Справа № 639/3237/14-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 р.Справа № 639/3237/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання
Вовченко І.В

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Білоконова
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого
районного суду м. Харкова від 15.05.2014р.
по справі № 639/3237/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області

про визнання постанови незаконною,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування моральної шкоди та
судових витрат,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Жовтневого районного суду
м. Харкова від 15.05.2014р. в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, ОСОБА_1,
зазначає, що оскаржувана постанова
прийнята без повного та всебічного
з'ясування всіх обставин справи, в
порушення норм матеріального та
процесуального права, є
необґрунтованою та підлягає
скасуванню. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на
обставини встановлені постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013р. по
справі №820/10927/13-а.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, сторін,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
ч. 1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
21.08.2013 року Жовтневим районним судом м.
Харкова було видано виконавчий лист по
справі №2012/9355/2012 за позовом ОСОБА_3 до
ГУПФ України в Харківській області,
військового комісаріату Харківської
області, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Харківській області про
стягнення з ГУПФ України в Харківській
області компенсації за відрив від
звичайних занять на користь
представника позивача ОСОБА_1 у
розмірі 446,90 грн.

27 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області з заявою про
примусове виконання виконавчого листа.

01 квітня 2014 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області Пугач Н.В. на підставі п. 8 ч. 1 ст.
26 Закону України "Про виконавче
провадження" було винесено постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2012/9355/2012, виданого
21.08.2013 року Жовтневим районним судом м.
Харкова.

Вважаючи таке рішення державного
виконавця протиправним позивач
оскаржив його до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувана постанова державного
виконавця відповідає вимогам ч. 3 ст. 2
КАС України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступних підстав.

Критерії правомірності рішень та діянь
суб'єктів владних повноважень, до яких
в розумінні ст. 3 КАС України належать і
відповідач - Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області, при реалізації покладених на
нього функцій викладені законодавцем в
ч. 3 ст. 2 КАС України.

Досліджуючи обставини дотримання
відповідачем згаданих критеріїв при
реалізації владної управлінської
функції у спірних правовідносинах, суд
враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За визначенням ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Керуючись приписами ст. 11 КАС України,
з'ясувавши обставини спірних
правовідносин, перевіривши
обґрунтованість доводів сторін,
колегія суддів зазначає, що судовим
розглядом не встановлено факту
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин. Відповідач
- Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області, у спірних
правовідносинах діяв в межах наданих
повноважень та відповідно до вимог
чинного законодавства.

Так, відповідно до частини 1 статті 3
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
такого державного органу, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Згідно пункту 2 статті 3 Закону України
«Про виконавче провадження» рішення
про стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами
Державного казначейства України в
установленому Кабінетом Міністрів
України порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 45 від 30 січня 2013 року, яка набрала
чинності 06 лютого 2013 року, внесено
зміни до Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевого бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011
року. Зазначений порядок прийнятий
відповідно до частини другої статті 3
Закону України «Про виконавче
провадження» і пункту 9 розділу VI
«Прикінцеві та перехідні положення»
Бюджетного кодексу України та визначає
механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку,
боржниками є визначені в рішенні про
стягнення коштів розпорядники
(бюджетні установи) та одержувачі
бюджетних коштів, а також підприємства,
установи та організації, рахунки яких
відкриті в органах Казначейства; а
виконавчі документи - це оформлені в
установленому порядку виконавчі листи
судів та накази господарських судів,
видані на виконання рішень про
стягнення коштів, а також інші
документи, визначені Законом України
«Про виконавче провадження».

Пунктом 3 вищевказаного Порядку
передбачено, що рішення про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів.

У виконавчому листі, виданому
Жовтневим районним судом м.Харкова 21
серпня 2013 року у справі № 2012/9355/2012,
боржником зазначене Головне
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області, яке є бюджетною
установою, фінансування якої
здійснюється за рахунок бюджетних
коштів. Тобто, рішення суду про
стягнення коштів з Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області виконуються на
підставі виконавчих документів
виключно органами Казначейства.

Відповідно до пункту 33 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, у разі коли судове рішення
неможливо виконати протягом двох
місяців з дня надходження документів,
зазначених у пункті 6 цього Порядку,
орган Казначейства для виконання
рішення про стягнення передає до
Казначейства документи та відомості
згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього
Порядку. При цьому органом
Казначейства відновлюється проведення
платежів боржника.

Вимогами пункту 47 цього Порядку
передбачено, що безспірне списання
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
судових рішень та виконавчих
документів, здійснюється
Казначейством на підставі поданих
органом Казначейства документів та
відомостей, надісланих стягувачами та
боржником, інформації про неможливість
виконання безспірного списання коштів
з рахунків боржника.

Пунктом 48 вищевказаного Порядку
передбачено, що для забезпечення
безспірного списання коштів
державного бюджету згідно з пунктом 47
цього Порядку в Казначействі
відкривається в установленому порядку
відповідний рахунок.

Отже, виконавчий документ по справі
№2012/9355/2012 виданий 21.08.2013 року Жовтневим
районним судом м. Харкова підлягає
виконанню виключно органами
Казначейства.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті
26 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Посилання позивача на обставин
встановлені щодо Державної
казначейської служби України
постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013р. у
справі №820/10927/13-а є необґрунтованими,
оскільки вони не містить висновків
суду про відсутність виключної
компетенції органів Казначейства з
виконання судових рішень про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Харкова від 15.05.2014р. по справі №
639/3237/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Калитка О.М. Повний текст ухвали
виготовлений 24.06.2014 р.