Справа № П/811/652/14
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2014 рокусправа № П/811/652/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мартиненка О.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

за участю:

представника позивача: Горобець О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 15
квітня 2014 року у справі №П/811/652/14 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Поле-Грейн» до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2014р. товариство з обмеженою
відповідальністю «Поле-Грейн»
звернулося до суду з позовом, в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Олександрійської
ОДПІ від 06.12.2013 року № прийняте на
підставі акту перевірки №87/22-10/32966121 від
17.09.2013р., яким ТОВ «Поле-Грейн»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в сумі 82
500грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалося
на безпідставність висновків
перевіряючих осіб щодо нікчемності
укладеного правочину з ТОВ «Компанія
Тегра» та вказувало на реальність
господарських операцій, за наслідками
яких визначено податкові зобов'язання
з податку на додану вартість.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2014
року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Олександрійської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області № від 06.12.2013р., прийняте на
підставі акту перевірки №87/2-10/329661221 від
17.09.2013р., яким ТОВ «Поле-Грейн»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість і сумі 82
500грн.

Не погодившись з постановою суду,
Олександрійська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області звернулася до
суду з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог. Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що первинні документи, отримані
позивачем від ТОВ «Компанія Тегра» не
мають юридичної сили та доказовості, у
зв'язку з тим, що діяльність
контрагента-постачальника була
спрямована на надання податкових вигод
та проведення безтоварних операцій.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
надану правову оцінку досліджених
судом доказів по справі, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалам справи
підтверджено, що у період з 11.09.2013р. по
11.09.2013р. повноважними особами
Олександрійської ОДПІ проведено
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
«Поле-Грейн» з питання відображення в
податковому обліку операцій із
здійснення взаємовідносин з платником
ТОВ «Компанія Тегра» за лютий 2011 року»,
за результатами якої складено Акт
№87/22-10/32966121 від 17.09.2013 року.

В Акті перевірки зроблено висновки про
порушення позивачем:

1. ст.203, 215, 216, 627 ЦК України в частині
недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах,
здійснених при придбанні та продажу
товарів (послуг). Послуги по вказаних
правочинах, не був переданий в
порушення ст.662, 655 та 656 ЦК України;

2. п.1851 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. (із змінами та доповненнями) в
результаті чого завищено податковий
кредит в сумі 82 500грн., в тому числі за
лютий 2011 року на 82 500грн., внаслідок
включення до складу податкового
кредиту сум ПДВ з вартості придбаних
послуг, отриманих по нікчемному
правочину від ТОВ «Компанія Тегра», за
відсутності факту отримання наданих
послуг.

На підставі висновків Акта перевірки
Олександрійською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення:

№ від 06.12.2013р., яким ТОВ
«Поле-Грейн» збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на 82
501,00грн., в тому числі за основним
платежем - 82 500,00грн. та штрафні
(фінансові) санкції - 1,00грн.

Правомірність та обґрунтованість
вказаного податкового
повідомлення-рішення є предметом
спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірне податкове повідомлення-рішення
прийнято ОДПІ не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України, позивачем до
перевірки надані всі необхідні
первинні документи, які свідчать про
реальність господарської операції
позивача з його контрагентом та
правомірність формування податкового
кредиту.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави за яких платник
податків має право на віднесення
сплачених сум ПДВ, у вартості товарів
(робіт, послуг), до складу податкового
кредиту. До таких підстав віднесено:
наявність господарської операції,
наслідком якої є поставка товару
(робіт, послуг), сплата (нарахування)
податку на додану вартість у вартості
товарів (робіт, послуг), факт сплати
податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
первинними документами.

Як вбачається з Акту перевірки
№87/22-10/32966121 від 17.09.2013р., висновків про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, податковий орган дійшов
з огляду на наступне.

Управлінням податкового контролю
Олександрійської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС отримано від Алчевської
ОДПІ у Луганській області акт
перевірки №1803/231/37288388 від 11.11.2011р. «Про
результати позапланової невиїзної
документальної перевірки ТОВ
«Компанія Тегра» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість за період
01.12.2010 по 30.09.2011», відповідно до якого
встановлено, що фінансово-господарські
операції з поставки ТМЦ та послуг на
адресу ТОВ «Поле-Грейн» за лютий 2011
року не здійснювались (п.3.1 Акту
перевірки).

На стор.11 Акту перевірки,
Олександрійська ОДПІ зазначила, що
оскільки в матеріалах перевірки
Алчевської ОДПІ доведено відсутність
факту поставки товарів ТОВ «Компанія
Тегра» в адресу ТОВ «Поле-Грейн», то у
ТОВ «Поле-Грейн» відсутнє право на
формування витрат з податку на
прибуток та податкового кредиту з ПДВ
по зазначим взаємовідносинам.

З цих підстав, посилаючись на ст.ст.203,
215, 216, 655, 656, 627 ЦК України, ОДПІ дійшла
висновку, що операції між ТОВ
«Поле-Грейн» та ТОВ «Компанія Тегра» у
лютому 2011 року не містять у своїй суті
розумних економічних або інших причин
(ділової мети). Такі причини можуть бути
наявними лише за умови, що платник
податку має намір одержати економічний
ефект у результаті підприємницької або
іншої економічної діяльності.
Перевіркою встановлено фіктивний
ланцюг постачання послуг від ТОВ
«Компанія Тегра» до ТОВ «Поле-Грейн».
Правочини здійснені без мети настання
реальних наслідків, а отже, є
нікчемними (арк.12 Акту перевірки)

Будь-яких інших обставин, з якими б ОДПІ
пов'язувала порушення ТОВ «Поле-Грейн»
вимог податкового законодавства, Акт
перевірки №87/22-10/32966121 від 17.09.2013р. не
містить.

Отже, висновки про заниження позивачем
податкових зобов'язань зроблені
податковим органом з огляду на
фінансово-господарську діяльність
постачальника позивача, яка, на думку
податкової служби, свідчить про
нікчемність укладеного договору.

Між тим, зробивши висновки про
нікчемність укладеного правочину
податковий орган не врахував
наступного.

Статтею 228 Цивільного кодексу України
визначено об'єктивну сторону
нікчемного правочину, тобто визначено
ознаки, за наявності яких укладений
правочин можливо кваліфікувати як
нікчемний. Податковим органом, в акті
перевірки не наведено, визначених
нормою права, ознак, які б свідчили про
нікчемність укладених позивачем
правочинів. Ненадання постачальником
позивача первинних документів по
взаємовідносинам з ТОВ «Об'єднана
інжинірингова компанія», а також інші
можливі порушення, які допущені ним, не
є тими ознаками, які характеризують
правочин нікчемним.

Крім цього, для кваліфікації правочину
за статтею 228 ЦК України та
застосування відповідних наслідків,
необхідною та обов'язковою умовою є
наявність умислу у формі вини, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2
ст.71 КАС України покладено обов'язок
щодо доказування правомірності
прийнятого рішення, не доведено того,
що сторонами укладено угоду не з метою
реального настання правових наслідків,
а з метою порушення публічного порядку.

Як вбачається з Акту перевірки,
обґрунтовуючи нікчемність правочину,
податковий орган посилався на ст.203 ЦК
України, відповідно до якої зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Натомість, у якій частині зміст
правочину, який укладено між позивачем
та ТОВ «Компанія Тегра», суперечить
Цивільному кодексу України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства,
податковий орган не зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та ТОВ «Компанія Тегра»
укладено Договір на виконання робіт з
технічного обслуговування та ремонту
сільськогосподарської техніки. При
укладенні договору його сторонами було
досягнуто усіх істотних умов, договір
укладено у письмовій формі, як того
вимагає цивільне законодавство, і
спрямовані на встановлення
правовідносин, в контексті ст. 626 ЦК
України.

Отже, зміст зазначеного правочину не
суперечить Цивільному кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства.

Крім цього, як вбачається з Акту
перевірки, нікчемність укладеного
правочину податковий орган пов'язує з
тим, що сторонами укладено угоду, яка не
спрямована на настання реальних
наслідків, що такою угодою обумовлені.

Тобто, перевіряючими особами, в Акті
перевірки, вказано на ознаки фіктивних
правочинів, які, згідно зі ст..234 ЦК
України, вчинюються без наміру
створення правових наслідків, що
обумовлюються цими правочинами.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦК України
фіктивний правочин визнається судом
недійсним.

Доказів того, що вищевказаний договір
визнано судом недійсним, відповідачем
суду не надано.

Таким чином, Акт перевірки, не свідчить
про порушення позивачем вимог
податкового законодавства, що могло б
стати підставою для збільшення
контролюючим органом податкових
зобов'язань.

В той же час, встановлені обставини
справи, які не спростовуються
відповідачем, свідчать про те, що між
ТОВ «Компанія Тегра» (Виконавець) та
ТОВ «Поле-Грейн» (Замовник) укладено
Договір на виконання робіт з
технічного обслуговування та ремонту
сільськогосподарської техніки №161СОК
від 16.01.2011 року, згідно якого Виконавець
зобов'язався виконувати роботи з
технічного обслуговування та ремонту
сільськогосподарської техніки та/або
її складових частин, а Замовник
зобов'язався приймати та сплачувати
вартість робіт (а.с.67).

Протоколом від 16.02.2011р. погоджено
розмір договірної вартості за роботи з
технічного обслуговування та ремонту
сільськогосподарської техніки (а.с.69)

Дані операції з контрагентом позивачем
включено до складу дозволеного
податкового кредиту на загальну суму
ПДВ 82 500,00грн. на підставі податкової
накладної, виданої ТОВ «Компанія
Тегра» позивачу (а.с.70).

Фактичне виконання сторонами умов
договору підтверджується актом
здачі-прийняття робіт №ОУ-1000138 від
17.02.2011р., видатковою накладною №РН-1000138
від 17.02.2011р., рахунком-фактурою №СФ-1000138
від 17.02.2011р. (а.с.71-73), які підтверджують,
що TOB «Компанія Тегра» надала, а ТОВ
«Поле-Грейн» прийняло послуги у
повному обсязі.

Розрахунки проведені шляхом
перерахування коштів із
розрахункового рахунку ТОВ
«Поле-Грейн», згідно платіжного
доручення №14 від 23.03.2011р. на суму
495.000,00грн. (за сервісне обслуговування
комбайнів зг. рах.№1000138 від 17.02.2011р. в
т.ч. ПДВ 20% 82.500,00грн.) (а.с.88)

Вказані обставини та документи знайшли
своє відображення безпосередньо в Акті
перевірки на арк.11 та зазначено, що на
кінець періоду, що перевіряється,
кредиторська заборгованість за
отримані послуги відсутня. Посилань на
те, що документи не мають юридичної
сили та доказовості, Акт перевірки не
містить. Проте, як вже було зазначено,
податковий орган надав перевагу акту
перевірки контрагента позивача, а не
наданим позивачем безпосередньо
первинним документам, що є
неприпустимим.

Таким чином, встановлені обставини
справи, свідчать про фактичне
виконання сторонами умов Договору
№161СОК, а отже суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про наявність
у позивача підстав для віднесення
спірних сум ПДВ, які сплачено у
вартості робіт, до складу податкового
кредиту.

В апеляційній скарзі ДПІ посилається
на інші обставини та висновки, які не
містяться в Акті перевірки, а тому, не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки спірне податкове
повідомлення-рішення ґрунтується саме
на висновках Акту перевірки, які і
підлягають оцінці в межах розгляду
даної справи.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції доводами апеляційної скарги
не спростовуються.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції в достатньому
обсязі з'ясовано обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
його скасування, в межах доводів
апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2014
року у справі №П/811/652/14 залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

(Ухвалу у повному обсязі складено
13.06.2014р.)

Головуючий:
О.В. Мартиненко

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов