Справа № 2а-12824/11/1916
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
Справа №
147174/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації
Тернопільської області на постанову
Чортківского районного суду
Тернопільської області від 22 липня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
комунального підприємства «Чортків
дім», Управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації
Тернопільської області про
зобов'язання провести доплату як
працюючому громадянину на території
радіоактивного забруднення,-

В С Т А Н О В И В:

03.06.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до комунального
підприємства «Чортків дім», управління
праці та соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області,
в якому просить зобов'язати здійснити
нарахування компенсації і доплати за
шкоду заподіяну здоров'ю, громадянам за
проживання на території
радіоактивного забруднення, в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю: - 30% компенсація від
мінімальної заробітної плати у зв'язку
з обмеженням продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства (Закон України
№796-ХІІ)з 01.11.2010 року - одна мінімальна
заробітна плата, як доплата громадянам,
які працюють на території
радіоактивного забруднення, в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
(Закон України №796-ХІІ) з 01.11.2010 року;
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
та комунальне підприємство «Чортків
дім», відповідно до п.6.а б.4 Постанови
КМУ № 936 від 20.09.2005 року «Про
затвердження порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» до 25 числа кожного місяця
проводити нарахування і відшкодування
їй як особі, яка працює в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю; зобов'язати Управління праці
та соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
та Чортківську міську раду
Тернопільської області проводити
своєчасно виплату компенсації та
доплат, передбачених Законом (796-12).

Постановою Чортківского районного
суду Тернопільської області від 22
липня 2011 року позов задоволено
частково. Зобов'язано комунальне
підприємство «Чортків дім» здійснити
перерахунок заборгованості ОСОБА_1
доплати, в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати щомісячно, як
громадянину, що працює на території
радіоактивного забруднення - в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Закону України № 230/96 - ВР від 06.06.1996 року
«Про внесення змін і доповнень до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 03.12.2010 року з
врахуванням виплачених сум до
виникнення обставин з якими закон
пов'язує виникнення, припинення або
зміну спірних правовідносин та подати
розрахункові документи до Управління
праці та соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
здійснити виплату ОСОБА_1, працюючої в
комунальному підприємстві «Чортків
дім» заборгованої доплати, за поданими
комунальним підприємством «Чортків
дім» розрахунковими документами в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати, як громадянину, що працює на
території радіоекологічного
забруднення - в зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
відповідно ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», Закону
України № 230/96 - ВР від 06.06.1996 року «Про
внесення змін і доповнень до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
щомісячно, починаючи з 03.12.2010 року з
врахуванням виплачених сум до
виникнення обставин з якими закон
пов'язує виникнення, припинення або
зміну спірних правовідносин. Виплату
заборгованої доплати здійснено за
місцем роботи позивача - ОСОБА_1.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку. У
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову Чортківского районного суду
Тернопільської області від 22 липня 2011
року та ухвалити нове рішення, яким
вдмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що виплата
додаткової доплати за роботу на
території посиленого
радіоекологічного контролю
проводиться за місцем основної роботи
громадян підприємствами, установами,
організаціями, а управління праці та
соціального захисту населення на
підставі розрахункових документів
проводить відшкодування
підприємствам, установам,
організаціям. При цьому така виплата
проводиться відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України № 936 від
20.09.2005 року та № 836 від 26.07.1996 року.
Просить врахувати, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією даного
Закону здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстації прийшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції відповідають нормам
матеріального та процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Як безспірно встановлено, позивачка
працює в зоні посиленого
радіоекологічного контролю, що
підтверджується відповідними
довідками.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення, а саме у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю, провадиться доплата у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

За таких обставин апеляційний суд
приходить до переконання, що позивачка
має право на доплату громадянам, які
працюють на території посиленого
радіоактивного забруднення у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

Наявність такого права у позивачки є
визначальною для вирішення вказаного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (частина друга
статті 46 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права. У своєму рішенні у
справі «Кечко проти України» від 08.11.2005
року Європейський Суд з прав людини
звертає увагу на те, що у межах свободи
дій держави визначати, які надбавки
виплачувати своїм працівникам з
бюджету. Держава може вводити,
припиняти або закінчувати виплату цих
надбавок. Проте, якщо правове
положення, що діє, передбачає виплату
певних надбавок, і дотримані всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Апеляційний суд виходить із того, що
нормативно-правові акти будь-якого
державного чи іншого органу (акти
Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Крім того, згідно із положеннями ч. 4 ст.
9 КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З урахуванням наведеного та виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що при визначенні
розміру доплати позивачу застосуванню
підлягають ст. 39 Закону № 796-XII, а не
постанова Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та постанова Кабінету Міністрів
України № 936 від 20.09.2005 року «Про
затвердження Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», які істотно звужують
обсяг встановлених законом прав.

У вказаному Законі викладено основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я. Пільги, компенсації, гарантії
є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень.
Отже, звуження підзаконним актом
змісту та обсягу права, наданого
Законом № 796-XII, є неправомірним.

Як визначено пунктами 2, 4 Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 936 від 20.09.05 року
(далі - Порядок), розпорядниками коштів
є управління праці та соціального
захисту населення по місцю реєстрації
громадян, а тому останні повинні
проводити їх нарахування.

Згідно з п. п. 5,6 Порядку, соціальні
виплати, допомоги, передбачені за ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», проводяться за місцем
основної роботи (служби) громадян
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними
особами-суб'єктами підприємницької
діяльності без утворення юридичної
особи, установами, організаціями та
військовими частинами відповідно до
розрахункових даних, поданих до
уповноваженого військовими частинами
відповідно до розрахункових даних,
поданих до уповноваженого органу за
формою, затвердженою Мінпраці, а тому
підприємства, установи, організації га
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності виступають
в даних правовідносинах як суб'єкти
владних повноважень на основі
законодавства.

Відтак, комунальне підприємство
«Чортків дім» є належним відповідачем
в частині проведення донарахування
позивачу доплати до заробітної плати
за ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Оскільки уповноважений орган, яким є
управління праці та соціального
захисту населення, перевіряє, реєструє,
обліковує розрахунки та подає органам
Державного казначейства платіжні
документи для здійснення відповідних
видатків, що проводяться в
установленому законодавством порядку,
то платником щомісячної доплати
працюючому за роботу в зоні посиленого
радіоекологічного контролю є
управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації
Тернопільської області, а фактично
виплату проводить роботодавець.

Так як позивач не належить до категорії
осіб, які мають право на отримання 30%
компенсації від мінімальної
заробітної плати у зв'язку з обмеженням
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства, тому в цій частині
позовних вимог суд правомірно відмовив
позивачу.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання, що судом
першої інстанції було повно і
правильно встановлено фактичні
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а тому подана апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
залишити без задоволення, а постанову
Чортківского районного суду
Тернопільської області від 22 липня 2011
року у справі №2а-12824/11/1916 за позовом
ОСОБА_1 до комунального підприємства
«Чортків дім», Управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
про зобов'язання провести доплату як
працюючому громадянину на території
радіоактивного забруднення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник