Справа № 2а-5981/12/1070
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2014 р. м. Київ
К/800/40519/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретар судового засідання -
Романишин О.Р.,

за участю представників:

від позивача - Синебок І.С., довіреність
№14436/01 від 09.07.2013 року,

від відповідача - Ананійчук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Техмашремонт»

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2013
року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2013
року

у справі №2а-5981/12/1070

за позовом Управління Пенсійного
фонду України у м.Білій Церкві
Київської області

до публічного акціонерного
товариства «Техмашремонт»

про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року Управління Пенсійного
фонду України у м.Білій Церкві
Київської області (далі по тексту
Пенсійний фонд) звернулось до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Техмашремонт» (далі по тексту ПАТ
«Техмашремонт»), яким просило стягнути
з відповідача заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах за Списком №1 в
розмірі 39 933,97 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2013
року у справі №2а-5981/12/1070, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2013
року у зазначеній справі, позовні
вимоги задоволено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
окружний та апеляційний
адміністративні суди виходили з
доведеності позивачем своїх вимог,
оскільки в процесі розгляду справи
знайшов своє підтвердження факт
необхідності відшкодування ПАТ
«Техмашремонт» фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ПАТ
«Техмашремонт» звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить скасувати вказані вище
судові рішення, прийняти нове, яким в
задоволенні позовних вимог Пенсійного
фонду в сумі 38 947,81 грн. відмовити.

Пенсійний фонд подав до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошував на відповідність
судових рішень обставинам справи та
вимогам законодавства України. Позивач
просив залишити касаційну скаргу без
задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх в судовому засіданні
представників сторін, розглянувши і
обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
наданої ними правової оцінки обставин
у справі, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі
розрахунків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до п. «а» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (крім
працівників, безпосередньо зайнятих
повний робочий день на підземних
роботах з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників),
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Пенсійний фонд
визначив розмір витрат, які підлягають
відшкодуванню ПАТ «Техмашремонт» у
зв'язку із виплатою та доставкою пенсій
в сумі 39 933,97 грн.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
ПФУ плату, що покриває фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій особам,
які були зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком №1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів
«в»-«е» та «ж» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу, що в даній справі
витрати на виплату та доставку пенсій
особам, які були зайняті на роботах за
списком №1, повинні покриватись
відповідачем.

В касаційній скарзі ПАТ «Техмашремонт»
вказує на неправильне встановлення
судами обставин справи, тому, що
позивач не є правонаступником
підприємств зі шкідливими умовами
праці на яких працювали особи, внесені
в розрахунки.

З таким твердженням колегія суддів
погодитись не може з огляду на таке.

Як вбачається з п.2.2 розділу 2 статуту
ПАТ «Техмашремонт», воно є
правонаступником Білоцерківського
орендного ремонтного підприємства,
майно, майнові права і зобов'язання
якого, в тому числі зобов'язання по
господарських та інших договорах,
діючих на момент утворення Товариства,
переходять Товариству у відповідності
з діючим законодавством.

Також касатор зазначає про неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм законодавства щодо
права осіб, які отримують пенсії, в
частини порядку призначення,
розрахунку таких пенсій, непроведення
атестації робочих місць тощо.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
за необхідне наголосити, що предметом
спору є стягнення з ПАТ «Техмашремонт»
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах за Списком №1, а не оскарження
права, порядку та розміру пенсій.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що адміністративними
судами правозастосування відбулось із
дотримання норм діючого законодавства
та з повним, достовірним, неупередженим
та об'єктивним з'ясуванням обставин
справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Техмашремонт» - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2013
року у справі №2а-5981/12/1070 - залишити без
змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: