Справа № К/9991/63894/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/63894/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівЛогвиненка А.О. Мороз Л.Л.
провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці і
соціального захисту населення (далі -
УПСЗН) Деснянської районної у м.
Чернігові ради, Головного управління
праці та соціального захисту населення
(далі - ГУПСЗН) Чернігівської обласної
державної адміністрації про стягнення
одноразової грошової допомоги за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 15 липня 2008 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 березня
2009 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2008 року ОСОБА_4 в Деснянському
районному суді м. Чернігова пред'явив
позов до УПСЗН Деснянської районної у
м. Чернігові ради, ГУПСЗН Чернігівської
обласної державної адміністрації про
стягнення одноразової грошової
допомоги до 05 травня.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що він є інвалідом війни 1-ої
групи та відповідно до частини п'ятої
статті 13 Закону України від 22 жовтня 1993
року № 3551-XII "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
(далі - Закон № 3551) має право на виплату
йому державою щорічної разової
грошової допомоги до 05 травня у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком.

Проте, у 2005 - 2007 роках така грошова
допомога йому була виплачена не в
повному обсязі та у розмірі, який не
відповідає Закону № 3551.

Просив поновити пропущений строк для
звернення до суду за захистом
порушених прав та інтересів, стягнути
на його користь заборгованість з
невиплаченої разової допомоги у сумі
7558,00 грн., яка йому повинна бути
виплачена за 2005-2007 роки відповідно до
статті 13 Закону № 3551.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 15 липня 2008 року,
залишеною без зміни ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02 березня 2009 року, у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить їх рішення скасувати та
направити справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини п'ятої статті 13
Закону № 3551 щорічно до 5 травня
інвалідам війни 1-ої групи
виплачується разова грошова допомога у
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком.

Розміри щорічної допомоги відповідної
категорії громадян, на яких
розповсюджується дія Закону № 3551,
встановлюється Законом України "Про
державний бюджет" на відповідний рік.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно зазначено судами
ОСОБА_4 є інвалідом війни 1-ої групи і
має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни - інвалідів війни. Йому була
виплачена передбачена Законами
України щодо державного бюджету
України на відповідний рік щорічна
разова грошова допомога у 2005-2007 роках
по 400 грн. щорічно.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_4, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що ОСОБА_4 пропустив
строк звернення до суду за захистом
порушеного права, зокрема що виплати
разової допомоги у 2005, 2006 роках, та що
така допомога йому була виплачена у
відповідності із Законом України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік",
який на час її виплати не був визнаний
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним).

Статтею 17-1 зазначеного Закону № 3551
передбачено, що щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами,
- за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Відповідно до вимог статті 17 цього ж
Закону фінансування витрат, пов'язаних
з введенням в дію цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого бюджетів.

Законами України про Державний бюджет
України встановлювався на відповідний
рік розмір щорічної разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту".

На період виникнення спірних
правовідносин, які є предметом спору в
цій справі, були наявні
нормативно-правові акти, які мають
однакову юридичну силу, але по-різному
встановлювали розмір щорічної
допомоги до 5 травня.

Суди попередніх інстанцій правильно
визначились щодо того, що пріоритетним
та таким, що підлягає застосуванню у
виниклих правовідносинах є закон, який
прийнятий пізніше у часі.

У зв'язку із цим колегія суддів вважає,
що суди дійшли правильного висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог в частині
виплати недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги до 05 травня за 2005-2006
роки, оскільки при проведенні виплати
такої допомоги застосуванню підлягали
розміри, встановлені Законом України
про Державний бюджет України на
відповідний рік. Ці Закони були
прийняті пізніше Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та були чинними у
момент виплати ОСОБА_4 щорічної
разової допомоги до дня Перемоги..

Крім того, колегія суддів вказує й на
таке.

Відповідно до частини першої статі 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, яка діяла на час вирішення
справи судом першої інстанції,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

ОСОБА_4 пропустив строк звернення до
суду без поважних причин, відповідач
наполягав на застосуванні вказаного
строку, але суд першої інстанції не
знайшов підстав для поновлення такого
строку.

Судові рішення судів першої та
апеляційної інстанції є законними і
обґрунтованими, підстав для їх
скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновок апеляційного
суду та встановлених обставин справи.

Відповідно частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а оскаржувані постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 15 липня 2008 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 березня
2009 року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці і
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради, Головного управління праці та
соціального захисту населення
Чернігівської обласної державної
адміністрації про стягнення
одноразової грошової допомоги - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Логвиненко А.О.

Мороз Л.Л.