Справа № 872/13256/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 рокусправа № 200/5781/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
Управління праці та соціального
захисту населення Бабушкінської
районної у місті Дніпропетровську ради
на постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 червня
2013 року у справі №200/578/13-а (2а/200/276/13) за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Бабушкінської
районної у місті Дніпропетровську
ради, Головного управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 грудня 2009 року звернулася до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Бабушкінської районної у місті
Дніпропетровську ради (далі-
відповідач-1), Головного управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач-2) в якому, з урахуванням
заяви про зміну позовних вимог,
просить:

- визнати неправомірними дії
відповідача щодо надання позивачу
допомоги по догляду

за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі нижчому ніж
встановлено Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням";

- стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Бабушкінської районної у місті
Дніпропетровську ради на користь
позивача недоплачену суму допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 23412,84 грн.;

- зобов'язати Головне управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області
перерахувати позивачу кошти у розмірі
23412,84 грн. та подати до Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська у
двомісячний строк з дня набрання
постановою законної сили звіт про
виконання постанови.

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 червня
2013 року позов задоволено частково.
Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Бабушкінської районної у місті
Дніпропетровську ради щодо недоплати
ОСОБА_1 допомоги по догляду за сином
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним
трирічного віку - неправомірними.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Бабушкінської районної у місті
Дніпропетровську ради здійснити
перерахунок ОСОБА_1 недоплаченої
допомоги по догляду за сином ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним
трирічного віку у відповідності до ст.
43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», за період з 16 лютого 2009
року по 05 листопада 2011 року, з
урахуванням проведених виплат. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
згідно зі ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», яка є чинною згідно
Рішення Конституційного Суду № 10-рп/2008
(v010p710-08) від 22.05.2008, допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом. Однак
відповідач в порушення норм
вищезазначеної норми виплачував
позивачу допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі 130 грн. на місяць.

Не погодившись з постановою суду,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить прийняти
нову постанову, якою змінити абзац
третій резолютивної частини постанови
та зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Бабушкінської районної у місті
Дніпропетровську ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
недоплаченої допомоги по догляду за
сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення ним трирічного віку у
відповідності до ст. 43 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», за період з 16 лютого 2009
року по 05 листопада 2011 року, з
урахуванням проведених виплат.
Зобов'язати відповідача подати до
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська у двомісячний строк з
дня набрання постановою законної сили
звіт про виконання постанови.

Апеляційна скарга позивача
обґрунтована тим, що суд першої
інстанції в абзаці третьому
резолютивної частини оскаржуваної
постанови помилково не зазначив, що
відповідач зобов'язаний не лише
здійснити перерахунок, а провести
виплату позивачу недоплаченої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
відповідності до ст. 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», що впливає на повний
захист порушених прав та інтересів
позивача. Крім того, в доводах
апеляційної скарги позивач
посилається на обов'язок відповідача
подавати звіт про виконання судового
рішення.

Не погодившись з постановою суду
відповідач-1 також звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
відповідно до норм ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, з 01.01.2008
року призначається управлінням праці у
розмірі, що дорівнює різниці між
прожитковим мінімумом, встановленим
для працездатних осіб та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн. Таким порядок був чинний на
протязі всього 2008 року, оскільки
рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008 скасований не
був, а отже даний порядок був чинним
протягом 2009-2011 років.

Згідно заперечень на апеляційну
скаргу, позивач посилаючись на
необґрунтованість апеляційної скарги
відповідача-1, просив у її задоволені
відмовити, постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача та представника
відповідача-1, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції зробив висновок, що
апеляційна скарга позивача підлягає
частковому задоволенню, а апеляційна
скарга відповідача-1 задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що ОСОБА_1 має на утриманні
малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження, виданого 25 листопада 2008
року Жовтневим відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис №1462 (а.с. 8).

Згідно наказу заступника голови
державної податкової адміністрації у
Дніпропетровській області № 14 - 65 від 16
лютого 2009 року, ОСОБА_1 було надано
відпустку для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, з 16
лютого 2009 року по 05 листопада 2011 року
(а.с. 9).

14 жовтня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
начальника УПСЗН Бабушкінської
районної у м. Дніпропетровську ради з
заявою про перерахунок та доплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для працездатних осіб
встановленого законодавством, з лютого
2009 року, а також просила в подальшому,
до досягнення її дитиною трирічного
віку, виплачувати їй суму допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести років
(а.с. 10).

19 жовтня 2009 року УПСЗН Бабушкінської
районної у м. Дніпропетровську ради на
адресу ОСОБА_1 був направлений лист №
06/455 - 01 - 019, де зазначалося, що для
перевірки права на отримання допомоги
в підвищених розмірах ОСОБА_1 необхідно
надати декларацію про доходи її сім'ї
за попередні шість місяців (а.с. 11).

Правомірність дій відповідача щодо
виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у період з 16.02.2009 року по 05.11.2011 року
у сумі 130 грн. є предметом спору
переданого на вирішення суду.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення
встановлений Законом України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми".

Тобто, Закон України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" є спеціальним
законом, що регулює правовідносини,
пов'язані з призначення та виплатою
державної допомоги на неповнолітніх
дітей.

Статтею 5 цього Закону визначено, що всі
види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством покладений обов'язок
щодо нарахування та виплати допомоги
сім'ям з дітьми до досягнення нею
трирічного віку.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги.

Статтею 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" (далі - Закон № 2240).

Статтею 1 Закону 2240 визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї,а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно статті 2 Закону 2240 страховий
випадок - подія, з настанням якої
виникає право застрахованої особи або
членів її сім'ї на отримання
матеріального забезпечення або
соціальних послуг за цим Законом.

Відповідно до статтей 4, 5, 29, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають застраховані
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та
день звільнення), якщо інше не
передбачено законодавством.

Одним із принципів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав.

Право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(далі Закон № 107-VI) було внесено зміни до
Закону № 2240-III та виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми".

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки Законами України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»,
«Про Державний бюджет України на 2010
рік», «Про Державний бюджет України на
2011 рік» не встановлювалось на 2009, 2010, 2011
роки іншій, ніж у Законі № 2240-III розмір
допомоги, а положення Постанови КМУ №
1751 «Про порядок призначення та виплати
державної допомоги сім`ям з дітьми» від
27.12.2001 року було затверджене саме на
виконання Закону № 2811-ХІІ «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» (п.1),
то застосовувати зазначену постанову
Кабінету Міністрів України до особи,
яка застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування не
можливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 25 грудня 2012 року.

Відповідно до частини другої статті 244-2
КАС України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України, суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України, невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову, оскільки спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2240-III), відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Між тим, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Враховуючи те, що для повного захисту
прав позивача необхідно не лише
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок, а й провести виплату
позивачу недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у відповідності до ст.
43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», що буде відповідати
повному захисту порушених прав та
інтересів позивача, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
постанову су першої інстанції змінити,
виклавши абзац третій її резолютивної
частини в новій редакції.

Щодо вимог позивача в апеляційній
скарзі про зобов'язання відповідача-1
подати до Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська у двомісячний
строк з дня набрання постановою
законної сили звіт про виконання
постанови, суд апеляційної інстанції
наголошує на тому, що статтею 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
суду надано право зобов'язати суб'єкта
владних повноважень, не на користь
якого ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення, однак
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень подавати до суду звіт про
виконання судового рішення не є
обов'язком суду.

Між тим, в даній справі відсутні
обставини, які б свідчили про те, що
посадова особа, або орган,
відповідальні за виконання постанови,
діяли б не добросовісно при виконанні
рішення суду.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне постанову су першої
інстанції змінити, виклавши абзац
третій її резолютивної частини в новій
редакції.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 198,
статтями 201, 207 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Бабушкінської районної у місті
Дніпропетровську ради - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 червня
2013 року у справі № 200/578/13-а (2а/200/276/13) -
змінити, виклавши абзац третій її
резолютивної частини в наступній
редакції.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Бабушкінської районної у місті
Дніпропетровську ради здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 16 лютого 2009 року по 05
листопада 2011 року, згідно ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», з урахуванням проведених
виплат.

В іншій частині постанову суду
залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови
виготовлений 06 червня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко