Справа № 820/11076/14
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 червня 2014 р.

№ 820/11076/14

Харківський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого -
судді Самойлової В.В.

за участю
секретаря судового засідання -
Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича компанія "Укр-Ленд"
до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Укр-Ленд" звернулось до
належного суду з адміністративним
позовом, в якому просить скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області від 21.05.2014 року
№, прийняте відносно нього.

Позивач обґрунтовує свої вимоги
наступним чином.

Так, він посилається на те, що при
проведенні перевірки податковим
органом та при оформленні її
результатів мало місце не дотримання
вимог податкового законодавства,
висновки акту перевірки базуються на
припущеннях і не підтверджуються
об'єктивними даними, а оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийняте з порушенням норм діючого
законодавства України, що є підставою
для його скасування.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_2 проти позову
заперечувала, посилаючись на те, що під
час проведення вказаної перевірки та
складанню акту перевірки фахівці
відповідного податкового органу діяли
згідно до вимог чинного податкового
законодавства, а прийняте за
результатами перевірки рішення є
законним, у зв'язку з тим, що у
складеному за результатами перевірки
акті були зафіксовані порушення вимог
податкового законодавства, за що
згідно до Податкового кодексу України
позивачу було визначене відповідне
податкове зобов'язання на підставі
оскаржуваного рішення.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що фахівцями ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області була проведена
позапланова документальна виїзна
перевірка ТОВ "Науково-виробнича
компанія "Укр-Ленд" щодо господарських
відносин із ТОВ "Виател" за січень 2012
року, за результатами якої 30.04.2014 р. був
складений акт за № 1618/20-30-22-03/38000269, де
були зафіксовані порушення вимог
податкового законодавства, а саме:

- ст. 185 - ст. 201 Податкового кодексу
України, а саме: завищення податкових
зобов'язань в частині формування
податкового кредиту з придбання послуг
у ТОВ "Виател" (податковий номер 38876259) у
розмірі 237461 грн. у січні 2014 року;

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України - завищення
податкового кредиту з придбання послуг
у ТОВ "Виател" (податковий номер 38876259) у
розмірі 291972 грн. у січні 2014 року;

- п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
підприємством було занижено суму
податку на додану вартість, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у розмірі 54511 грн. за січень 2014
року.

За наслідками вказаного акту перевірки
21.05.2014 року відповідачем стосовно
позивача було прийняте податкове
повідомлення-рішення № НОМЕР_1 на
загальну суму грошового зобов'язання 81
766,50 грн.

Із зазначеним рішенням суб'єкта
владних повноважень суд не
погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, де передбачено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не надав
належних доказів правомірності
оскаржуваного рішення, оскільки, як
вбачається з наявних письмових доказів
факт вказаних порушень позивачем вимог
податкового законодавства не знайшов
свого підтвердження при судовому
розгляді та спростовуються наступним.

Так, судом встановлено, що позивач мав
господарські відносини з ТОВ "Виател",
які здійснювалися на підставі
укладених договорів, за умовами яких
вказаний контрагент здійснював
постачання на адресу ТОВ "НВК "УКР-ЛЕНД"
товарів та робіт, а ТОВ "НВК "УКР-ЛЕНД" у
свою чергу здійснювало оплату вартості
поставлених товарів та робіт.

Вказані товари та роботи були придбані
позивачем з метою використання у
господарській діяльності, що в
подальшому ним було здійснено та про це
свідчать письмові докази у справі.

Судом встановлено, що основний вид
діяльності ТОВ "НВК "УКР-ЛЕНД" є
виробництво, ремонт та технічне
обслуговування гідравличного та
пневматичного устаткування, помп та
компресорів. Для здійснення цієї
діяльності підприємства має
відповідні матеріальні
(адміністративні, складські
приміщення, обладнання, устаткування
та інше) та трудові ресурси.

Так, ТОВ "Виател" здійснювало
постачання на адресу ТОВ "НВК "УКР-ЛЕНД"
товарів та робіт які за асортиментом,
номенклатурою та змістом узгоджуються
з зазначеними видами діяльності
підприємства, факти отримання товару
та робіт підтверджується доданими до
матеріалів справи первинними
документами, а саме: відповідними
видатковими накладними та актами
приймання, факт оприбуткування товару
підтверджується відповідними
ордерами, факт сплати ПДВ підтверджено
належним чином оформленими
податковими накладними, за отриманий
від ТОВ "Виател" товар та роботи були
здійснені розрахунки грошовими
коштами у безготівковій формі.

Як свідчать докази у справі, єдиною
підставою для встановлення податковим
органом вищевказаних порушень з боку
позивача є відсутність факту реального
вчинення ним господарських операцій з
його контрагентом, що базується на акті
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Виател" щодо
підтвердження господарських відносин
платниками податків за січень 2014 р.,
яким не підтверджено реальність
проведених господарських операцій за
січень 2014року.

Дана обставина була покладена
відповідачем в обгрунтування порушень
вимог податкового законодавства з боку
позивача, що на думку суду є
безпідставним, з огляду на наступне.

Так, у п. 198.1 ст. 198. Податкового кодексу
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх
ввезенні на митну територію України (у
тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого
вести облік результатів спільної
діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, - датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Також, відповідно до п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

При судовому розгляді встановлено, що
укладені між позивачем та вищевказаним
контрагентом правочини є дійсними,
виконаними сторонами в повному обсязі,
без претензій та зауважень, ні ким не
оскарженими та у судовому порядку не
визнані не дійсними.

Виконання умов договорів
підтверджується наданими до
матеріалів справи первинними
документами, бухгалтерської та
податкової звітності, які виписані
відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансової
звітності в Україні" і п. 2.4. ст. 2
"Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" дається поняття
первинного документу - це документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо-безпосередньо
після її закінчення.

В даному випадку позивачем такі
документи в повному обсязі були надані
як до перевірки так і до суду. При цьому
відповідна сторона жодних зауважень до
них не мала. А від так, суд не має
підстав піддавати сумніву реальність
вчинення позивачем господарських
операцій в періоді, що перевірявся.

Також, суд вважає безпідставним
посилання відповідача на акт "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки щодо підтвердження
господарських відносин платниками
податків за січень 2014 р., стосовно
контрагента позивача, який не може бути
взятий судом до уваги, оскільки нормами
діючого законодавства України не
передбачено можливість посилання ДПІ в
ході проведення перевірки одного
суб'єкта господарювання на акти
перевірок інших суб'єктів
господарювання.

Також, суд звертає увагу, що чинним
законодавством України на сторону
цивільно-правової угоди, яка є
платником податків, не покладено
обов'язку перевірки відповідності
законодавству установчих документів
постачальників товару та дотримання
ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент позивача не
виконав своїх зобов'язань по сплаті
податку, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

Чинне податкове законодавство не
ставить в залежність право позивача на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. Питання
податкового кредиту поширюється
тільки на окремо взятого платника
податків і не ставить цей факт у
залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

А від так, суд не може погодитися, що
оскаржуване рішення є законним та
обгрунтованим.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого: суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
ОСОБА_1 України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах та у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку
відповідна сторона не дотримала вимоги
закону про захист охороняємих прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому її оскаржуване
рішення, як суб'єкта владних
повноважень, є неправомірним, що дає
суду підстави для задоволення
адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу
підлягають поверненню судові витрати
зі сплати судового збору в розмірі 73,08
грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160, 162 КАСУ,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
21.05.2014 року №, прийняте щодо
товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Укр-Ленд".

Стягнути з Державного бюджету України
(УДКСУ в Червонозаводському районі м.
Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Укр-Ленд" (юридична
адреса: м. Харків, вул. Сумська, буд. 1, оф.
301, ) судові витрати зі
сплати судового збору в розмірі 73,08
(сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складання
постанови у повному обсязі відповідно
до ст. 160 КАСУ - з дня отримання копії
постанови, шляхом подачі апеляційної
скарги, з направленням її копії до
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено
25.06.2014 року.

Суддя

Самойлова В.В.