Справа № 825/1701/14
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1701/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заяць О.В.,

за участю секретаря
Музика С.П.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Репех Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції
Чернігівської області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі - позивач), звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції
Чернігівської області, в якому, з
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просить: скасувати
запис від 10.01.2013 року в Державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно про державну реєстрацію права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4; зобов'язати
Реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції
Чернігівської області внести до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно запис про скасування державної
реєстрації прав ОСОБА_4 на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
10.01.2013 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Чернігівського міського управління
юстиції Чернігівської області
проведено державну реєстрацію права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі рішення
Апеляційного суду Чернігівської
області від 05.12.2012 року. У
зв'язку із скасуванням судом
касаційної інстанції судового рішення
про визнання права власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4,
вважає, що дані в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно повинні бути
приведені у попередній стан, так як
ОСОБА_4 втратила законні підстави
вважатися власником зазначеного майна.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просив суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
та надав заперечення, в яких зазначив,
що відповідачем на законних підставах,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Законом прийнято рішення
про державну реєстрацію права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1. за ОСОБА_4

Заслухавши сторін, розглянувши подані
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

10.01.2013 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Чернігівського міського управління
юстиції Чернігівської області
проведено державну реєстрацію права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі рішення
Апеляційного суду Чернігівської
області від 05.12.2012 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27.03.2013 року
вищезазначене рішення апеляційного
суду було скасовано та залишено в силі
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 жовтня 2010 року,
ухваленим у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі-продажу частково недійсним та
визнання права власності на майно, яким
відмовлено в задоволені позову ОСОБА_4

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відповідно до статті 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Згідно частини 1 статті 316 Цивільного
кодексу України, правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1, 2 статті 319
Цивільного кодексу України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону. При здійсненні своїх прав та
виконанні обов'язків власник
зобов'язаний додержуватися моральних
засад суспільства.

Частиною 1 статті 182 Цивільного кодексу
України визначено, що право власності
та інші речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Особливості реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі -
Закон) та «Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Статтею 24 Закону визначено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5 1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5 2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5 3) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5 4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5 5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5 6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Згідно частини 1 статті 19 Закону,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі рішення Апеляційного суду
Чернігівської області від 25.12.2012 року
проведено державну реєстрацію права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Ухвалої Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду Цивільних і
кримінальних справ від 27.03.2013 року,
скасовано рішення Апеляційного суду
Чернігівської області від 25.12.2012 року
та залишено в силі рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 жовтня 2010 року,
ухваленим у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання
договору купівлі-продажу частково
недійсним та визнання права власності
на майно є документом, що підтверджує
припинення права власності на
зазначене нерухоме майно за ОСОБА_4

Згідно пункту 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, зокрема
є рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону,
у разі скасування на підставі рішення
суду рішення про державну реєстрацію
прав до Державного реєстру прав
вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги в частині скасування
запису від 10.01.2013 року в Державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно про державну реєстрацію права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 підлягають
задоволенню, оскільки ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.03.2013 року рішення
апеляційного суду було скасовано та
залишено в силі рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 10
жовтня 2010 року, ухваленим у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу
частково недійсним та визнання права
власності на майно, яким відмовлено в
задоволені позову ОСОБА_4

Щодо вимог про зобов'язання
Реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції
Чернігівської області внести до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно запис про скасування державної
реєстрації прав ОСОБА_4 на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, то вони задоволенню
не підлягають, оскільки при вирішенні
публічно-правового спору суд не може
перебирати на себе функції
відповідного органу суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Чернігівського міського управління
юстиції Чернігівської області
необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Скасувати запис від 10.01.2013 року в
Державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно про державну реєстрацію
права власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Заяць