Справа № 2-а-7988/10/1570
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 р. Справа № 2-а-7988/10/1570

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції:
Юхтенко Л.Р. Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -Шеметенко
Л.П.судді -Домусчі С.Д. судді -Кравець
О.О.

при секретарі - Гречаному В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 02
лютого 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Державної митної служби України, третя
особа - Кінологічний центр Державної
митної служби України, про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби (далі ДМС) України про:

- визнання протиправною бездіяльності
з невнесення Президенту України
подання про присвоєння позивачу
чергового звання «Державний радник
митної служби 3-го рангу»;

- зобов'язання виконати п.3 додатку №1
Положення «Про спеціальні звання
працівників та курсантів учбових
закладів митної служби» та внести
Президенту України подання про
присвоєння чергового звання
«Державний радник митної служби 3-го
рангу»;

- виплату різниці в окладах радника
митної служби 1-го рангу та Державного
радника митної служби 3-го рангу
починаючи з 07 серпня 2009 року;

- визнання протиправними та скасування
наказів ДМС України від 18 травня 2010
року №846-к та від 23 липня 2010 року №1431-к;

- стягнення невиплачених премій в сумі 4
748 грн. та моральної шкоди у розмірі
500 000 грн.;

- скасування Наказу ДМС України від 12
серпня 2010 року №1567-к про звільнення
позивача з посади начальника
Кінологічного центру ДМС України;

- поновлення на посаді;

- стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

У ході розгляду до участі у справі було
залучено Кінологічний центр ДМС
України як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2011
року, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 04 березня 2014 року ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2011
року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Не погоджуючись з постановою Одеського
окружного адміністративного суду від 02
лютого 2011 року, ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої
інстанції, в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та прийняття нової постанови про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

З 1990 року ОСОБА_4 прийнятий на службу в
митні органи України, а з 20 вересня 2002
року займав посаду начальника
Кінологічного центру ДМС України.

Кінологічним центром, за підписом
начальника Кінологічного центру
ОСОБА_4, листом від 13 березня 2007 року
№71/136 було надіслано на адресу голови
Державної митної служби України
подання про присвоєння чергового
спеціального звання «державний радник
митної служби 3 рангу» ОСОБА_4

Державною митною службою України
вказаний лист був розглянутий та
листом від 30 березня 2007 року №13/1-700-ЕП
позивачу надана відповідь про те, що
питання присвоєння спеціальних звань
розглядається один раз на рік - до Дня
незалежності України, здійснюється
Президентом України за поданням Голови
Державної митної служби України.

Листом від 23 липня 2007 року №71/520
начальник Кінологічного центру ОСОБА_4
повторно подав подання про присвоєння
йому чергового звання з нагоди дня
незалежності України. Позивач подав
аналогічне подання листом від 22 липня
2009 року №71/486, яке було залишено без
розгляду, у зв'язку з невідповідністю
листа вимогам «Положення про
спеціальні звання працівників і
курсантів навчальних закладів митної
служби», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 16
червня 2003 року №900.

Відповідно до вимог Положення про
спеціальні звання працівників і
курсантів навчальних закладів митної
служби, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 16
червня 2003 року №900, спеціальні звання
державний радник митної служби 1, 2, 3
рангу присвоюються Президентом
України за поданням Голови Служби.

Наказом ДМС України №846-к від 18 травня
2010 року до позивача застосовано
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани.

Наказом ДМС України №1431-к від 23 липня
2010 року до позивача застосовано
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани.

Наказом ДМС України від 27 липня 2010 року
№834 була створена комісія з метою
проведення перевірки дотримання
посадовими особами Кінологічного
центру ДМС України вимог чинного
законодавства при здійсненні
фінансово-господарської діяльності у
2010 році.

За результати перевірки був складений
акт №7/2010-П від 10 серпня 2010 року, в якому
зафіксовано ряд порушень допущених в
організації роботи Кінологічного
центру, на підставі чого визначено
загальне керівництво ОСОБА_4
Кінологічним центром як неналежне.
Пунктом 7.1. акта запропоновано за
неналежне загальне керівництво
роботою Кінологічного центру,
враховуючи наявність дисциплінарних
стягнень, розглянути питання щодо
притягнення до відповідальності
начальника ОСОБА_4 із застосуванням
дисциплінарного стягнення у вигляді
попередження про неповну службову
відповідальність згідно з п.5. ст. 23, або
звільнення з митних органів згідно з п.6
ст. 23 дисциплінарного статуту митних
органів України.

Наказом ДМС України від 12 серпня 2010
року №1567-к за порушення трудової
дисципліни, яка виявилась у
неналежному керівництві роботою
Кінологічного центру ДМС України та
враховуючи наявність двох
дисциплінарних стягнень, звільнено 13
серпня 2010 року ОСОБА_4 із займаної
осади, відповідно до п.2 ч.1 ст. 147 КЗпП
України.

Вирішуючи справу у частині позовних
вимог про:

- визнання протиправною бездіяльності
щодо невнесення Президенту України
подання про присвоєння позивачу
чергового звання «Державний радник
митної служби 3-го рангу»;

- зобов'язання виконати п.3 додатку №1
«Положення про спеціальні звання
працівників та курсантів учбових
закладів митної служби», затвердженою
Постановою Кабінету Міністрів України
від 16 червня 2003 року №900;

- внесення Президенту України подання
про присвоєння позивачу чергового
звання «Державний радник митної служби
3-го рангу»,

суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до п.5 «Положення про
спеціальні звання працівників і
курсантів навчальних закладів митної
служби», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 16
червня 2003 року №900, спеціальні звання
працівникам митної служби відповідно
до займаних посад присвоюються:
державного радника митної служби 1, 2, 3
ранку Президентом України за поданням
Голови Держмитслужби України. Однак,
Головою Держмитслужби України таке
подання на адресу Президента України
не подавалося. Посилання позивача на
протиправну бездіяльність щодо не
внесенні такого подання на адресу
Президента України суд першої
інстанції вважав необґрунтованим,
оскільки, на думку суду, правовий
аналіз вказаного Положення та
Положення про Державну митну службу
України, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 18 липня
2007 року №940, свідчить, що внесення
подання є правом голови ДМС України, а
не його обов'язком.

За таких обставин, суд першої інстанції
зазначив, що він не може підмінювати
повноваження інших органів державної
влади і, тому, зазначені позовні вимоги
не підлягають задоволенню.

Враховуючи необхідність відмови у
задоволенні наведених позовних вимог,
а також те, що відповідно до п.13
Положення №900, щомісячні грошові
надбавки виплачуються лише особам,
яким вже присвоєно спеціальні звання,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що похідна від цих вимог позовна вимога
про зобов'язання виплатити різницю в
окладах радника митної служби 1-го
рангу і Державного радника митної
служби 3-го рангу, починаючи з 7 серпня
2009 року по теперішній час з відповідною
індексацією не підлягає задоволенню.

Вирішуючи справу у частині позовних
вимог про стягнення моральної шкоди у
розмірі 500 000 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що вказані позовні
вимоги є безпідставними.

Наведені висновки суду першої
інстанції були оскаржені ОСОБА_4 в
апеляційній скарзі, однак, в ході
апеляційного провадження від ОСОБА_4
надійшла заява про відмову від
апеляційної скарги в цій частині.

Ухвалою від 21 травня 2014 року колегія
суддів прийняла відмову ОСОБА_4 від
апеляційної скарги в цій частині.

Колегія суддів не вважає необхідним
виходити за межі апеляційної скарги,
тому відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України,
не переглядає постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 02
лютого 2011 року в частині висновків суду
стосовно позовних вимог про:

- визнання протиправною бездіяльності
щодо невнесення Президенту України
подання про присвоєння позивачу
чергового звання «Державний радник
митної служби 3-го рангу»;

- зобов'язання виконати п.3 додатку №1
«Положення про спеціальні звання
працівників та курсантів учбових
закладів митної служби», затвердженою
Постановою Кабінету Міністрів України
від 16 червня 2003 року №900;

- внесення Президенту України подання
про присвоєння позивачу чергового
звання «Державний радник митної служби
3-го рангу»;

- зобов'язання виплатити різницю в
окладах радника митної служби 1-го
рангу і Державного радника митної
служби 3-го рангу, починаючи з 7 серпня
2009 року по теперішній час з відповідною
індексацією;

- стягнення моральної шкоди у розмірі 500
000 грн.

Таким чином, постанова Одеського
окружного адміністративного суду від 02
лютого 2011 року переглядається в
частині висновків суду стосовно
позовних вимог про:

- визнання протиправними та скасування
наказів ДМС України від 18 травня 2010
року №846-к та від 23 липня 2010 року №1431-к;

- скасування Наказу ДМС України від 12
серпня 2010 року №1567-к про звільнення
позивача з посади начальника
Кінологічного центру ДМС України;

- поновлення на посаді;

- стягнення невиплачених премій в сумі 4
748 грн.

- стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

З цього приводу, колегія суддів
зазначає наступне.

Вирішуючи питання про правомірність
Наказу ДМС України від 18 травня 2010 року
за №846-к «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності» (за
неналежне виконання службових
обов'язків з організації роботи
митниць, контролю за службовою
діяльністю підлеглих, що призвело до
невиконання у квітні 2010 року завдань зі
справляння податків і зборів,
визначених Держмитслужбою України,
неналежної організації роботи митниць
у напрямі протидії контрабанді та
митним правопорушенням), суд першої
інстанції виходив з того, що позивач, як
начальник Кінологічного центру, не
забезпечив якісне і своєчасне
виконання покладених на Центр завдань,
що підтверджено висновком колегії
Державної митної служби України, у
зв'язку з чим, цей наказ про притягнення
позивача до відповідальності є
правомірним і, тому, у задоволенні
позовної вимоги про його скасування
належить відмовити.

Колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що п.1.2
рішення колегії Державної митної
служби України, викладених від 15 травня
2010 року (а.с.46 т.1) вирішено: за неналежне
виконання службових обов'язків з
організації роботи митниць, контролю
за службовою діяльністю підлеглих, що
призвело до невиконання у квітні 2010
року завдань зі справляння податків і
зборів, визначених Держмитслужбою
України, оголосити догану певним
посадовим особам певних митниць, в тому
числі й позивачу.

18 травня 2010 року директор Департаменту
кадрового забезпечення та з питань
запобігання корупції ДМС України
повідомив позивача про необхідність
надання пояснень в строк до 17.30 год. 18
травня 2010 року щодо причин неналежної
організації роботи Кінологічного
центру протягом 4 місяців поточного
року (а.с.52 т.1).

Вказане повідомлення позивач отримав 19
травня 2010 року у 08.40 год. та в той же день
надав відповідні пояснення, в яких
зазначив, що в його функціональні
обов'язки не входить контроль, про
неналежну організацію якого
вказувалось у рішення колегії
Державної митної служби України,
викладених від 15 травня 2010 року (а.с.53, 54
т. 1).

Наказом ДМС України від 18 травня 2010
року позивачу (разом з іншими
посадовими особами різних митниць)
було оголошено догану, при цьому, в
преамбулі Наказу зазначалось, що в
особистих поясненнях не наведено
причин неналежного виконання
службових обов'язків.

Колегія суддів звертає увагу, що
пояснення позивача не розглядалось,
оскільки, як зазначено вище, позивач
мав можливість надати його лише 19
травня 2010 року, відповідно, ДМС України,
не зробивши жодного висновку щодо
обґрунтованості цього пояснення
оголосило позивачу догану, що не може
вважатися правомірним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
згідно з п.1.2 «Положення про
Кінологічний центр ДМС України»,
затвердженим Наказом ДМС України від 20
січня 2006 року №23, центр здійснює
спеціальну підготовку
інспекторів-кінологів зі службовими
собаками для потреб митних органів у
проведенні митного огляду.

Згідно з Наказом ДМС України від 18
травня 2010 року, встановлені факти
неналежного виконання службових
обов'язків керівниками підрозділів
боротьби з контрабандою та порушенням
митних правил.

Яке саме відношення має позивач до
виконання службових обов'язків
керівниками підрозділів боротьби з
контрабандою та порушенням митних
правил відповідач не вказав.

Жодної обставини, яка б свідчила, що
Кінологічним центром здійснена
неналежна підготовка
інспекторів-кінологів встановлено не
було.

За таких підстав, колегія суддів вважає
необґрунтованими висновки суду першої
інстанції про правомірність Наказу ДМС
України від 18 травня 2010 року.

Вирішуючи питання про правомірність
Наказу ДМС України від 23 липня 2010 року
№1431-к про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не були виконані підпункти
4.4, 4.5 Наказу ДМС України від 02 липня 2010
року №702 «Про зміну місцезнаходження
та підпорядкування Кінологічного
центру Держмитслужби» щодо вжиття
заходів з метою реєстрації прав
власності на нерухоме майно, що
обліковується на балансі ДМС України
та перебуває в оперативному управлінні
(користуванні) Кінологічного центру, та
права постійного користування
земельною ділянкою відповідно до
Наказу ДМС України від 14 жовтня 2008 року
№1146 «Про перереєстрацію нерухомого
майна» (пп.4.5) та розробки Плану заходів
на виконання вимог пп.4.4 цього Наказу
(пп.4.5) і, тому, Наказу ДМС України від 23
липня 2010 року №1431-к про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності є правомірним.

Колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач вживав заходів з метою
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, що обліковується на балансі ДМС
України та перебуває в оперативному
управлінні (користуванні)
Кінологічного центру, зокрема,
звертався з цього приводу до Одеської
міської ради та державного
реєстратора, що підтверджується
документами, які містяться на а.с.78-82 т.
1.

Під час прийняття Наказу ДМС України
від 23 липня 2010 року №1431-к відповідач не
обґрунтував, чому він вважає вжиті
позивачем заходи недостатніми або
помилковими (відповідне мотивування
виникло у відповідача лише після
завершення перевірки - 10 серпня 2010 року
(а.с.208-213 т.1)), у зв'язку з чим,
оскаржуваний Наказ не є обґрунтованим.

Крім того, відповідно до п.1 статті 26
Дисциплінарного статуту митної служби
України, затвердженого Законом України
від 06 вересня 2005 року (який втратив
чинність, але регулював спірні
правовідносини на час їх виникнення),
дисциплінарне стягнення не
застосовується у разі відсутності
посадової особи митної служби на
роботі у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю.

З матеріалів справи вбачається, що на
час притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності
Наказом ДМС України від 23 липня 2010 року
№1431-к він знаходився на лікарняному.

Суд першої інстанції зазначив, що
знаходження позивача на лікарняному не
впливає на відсутність або наявність
допущеного порушення службової
дисципліни та не звільняє позивача від
відповідальності.

Однак, судом першої інстанції
помилково не враховано, що порушення
відповідачем встановленого Законом
порядку накладення дисциплінарного
стягнення само по собі є протиправним
незалежно від того обґрунтованим чи ні
являється таке стягнення, і наведене є
достатньою підставою для скасування
наказу про накладення дисциплінарного
стягнення.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог про
скасування Наказом ДМС України від 23
липня 2010 року №1431-к.

Вирішуючи справу у частині позовних
вимог про стягнення з відповідача
невиплачених позивачу премій у
загальній сумі 4 748 грн., суд першої
інстанції виходив з того, що у зв'язку з
прийняттям наказів про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності, останньому не було
нараховано премію у червні 2010 року в
сумі 2 374 грн. та у серпні 2010 року в сумі 2
374 грн. на підставі Наказу ДМС України
від 22 червня 2010 року №668 та наказу
Кінологічного центру ДМС України.
Доказів скасування та/або оскарження
цих наказі не представлено, відповідно,
вони повинні виконуватися, тому
позивач не має права на отримання
премій.

Колегія суддів не погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Як було доведено вище, накази про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності є
протиправними. Відповідно, їх
протиправність свідчить про
необґрунтоване позбавлення позивача
премій на підставі цих наказів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги про стягнення
з відповідача невиплачених позивачу
премій у загальній сумі 4 748 грн.
належить задовольнити.

Вирішуючи питання про правомірність
Наказу ДМС України від 12 серпня 2010 року
№1567-к «По особовому складу митних
органів» щодо звільнення позивача із
займаної посади, відповідно до п.2 ч.1 ст.
147 КЗпП України, суд першої інстанції
виходив з того, що за результатами
перевірки дотримання посадовими
особами Кінологічного центру ДМС
України вимог чинного законодавства
при здійсненні
фінансово-господарської діяльності у
2010 році було встановлено, що позивач
неналежно здійснював керівництво
Центром і, тому, враховуючи наявність у
позивача двох дисциплінарних стягнень,
його правомірно було звільнено із
займаної посади.

Відповідно, на думку суду, відсутні
правові підстави для задоволення
позовних вимог позивача про поновлення
його на посаді начальника
Кінологічного центру ДМС України та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 31 Дисциплінарного
статуту митної служби України,
затвердженого Законом України від 06
вересня 2005 року (який втратив чинність,
але регулював спірні правовідносини на
час їх виникнення), застосуванню
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення передує обов'язкове
службове розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що
службове розслідування відносно
позивача не призначалось та не
проводилось.

Таким чином, звільнення позивача
відбулося з порушенням вимог ст. 31
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

Крім того, вище була обґрунтована
неправомірність накладення на
позивача двох дисциплінарних стягнень,
саме з наявності яких виходив
відповідач, застосовуючи до позивача
найсуворіше дисциплінарне стягнення.
Відповідно, суттєвіша підстава
звільнення позивача виявилась хибною,
тому звільнення також не може
вважатися правомірним.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог щодо
скасування Наказу ДМС України від 12
серпня 2010 року №1567-к та поновлення на
посаді.

Стосовно позовної вимоги про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при
ухваленні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Згідно з абзацами 2, 3 п.2 «Порядку
обчислення середньої заробітної
плати», затвердженою Постановою
Кабінету Міністрів України від 08
лютого 1995 року №100, працівникові, який
пропрацював на підприємстві, в
установі, організації менше року,
середня заробітна плата обчислюється
виходячи з виплат за фактичний час
роботи, тобто з першого числа місяця
після оформлення на роботу до першого
числа місяця, в якому надається
відпустка або виплачується
компенсація за невикористану
відпустку.

У всіх інших випадках збереження
середньої заробітної плати і
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 100 від 08.02.1995 р. затверджено Порядок
обчислення середньої заробітної плати,
який в свою чергу застосовується у
випадках вимушеного прогулу.

Так, відповідно до вказаного Порядку та
наявної в матеріалах справи довідки
середньоденна заробітна плата
позивача складає 375, 38 грн. (за червень
2010 р. - 6956,48 грн., за липень 2010 р. 9185,11 грн.
всього 16141, 59 грн. р : 43 робочих днів
(червень - 21 день і липень 22 дні = 375, 38
грн.).

Зважаючи на викладене, та враховуючи
час вимушеного прогулу за період з
13.08.2010 р. по 18.06.2014 р., що складає 965 днів з
вирахуванням святкових та неробочих
днів, на користь позивача підлягає
стягненню середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 362241,70 грн. (965
х 375,38 = 362241,70 грн.)

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку
про часткову обґрунтованість позовних
вимог ОСОБА_4 та необхідність їх
часткового задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст.
202 КАС України вважає необхідним,
скасовуючи постанову суду першої
інстанції, прийняти нову постанову,
якою задовольнити частково позовні
вимоги ОСОБА_4 до Державної митної
служби України, третя особа -
Кінологічний центр Державної митної
служби України, про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4
ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2011
року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_4
задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
Накази Державної митної служби України
від 18 травня 2010 року №846-к та від 23 липня
2010 року №1431-к.

Скасувати Наказ Державної митної
служби України від 12 серпня 2010 року
№1567-к про звільнення ОСОБА_4 з посади
начальника Кінологічного центру ДМС
України.

Стягнути з Державної митної служби
України на користь ОСОБА_4 невиплачені
премії в сумі 4 748 грн.

Поновити ОСОБА_4 на посаді начальника
Кінологічного центру ДМС України.

Стягнути з Державної митної служби
України на користь ОСОБА_4 заробітну
плату за час вимушеного прогулу у
розмірі 362241,70 грн.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні інших
позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлено 23 червня 2014 року.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко Суддя:
С.Д. Домусчі Суддя: О.О. Кравець