Справа № 666/4265/14-а
Суддя: Решетов В. В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 666/4265/14-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014 року суддя Дніпровського
районного суду м.Херсона Решетов В.В.
розглянувши матеріали
адміністративного позову Управління
пенсійного Фонду України в м.Херсоні до
Відділу державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції в м.Херсоні про оскарження дій
державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
позовом про оскарження дій державного
виконавця, мотивуючи тим, що 18.09.2013 року
відповідачем було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
щодо виконання виконавчого листа від
05.09.2013 року по справі №2а-2535/10, виданого
Дніпровським районним судом м.Херсона
щодо зобов'язання Управління
пенсійного фонду України в м.Херсоні
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 30% мінімального розміру пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», за 2007 рік - з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року; за 2008 рік - з 22.05.2008 року по 31.12.2008
року; а також з 01.01.2009 року по 07.09.2010 рік з
урахуванням виплачених сум у цей
період. Позивач зазначає, що 09.10.2013 року
позивачем до відділу ДВС
Комсомольського РУЮ в м.Херсоні було
направлено відповідь про виконання
виконавчого листа від 05.09.2013 року по
справі №2а-2535/10, в якій вказано, що на
виконання вимог суду ОСОБА_1 нараховано
надбавку до пенсії згідно ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в порядку, встановленому
судовим рішенням за період з за 2007 рік -
з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року; за 2008 рік - з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року; а також з
01.01.2009 року по 07.09.2010 рік з урахуванням
виплачених сум у цей період, а також
зазначено про відсутність
фінансування витрат за рахунок коштів
державного бюджету. Проте, 19.05.2014 року
відповідачем винесено постанову ВП
№39831665 про накладення штрафу у зв'язку з
тим, що боржником не здійснено
перерахунок пенсії за повний період та
станом на 19.05.2014 року рішення суду
залишається невиконаним, до позивача
застосовано штраф у розмірі 680,00
гривень. Вважає, що дії державного
виконавця про накладення штрафу
суперечать нормам діючого
законодавства, у зв'язку з чим, просять
суд визнати дії державного виконавця
протиправними; постанову від 19.05.2014
року про накладення штрафу на
Управління пенсійного фонду України в
м.Херсоні в сумі 680,00 гривень скасувати
в повному обсязі як таку, що винесена із
порушенням вимог діючого
законодавства.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження» постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є виконавчими
документами та підлягають окремому
виконанню державною виконавчою
службою.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.18 КАС України,
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні:
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.6 ст.181 КАС України,
адміністративні справи з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої статті 18 цього
Кодексу, розглядаються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом, який видав виконавчий лист.

Відповідно до ч.4 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження», рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№3 від 13 грудня 2010 року із змінами та
доповненнями «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби», постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу належать до
видів відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення. Прийнята
державним виконавцем постанова про
накладення штрафу на боржника, не
виконана самостійно, є підставою для її
примусового виконання. За змістом
пункту 7 частини другої статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір, витрати на проведення виконавчих
дій або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач оскаржує постанову державного
виконавця від 19.05.2014 року про
накладення штрафу в розмірі 680,00
гривень за невиконання рішення
Дніпровського районного суду м.Херсона
№2-2535/10 щодо зобов'язання Управління
пенсійного Фонду України в м.Херсоні
вчинити певні дії. Таким чином,
постанова державного виконавця про
накладення штрафу не стосується
рішення суду, у справах передбачених
п.1-4 ч.1 ст.18 КАС України, а є самостійним
рішенням державного виконавця, який є
посадовою особою, у зв'язку з чим його
дії можуть бути оскаржені із
врахуванням вимог предметної
підсудності адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України,
окружним адміністративним судам
підсудні адміністративні справи у яких
однією зі сторін в яких є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, обласна рада, Київська,
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ щодо їх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.108 КАС України,
позовна заява повертається позивачеві,
якщо справа не підсудна цьому
адміністративному суду.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до
п.6 ч.3 ст.108 КАС України, суддя вважає
доцільним повернути позивачу позовну
заяву для подання до Херсонського
окружного адміністративного суду,
оскільки даний спір предметно не
підсудний Дніпровському районному
суду м.Херсона, як адміністративному
суду.

Керуючись ст.ст. 18, 108, 181, 186 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Управління
пенсійного Фонду України в м.Херсоні до
Відділу державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції в м.Херсоні про оскарження дій
державного виконавця - повернути
позивачу, роз'яснивши, що для вирішення
цього спору потрібно звернутися до
Херсонського окружного
адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний
строк з дня отримання копії ухвали
апеляційної скарги.

Суддя
В.В.Решетов