Справа № 2а-1509/12/1370
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року м.
Львів Справа № 9104/116067/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Волошин М.М.,

представника позивача - Проців Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Янтар» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року по справі № 2а-1509/12/1370 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Янтар» про
стягнення заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду в
Миколаївському районі Львівської
області звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Янтар» (далі - ТзОВ
«Янтар»), в якому просило стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 30644.98
грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року вказаний позов задоволено
повністю, стягнуто з відповідача на
користь позивача заборгованість по
сплаті єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 30644.98
грн.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, відповідач подав
апеляційну скаргу, у якій, з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що суд першої
інстанції не врахував факт відсутності
акту звірки сум недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування між
позивачем та ним, а також на те, що в
порушення вимог частини 6 статті 107
Кодексу адміністративного судочинства
України судом першої інстанції не
надіслано йому копій ухвали про
відкриття провадження у справі та
позовної заяви, що позбавило його
можливості обґрунтувати заперечення
по суті спору та переконати суд першої
інстанції у відсутності підстав для
задоволення позову.

В судовому засіданні представник
позивача заперечила проти доводів
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що оскаржувана постанова прийнята з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, просила
відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча відповідача
належним чином було повідомлено про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, ТзОВ
«Янтар» є платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідачем нараховано єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за
квітень-грудень 2011 року в сумі 26917.19
грн., про що складено відповідні звіти,
однак, вказана сума ним сплачена не
була. Також у позивача була наявна
заборгованість, яка утворилась до
квітня 2011 року в сумі 3727.79 грн., яка
також сплачена ним не була.

10 січня 2012 року управлінням Пенсійного
фонду України в Миколаївському районі
Львівської області було надіслано
відповідачу вимогу про сплату боргу
від 03 січня 2012 року № Ю-25, який
станом на 01 січня 2012 року становив 28969.78
грн. Вказана вимога відповідачем у
встановленому порядку оскаржена не
була.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем своєчасно не було
сплачено нарахований єдиний внесок, а
відтак, такий підлягає стягненню в
судовому порядку.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Пунктом 8 статті 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Базовим
звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до частини 3 статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» суми недоїмки
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням штрафів.

Згідно з вимогами частини 4 статті 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці 6 цієї
частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

Частиною 5 статті 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
вимога територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки
або рішення суду щодо стягнення суми
недоїмки виконується державною
виконавчою службою в порядку,
встановленому законом.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку, що вимога про
сплату недоїмки по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є виконавчим
документом, який підлягає виконанню
органами державної виконавчої служби,
і при її наявності повторне звернення
до суду про її стягнення не
допускається, оскільки є рішення з
цього ж питання суб'єкта владних
повноважень, ухвалене в межах
повноважень, наданих йому законом.

Враховуючи те, що позивач надіслав
відповідачу вимогу від 03 січня 2012 року
№ Ю-25 про сплату недоїмки в
сумі 28969.78 грн., що свідчить про те, що
він використав одну із двох наданих
йому можливостей, а відтак, не вправі
звертатись до суду з адміністративним
позовом про стягнення відповідних сум
недоїмки.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на встановлені статтею 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особливості
стягнення недоїмки зі сплати страхових
внесків та прийшов до помилкового
висновку про наявність підстав для
задоволення позову в частині стягнення
з відповідача суми недоїмки, яка
ввійшла у згадану вище вимогу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про підставність
заявленого позову лише в частині
стягнення з ТзОВ «Янтар» на користь
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
розмірі 1675.20 грн., що не увійшла у вимогу
про сплату боргу, нараховану ТзОВ
«Янтар» за грудень 2011 року.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування
оскаржуваної постанови та ухвалення
нового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Янтар»
задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року по справі № 2а-1509/12/1370 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою позов
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Янтар» про
стягнення заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Янтар» в користь
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області заборгованість по сплаті
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
розмірі 1675.20 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 17
червня 2014 року.