Справа № 227/1132/14-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Любчик В.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
справа №227/1132/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Попова В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління соціального захисту
населення Добропільської міської рад
на постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 31 березня 2014 року у справі №
227/1132/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2014 року позивач звернулася до
суду з вказаним позовом до відповідача
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, який
обґрунтовує тим, що вона є матір'ю
ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, і
перебуває на обліку у відповідача. На
підставі її заяви відповідач призначив
їй виплату допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, з розміром якої вона не згодна,
так як вважає, що відповідач повинен їй
сплачувати вказану допомогу, керуючись
ст. 15 Закону України від 19 листопада 1992
року № 2811-XII «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-XII) у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років. Відповідач же
виплачує їй вказану допомогу значно в
меншому розмірі. Тому вона просить
визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Добропільської міської ради (далі -
Управління) щодо нарахування та
виплати на її користь з 13 жовтня 2013 року
по 13 березня 2014 року допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі меншому, ніж
розмір прожиткового мінімуму для дітей
віком до 6 років, який передбачено ст. 15
Закону № 2811-XII; зобов'язати відповідача
здійснити з врахуванням виплачених
сум, перерахунок та виплату вказаної
допомоги за період 13 жовтня 2013 року по 13
березня 2014 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, встановленого Законом
України «Про державний бюджет на 2013
рік» по день розгляду справи в суді;
зобов'язати відповідача призначити
позивачу щомісячну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, з 01 квітня 2014 року у
розмірах, які дорівнюють прожитковому
мінімуму для дітей віком до 6 років, з
наступним підвищенням щомісяця, року
розміру прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, до закінчення
строку передбаченої законом виплат.

Постановою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 31 березня 2014 року у справі №
227/1132/14-а позовні вимоги задоволено
частково, а саме:

визнано дії Управління щодо
нарахування та виплати ОСОБА_3, в період
з 13 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року,
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі меншому, ніж розмір
прожиткового мінімуму для дітей до 6
років - неправомірними;

зобов'язано Управління здійснити, з
врахуванням виплачених сум,
перерахунок та виплату позивачці
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, за період з 13 жовтня 2013
року по 31 березня 2014 року, виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, за рахунок
коштів Державного бюджету України.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач з таким судовим рішення не
погодився та подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову суду першої
інстанції скасувати в зв'язку з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що
відповідно до статті 15 Закону № 2811-ХІІ
позивач має право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім`ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд апеляційної
інстанції розглядає справу у порядку
письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач є матір'ю
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження дитини (а. с. 8). Відповідач
виплачує позивачу, як не застрахованій
особі в системі загальнообов'язкового
державного страхування, допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі по 130 грн.
щомісячно на підставі Закону № 2811-ХІІ,
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751, зі змінами та доповненнями,
внесеними постановами Кабінету
Міністрів України від 04.02.2009 р. № 59 та
від 18.02.2009 р. № 98.

Вищенаведені обставини, встановлені
судом першої інстанції, перевірені і
знайшли своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи.

Законом № 2811-ХІІ передбачено, що цей
закон відповідно до Конституції
України встановлює гарантований
державою рівень матеріальної
підтримки сімей з дітьми шляхом
надання державної грошової допомоги з
урахуванням складу сім'ї, її доходів та
віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до інших законодавчих актів України»
статті 15 Закону № 2811-ХІІ викладено в
наступній редакції: «Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім`ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень». Проте
відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік» Розділ І цього
Закону набирає чинності з 01.01.2008 року і
діє по 31.12.2008 року. Отже, з 01.01.2009 року
статті 15 Закону № 2811-ХІІ відновила
попередню редакцію, відповідно до
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Прожитковий мінімум (відповідно до
статті 1 Закону України «Про
прожитковий мінімум») - вартісна
величина достатнього для забезпечення
нормального функціонування організму
людини, збереження його здоров'я набору
продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих
товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних
соціальних і культурних потреб
особистості.

Згідно статті 7 Закону України від
06.12.2012 № 5515-VІ «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» прожитковий мінімум
для дітей віком до 6 років складає з 1
січня - 972 гривні, з 1 грудня - 1032 гривні.

Відповідно до статті Закону України
від 16.01.2014 № 619-VІІ «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» прожитковий мінімум
для дітей віком до 6 років з 1 січня
також складає 1032 гривні.

Оскільки ані законами України про
Державний бюджет України на 2013, 2014 роки,
ані іншими законами не встановлювалось
в цей період іншій, ніж у Законі №
2811-ХІІ розмір допомоги, спірні
відносини регулюються Законом №
2811-ХІІ, а положення Постанови КМУ № 1751
від 27.12.2001 року в тій частині, в якій
воно суперечить названому закону,
застосовуватись не може. Отже, у
відповідача наявний обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірі, передбаченому
Законом № 2811-ХІІ.

Тобто, своїми діями відповідач порушив
права позивача на гарантовану державою
матеріальну підтримку материнства та
належний соціальний захист, який
гарантується державним соціальним
забезпеченням, що має забезпечувати
рівень життя, не нижчий від
прожиткового мінімуму.

Відповідно до статті 1 зазначеного
закону, громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України. Іноземці та
особи без громадянства, які постійно
проживають в Україні, а також особи,
яких визнано в Україні біженцями або
особами, які потребують додаткового
захисту, мають право на державну
допомогу нарівні з громадянами України
на умовах, передбачених цим Законом,
іншими законами або міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Така правова позиція викладена і в
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2012 року у справі № 21-410а12.

Згідно частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України (цією статтею Кодекс доповнено
Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV)
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Тобто, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Добропільської міської ради - залишити
без задоволення.

Постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 31 березня 2014 року у справі №
227/1132/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

В.В.Попов