Справа № 813/3298/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/3298/14
о 13 год. 03 хв. м. ЛьвівЛьвівський
окружний адміністративний суд, суддя
Гавдик З.В., секретар судового
засідання Саковець Б.П., розглянувши в
судовому засіданні адміністративну
справу за адміністративним
позовом Прокурора Личаківського
району м. Львова, прокурор - Бойко Н.І.до
Винниківської міської ради м. Львова,
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_1,
представник відповідача - не прибув
представник третьої особи - не
прибувпро визнання протиправним і
скасування рішення № 1150 від 13.02.2014 року
Прокурор Личаківського району м.
Львова звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду із
вказаним адміністративним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Винниківською міською радою на
підставі заяви ОСОБА_1 від 27.05.2013 року та
доданих до неї планів земельної
ділянки, витягу про державну
реєстрацію прав на будинок, технічного
паспорту прийнято рішення №1150 від
13.02.2014 року «Про надання ОСОБА_1 дозволу
на виготовлення технічної
документації із землеустрою на
земельну ділянку АДРЕСА_1».
Серед документів, які подані ОСОБА_1 з
заявою про виділення земельної
ділянки, та які стали підставою для
прийняття Винниківською міською радою
рішення №1150 від 13.02.2014 року, відсутні
документи, що підтверджують надання
земельної ділянки АДРЕСА_1 у власність
чи користування ОСОБА_1

Порядок безоплатного оформлення та
видачі громадянам України державних
актів на право власності на земельні
ділянки, затверджений постановою КМУ
№1112 від 14.07.2011 року може
застосовуватись лише у разі якщо
земельну ділянку, яку громадянин бажає
приватизувати він отримав у
користування до дня набрання чинності
Земельним кодексом України.

Відповідач прийняв спірне рішення за
відсутності документів, які
підтверджували надання відповідної
земельної ділянки у власність чи
користування ОСОБА_1

Спірним рішенням не визначено, чи таке
прийняте в порядку приватизації
земельної ділянки чи в порядку
передачі земельної ділянки в
користування (тобто в рішенні не
зазначено чи земельна ділянка
надається ОСОБА_1 у власність чи в
користування).

Законодавством України не передбачено
такий вид документації із землеустрою
як технічна документація із
землеустрою на земельну ділянку,
дозвіл на виготовлення якої надано
спірним рішенням.

Сформовані земельні ділянки
підлягають державній реєстрації у
Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера.

Водночас згідно публічної кадастрової
карти України (http://www.map.land.gov.ua/kadastrova-karta),
у якій згідно ст.ст. 35, 36 Закону України
«Про Державний земельний кадастр»
відображені об'єкти Державного
земельного кадастру, дані про земельну
ділянку АДРЕСА_1, відсутні.

Таким чином, земельна ділянка за
вказаною адресою є несформована (нова),
а відтак може надаватися у власність
лише на підставі проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно ця ж земельна ділянка може
бути приватизована ОСОБА_1 виключно
шляхом розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та подальшої передачі її у
приватну власність.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю, просила позов задоволити
повністю з підстав зазначених у
позовній заяві.

Відповідач прибуття повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, причини неприбуття не
повідомив, заперечення на позовну
заяву не подав, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення за №
00671861.

На адресу суду повернувся направлений
відповідачу за адресою вказаною у
позовній заяві поштовий конверт по
причині закінчення терміну зберігання.
Згідно ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Заслухавши пояснення представника
позивача, безпосередньо, всебічно,
повно та об'єктивно дослідивши наявні у
справі докази, давши їм оцінку, суд
встановив:

27.05.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
відповідача із заявою про виділення
землі для обслуговування будинку
АДРЕСА_1 згідно графічного додатку.

13.02.2014 року Винниківською міською радою
прийнято рішення №1150 «Про надання
ОСОБА_1 дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
на земельну ділянку АДРЕСА_1».

У вказаному рішенні зазначено:

«На виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 21.10.2009 року № 1112
«Про додаткові заходи щодо безоплатних
оформлення та видачі громадянам
України державних актів на право
власності на земельні ділянки»,
керуючись ст. 144 Конституції України,
пп. 34 п. 1 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст.
12, 35, 79-1, 81, 121, 122 Земельного кодексу
України, враховуючи пропозиції
постійної депутатської комісії з
питань регулювання земельних відносин
від 12.02.2014 р. (протокол засідання №112),
Винниківська міська рада вирішила:

1. Надати дозвіл гр. ОСОБА_1 на
виготовлення технічної документації
із землеустрою на земельну ділянку
АДРЕСА_1 (для обслуговування житлового
будинку) у м. Винники.

2. Гр. ОСОБА_1 забезпечити через
спеціалізовану землевпорядну
організацію виготовлення технічної
документації із землеустрою на
земельну ділянку, та подати
Винниківській міській раді на
затвердження».

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Земельним
кодексом України, Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 144 Конституції України,
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Згідно п.п. 34 п. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються відповідно до
закону питання регулювання земельних
відносин.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу
України, до міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить в тому числі
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього ж Кодексу, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього ж Кодексу

Згідно ст. 35 цього ж Кодексу,
врегульовані питання набуття
земельних ділянок для садівництва.

Згідно ст. 79-1 цього ж Кодексу,
формування земельної ділянки полягає у
визначенні земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру. Сформовані
земельні ділянки підлягають державній
реєстрації у Державному земельному
кадастрі. Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера. Земельна ділянка
може бути об'єктом цивільних прав
виключно з моменту її формування (крім
випадків суборенди, сервітуту щодо
частин земельних ділянок) та державної
реєстрації права власності на неї.

Згідно ст. 81 цього ж Кодексу, громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості)
належної їм земельної частки (паю).

Згідно ст. 116 цього ж Кодексу, набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі:

а) приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно ст. 118 цього ж Кодексу, громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього ж
Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі:

а) приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим же
Кодексом.

Згідно ст. 121 цього ж Кодексу, громадяни
України мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності в таких розмірах для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) у селах - не
більше 0,25 гектара, в селищах - не більше
0,15 гектара, в містах - не більше 0,10
гектара;

Згідно ст. 122 цього ж Кодексу, міські
ради передають земельні ділянки у
власність або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Згідно п. 1 Порядку безоплатних
оформлення та видачі громадянам
України державних актів на право
власності на земельні ділянки,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 5 серпня 2009 року
за N 844 (в редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 21 жовтня 2009 року
за N 1112), цей Порядок визначає спрощену
процедуру безоплатних оформлення та
видачі громадянам України у 2009 та
наступних роках державних актів на
право власності на земельні ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку і господарських
будівель, ведення особистого
селянського господарства в межах
населених пунктів та ведення
садівництва у розмірах, визначених
статтею 121 Земельного кодексу України,
після прийняття рішення про передачу
громадянам безоплатно у приватну
власність земельних ділянок:

Заява про видачу державного акта на
право власності на земельну ділянку
подається за місцем розташування
земельної ділянки. До заяви додається:

копія документа, що посвідчує особу;

засвідчена в установленому порядку
копія довіреності - для уповноваженої
особи;

копія документа про присвоєння
ідентифікаційного номера згідно з
Державним реєстром фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів;

копія рішення про передачу земельної
ділянки у власність, прийнятого
органом місцевого самоврядування чи
районною держадміністрацією, а також у
разі наявності - технічна документація
із землеустрою щодо складення
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку (далі - технічна
документація), або проект відведення
земельної ділянки, виготовлений та
затверджений до 15 серпня 2009 року.

У разі відсутності рішення про
передачу земельної ділянки у власність
громадянина, який отримав її у
користування до дня набрання чинності
Земельним кодексом України, громадянин
звертається із заявою про передачу
йому у власність такої земельної
ділянки до відповідного органу
місцевого самоврядування, а стосовно
такої земельної ділянки, отриманої у
користування для ведення садівництва
за межами населених пунктів, - до
відповідної районної
держадміністрації.

Відповідний орган місцевого
самоврядування чи районна
держадміністрація невідкладно приймає
рішення щодо надання дозволу на
виготовлення технічної документації
(виготовляється для громадян
безоплатно, за рахунок коштів
державного бюджету) з наступним
затвердженням зазначеної документації
та наданням земельної ділянки у
власність відповідно до вимог частини
другої статті 118 та в межах норм,
визначених статтею 121 Земельного
кодексу України.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього ж Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

Судом враховуються обґрунтування
позивачем та його представником
позовних вимог з підстав що набуття
права на землю громадянами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян,
одержання земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації.

Згідно заяви ОСОБА_1 до Винниківської
міської ради про виділення земельної
ділянки, така ділянка перебувала у її
фактичному користуванні. Так
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
ст. 122 Земельного кодексу України.
Рішення згаданих органів щодо
приватизації земельних ділянок
приймається на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Рішення про приватизацію земельної
ділянки, яка перебуває у користуванні
громадянина може бути прийняте у разі
наявності документів, які
підтверджують, що земельна ділянка
відповідної площі та конфігурації, яку
бажає приватизувати особа, раніше була
надана цій особі, або її спадкодавцям, у
власність чи у тимчасове користування.

ОСОБА_1 до заяви відповідачу про
виділення земельної ділянки, яка стала
підставою для прийняття спірного
рішення, документи, що підтверджують
надання земельної ділянки АДРЕСА_1 у
власність чи користування не надала.

Порядок на який зіслався відповідач у
спірному рішенні визначає спрощену
процедуру безоплатних оформлення та
видачі громадянам України у 2009 та
наступних роках державних актів на
право власності на земельні ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку і господарських
будівель, ведення особистого
селянського господарства в межах
населених пунктів та ведення
садівництва у розмірах, визначених ст.
121 Земельного кодексу України, після
прийняття рішення про передачу
громадянам безоплатно у приватну
власність земельних ділянок.

Згідно згаданого порядку, для
одержання державного акта на право
власності на земельну ділянку
громадянин або уповноважена ним особа
подає сільському, селищному, міському
голові або уповноваженій ним особі
адресовану територіальному органові
Держкомзему заяву про видачу такого
акта. До заяви додається в тому числі
копія рішення про передачу земельної
ділянки у власність, прийнятого
органом місцевого самоврядування чи
районною держадміністрацією.

У разі відсутності рішення про
передачу земельної ділянки у власність
громадянина, який отримав її у
користування до дня набрання чинності
Земельним кодексом України, громадянин
звертається із заявою про передачу
йому у власність такої земельної
ділянки до відповідного органу
місцевого самоврядування. Відповідний
орган місцевого самоврядування
невідкладно приймає рішення щодо
надання дозволу на виготовлення
технічної документації з наступним
затвердженням зазначеної документації
та наданням земельної ділянки у
власність відповідно до вимог частини
другої ст. 118 та в межах норм, визначених
ст. 121 Земельного кодексу України.

Відповідач прийняв спірне рішення за
відсутності документів, які б
підтверджували надання відповідної
земельної ділянки у власність чи
користування ОСОБА_1 Спірним рішенням
не визначено, чи таке прийняте в
порядку приватизації земельної
ділянки чи в порядку передачі
земельної ділянки в користування
(тобто в рішенні не зазначено чи
земельна ділянка надається ОСОБА_1 у
власність чи в користування).

Питання передачі земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування врегульовано ст. 123, а
питання приватизації земельних
ділянок врегульовано ст. 118 Земельного
кодексу України. В преамбулі спірного
рішення відсутнє посилання на вказані
норми Земельного кодексу України.

Законодавством встановлені такі види
документації із землеустрою в тому
числі проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок, технічна
документація із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); технічна
документація із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних ділянок;
технічна документація із землеустрою
щодо встановлення меж частини
земельної ділянки, на яку поширюються
права суборенди, сервітуту.

Законодавством України не передбачено
такий вид документації із землеустрою
як технічна документація із
землеустрою на земельну ділянку,
дозвіл на виготовлення якої надано
відповідачем спірним рішенням.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється у разі
формування нової земельної ділянки
(крім поділу та об'єднання) або зміни
цільового призначення земельної
ділянки. Формування земельної ділянки
полягає у визначенні земельної ділянки
як об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру. Сформовані
земельні ділянки підлягають державній
реєстрації у Державному земельному
кадастрі. Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера. В справі відсутні
докази того, що земельна ділянка
АДРЕСА_1, є сформована, а відтак може
надаватися у власність лише на
підставі проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Відповідачем та третьої особою жодних
належних та допустимих доказів в
спростування обґрунтування позовних
вимог позивача, суду не надано.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що дає
підстави вважати про відповідність
висновків державної експертизи
землевпорядної документації вимогам
чинного законодавства. Докази подані
позивачем не переконують в
обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, що позивачем зроблено не
було.

Таким чином, з врахуванням положень ст.
162 КАС України, позовні вимоги
прокурора до Винниківської міської
ради про визнання протиправним і
скасування рішення №1150 від 13.02.2014 року
«Про надання ОСОБА_1 дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою на земельну ділянку
АДРЕСА_1», підлягають задоволенню
повністю.

Суд присуджує з Державного бюджету
України, у відповідності до вимог ч. 1
ст. 94 КАС України, всі здійснені
стороною, яка не є суб'єктом владних
повноважень, та документально
підтверджені судові витрати, на
користь якої ухвалене судове рішення.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити
повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати
рішення Винниківської міської ради м.
Львова № 1150 від 13.02.2014 року «Про надання
ОСОБА_1 дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
на земельну ділянку АДРЕСА_1».

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі
23.06.2014 року.

Суддя
Гавдик З.В.