Справа № 2-а-933/10
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2-а-933/10
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Степанюка А. Г., Василенка Я. М.,

розглянувши в письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації, Головного
управління соціального захисту
населення Київської міської державної
адміністрації про стягнення щорічної
допомоги на оздоровлення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25.02.2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення недоотриманих сум щорічної
допомоги на оздоровлення за 2002-2005, 2007,
2008 рік.

Свої вимоги мотивував тим, що є
постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС,
1 категорії, інвалідом 2 групи та згідно
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат,
проте зазначена допомога була
виплачена в значно меншому розмірі.

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25.02.2010 року позовні вимоги
задоволено частково, за 2008 рік.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині незадоволених вимог як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимоги позивача провести виплату
грошової допомоги на оздоровлення за
2008 рік є обґрунтованою, оскільки
відповідачем порушено його право на
отримання такої допомоги у розмірі,
передбаченому Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». В решті
позову відмовлено в зв'язку з пропуском
строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду.

Судом встановлено, що позивач є
постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС,
1 категорії, інвалідом 2 групи, що
підтверджується матеріалами справи і
згідно статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Відповідачем зазначена допомога була
виплачена позивачу у розмірі,
встановленому Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд дійшов
правильного висновку, що при
визначенні розміру допомоги на
оздоровлення позивачеві застосуванню
підлягають норми Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Проте, Законом України від 28 грудня 2007
року «Про Державний бюджет на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» передбачена виплата
разової допомоги на оздоровлення у
меншому розмірі, ніж це передбачено
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Однак, згідно з Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року N 10-рп/2008 (справа щодо
предмета та змісту закону про
Державний бюджет України) зміни
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Враховуючи положення Конституції
України щодо дії нормативно-правових
актів у часі, відповідно до п. 3
резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України визнані
неконституційними положення втратили
чинність з дня ухвалення цього рішення,
тобто з 22 травня 2008 року.

За наведених обставин, орган державної
влади, до компетенції якого віднесено
здійснення виплат громадянам в
порядку, передбаченому Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
зобов'язаний проводити зазначені
виплати у спосіб та в розмірах, що
встановлені законодавством, чинним на
момент їх здійснення.

Так, відповідач, здійснивши позивачу
виплату допомоги на оздоровлення за 2008
рік в жовтні 2008 року (а.с. 7) у розмірі,
передбаченому Постановою Кабінету
Міністрів України, не виконав взяті
державою зобов'язання та порушив права
позивача.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
задоволення позовних вимог про
стягнення невиплаченої допомоги на
оздоровлення за 2008 рік та задовольнив
позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ст. 99 КАС України (в
редакції на час виникнення спірних
відносин), адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
суду, встановленого законом. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України (в редакції на
час виникнення спірних відносин),
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи, що відповідач наполягав на
необхідності застосування вказаної
статті, суд першої інстанції вірно
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог поза межами
строку звернення до суду.

Отже, доводи апеляційної скарги та
апелянта спростовуються висновками
суду першої інстанції, матеріалами
справи та не відповідають вимогам
чинного законодавства, через що
рішення суду першої інстанції слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 25.02.2010 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації, Головного
управління соціального захисту
населення Київської міської державної
адміністрації про стягнення щорічної
допомоги на оздоровлення - залишити без
задоволення.

Постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25.02.2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
А. Г. Степанюк

Я. М. Василенко

Повний текст ухвали виготовлено
19.06.2014 року.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.