановлюють строки виплати
нарахованих пенсій за минулий час і не
визначають строки призначення і
нарахування пенсій.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, 14 червня 2011 року
Верховною Радою України прийнято Закон
України № 3491-VI "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", який набрав чинності
19 червня 2011 року. Пунктом 7 частини І
зазначеного Закону Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

06.07.2011р. Кабінетом Міністрів України на
виконання пункту 7 Закону України від
14.06.2011 року № 3491-VI "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" винесено постанову
№745, якою встановлено в тому числі
мінімальний розмір пенсій. Постанова
набрала чинності з 23.07.2011 року.

Оскільки з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії при
вирішенні спору застосуванню підлягає
законодавча норма, що не визнана
неконституційною та прийнята пізніше,
в даному випадку мають застосовуватись
норми Закону України від 14.06.2011 року
№3491-VІ "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік", а не відповідні норми Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Виходячи з викладеного колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві починаючи з 23.07.11р.
відповідач повинен керуватись
положеннями постанови Кабінету
Міністрів України від 06.07.2011р. №745.

Також необхідно зазначити, що
відповідно до ст. 6 КАС України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином, особа, може звернутися за
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів, які, на її думку, порушені
існуючою дією, бездіяльністю чи
рішенням.

На момент звернення до суду
оскаржувана пенсія нарахована та
виплачена не була, тому позивач не мав
підстав вважати, що відповідач
порушуватиме в майбутньому його
законні права та інтереси. Отже, в
даному випадку відсутнє порушення прав
позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції зобов'язав
відповідача здійснити позивачу
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії як "дитині війни" з 01.08.2009 року.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
позивач у поданій ним заяві чітко
визначив межі своїх позовних вимог та
просив суд захистити його порушені
права з 01.10.2009 року, а не з 01.08.2009 року, як
зазначив суд першої інстанції в своєму
рішенні, що свідчить про те, що суд
першої інстанції порушив вимоги ч. 2 ст.
11 КАС України, оскільки безпідставно
вийшов за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене, переглянувши
постанову суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що постанова суду першої інстанції,
через порушення норм матеріального та
процесуального права підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві задовольнити
частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Полтава від 22.04.2011р. по справі №
1616/2а-1532/11 скасувати та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Ленінського району в м.
Полтаві здійснити ОСОБА_1 перерахунок
пенсії з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
„Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування" з 04.10.2010 року по 22.07.2011 року
та провести відповідні виплати з
урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01.10.2009 р. по
03.10.2010 р. -залишити без розгляду.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Водолажська Н.С.Судді
Філатов Ю.М. Тацій Л.В.