Справа № 749/291/14
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 749/291/14
Головуючий у 1-й інстанції: Валевач М.М.
Суддя-доповідач: Бистрик
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_2 на Постанову Щорського
районного суду Чернігівської області
від 20 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Щорської міської ради про визнання дій
протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з адміністративним позовом до
Щорської міської ради про визнання дій
Щорської міської ради протиправними та
скасування рішення стосовно списання
житлових чеків.

Постановою Щорського районного суду
Чернігівської області від 20 березня 2014
року в задоволені вимоги позивача
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення вимог позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обгрунтованого висновку про відмову
в задоволені вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
06.10.1993 року Щорською міською радою
видане свідоцтво про право власності
на житло за адресою АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 (
батька позивача) та членів його сім'ї
площею 123,1 кв.м.

Відповідно до розрахунку площі
квартири, що безоплатно
приватизується, вбачається, що
кількість мешканців у будинку - 4
чоловіка, розмір загальної площі, що
підлягає безоплатній передачі згідно
Закону: 21 кв.м. х 4 чоловіка +10 кв.м ( на
сім"ю) = 94 кв.м. Приватизація вказаної
квартири здійснювалася безоплатно,
оскільки наймач ( батько позивача) мав
пільгу на безоплатне одержання
квартири, як ветеран праці.

Орган приватизації Щорської міської
ради 09.10.2013 року звернувся з поданням
про списання житлових чеків до АТ
«Ощадбанк», оскільки вважає, що позивач
право на приватизацію використане
повністю.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів
зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.1, ч. 1 ст. З Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
державного житлового фонду
здійснюється шляхом його відчуження на
користь громадян України у спосіб
безоплатної передачі їм квартир
(будинків), кімнат у гуртожитках з
розрахунку санітарної норми 21 м2
загальної площі на наймача і кожного
члена його сім'ї та додатково 10 м2 на
сім'ю, а також продажу надлишків
загальної площі квартир (будинків)
громадянам України, що мешкають,
перебувають в черзі потребуючих
поліпшення житлових умов.

З п.3.2 рішення Конституційного Суду
України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010.
встановлення зазначеної санітарної
норми для безоплатної приватизації
житла є законодавчою гарантією держави
забезпечити справедливу передачу
громадянам України у власність
державного житлового фонду на рівних
умовах і в рівних розмірах.

Наведена норма Закону після набрання
чинності Конституцією України
безпосередньо реалізує конституційну
вимогу щодо рівності громадян перед
законом, не допускає дискримінації
громадян України залежно від площі
житла, яке вони займали у державному
житловому фонді на момент
приватизації, забезпечує
конституційну гарантію реалізації
права на житло шляхом набуття його у
власність.

Згідно з п.3.3 вищезазначеного Рішення
безоплатна приватизація державного
житлового фонду обумовлюється
загальною площею квартири (будинку), в
якій постійно проживає наймач та члени
його сім'ї, і санітарною нормою
загальної площі, що підлягає
приватизації, та не обмежується
кількістю квартир (будинків)
державного житлового фонду, площа яких
відповідає зазначеній санітарній
нормі. Тому громадяни України мають
право використати житлові чеки для
приватизації державного житлового
фонду у повному обсязі незалежно від
того, вкладається в санітарну норму
загальна площа однієї чи кількох
квартир (будинків). Тобто, якщо площа
займаної квартири (будинку) менша
санітарної норми, то громадянин
України має право використати залишок
житлового чека для приватизації іншої
квартири (будинку) державного
житлового фонду, наймачем якої він є,
або частки майна державних
підприємств, земельного фонду у
відповідності до ст. 4 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду».

Наведене кореспондується з Житловим
кодексом України. Згідно з нормами ст.48
ЖК України жиле приміщення надається
громадянам у межах норми жилої площі,
але не менше розміру, який визначається
Кабінетом Міністрів України і
Федерацією професійних спілок України,
при цьому враховується жила площа у
жилому будинку (квартирі), що перебуває
у приватній власності громадян, якщо
ними не використані житлові чеки; при
передачі громадянами житла, яке
перебуває у їх приватній власності,
органу, який здійснює поліпшення
житлових умов, вони мають право на
одержання житла у межах встановленої
норми жилої площі; громадяни, які
одержали житло у державному фонді на
цих умовах, мають право на його
приватизацію відповідно до вимог
чинного законодавства.

Тобто, право громадянина України на
приватизацію державного житлового
фонду вважається реалізованим один раз
у повному обсязі, якщо він повністю
використав житловий чек та у його
власність передано загальну площу
житла, що не перевищує встановлену
санітарну норму і, відповідно,
номінальну вартість житлового чека,
незалежно від того, відповідає ця площа
одній квартирі (будинку) чи кільком.

Це вбачається зі змісту пункту 5 ст.5
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», згідно з
яким кожний громадянин України має
право приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах номінальної
вартості житлового чека або з
частковою доплатою один раз. Тобто
одноразовість приватизації житла
законодавець обумовив номінальною
вартістю житлового чека, а не кількістю
квартир (будинків), площа яких
відповідає цій вартості і встановленій
санітарній нормі.

Згідно п.53 діючої постанови Ради
Міністрів УРСР і Української
республіканської ради професійних
спілок "Про затвердження правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській PCP" від 11.12.1984
року N 470 жиле приміщення надається
громадянам у межах 13.65 кв.м жилої площі
на одну особу, але не менше рівня
середньої забезпеченості громадян
жилою площею в даному населеному
пункті, який в населених пунктах
Луганської області постановою
виконкому Ворошиловградської обласної
ради народних депутатів і президії
обласної ради профспілок від 09.01.1985
року N27/11-13 визначено 9 кв.м., мінімальний
розмір жилої площі встановлено 6 кв.м.

Оскільки позивачем при приватизації
житла у 1993 році фактично у власність
було отримано 21 квадратний метр
загальної площі на наймача і кожного
члена його сім'ї та додатково 10
квадратних метрів на сім'ю, що
перевищує встановлену санітарну норму,
з оплатою вартості надлишкової
загальної площі приватизованого житла,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що право
приватизації можна вважати
реалізованим у повній мірі.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції
щодо відмови в задоволені позовних
вимого про скасування рішення Щорською
міською радою щодо списання житлових
чеків на пленарних засіданнях сесій
міської ради, оскільки таке рішення не
приймалось.

Виходячи з вище зазначеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного відповідачем рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Постанову Щорського
районного суду Чернігівської області
від 20 березня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 19.06.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
О.В. Карпушова

О.М. Оксененко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.