Справа № 803/176/14
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 червня 2014 року Справа №
876/3298/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Клюби В.В., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання:
Саламахи О.І.

представника позивача:
Сороки Г.О.

представника позивача:
Губар Н.В.

представника відповідача:
Ніколайчука Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Ковельської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2014 року за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Ковельсільмаш" до Ковельської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Ковельсільмаш" (далі - ПАТ
«Ковельсільмаш») звернулося в суд з
позовом до Ковельської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області (далі - Ковельська
ОДПІ ГУ Міндоходів), в якому просило
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 9
грудня 2013 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 28.02.2014 р.
позов було задоволено.

Не погоджуючись із даною постановою, її
оскаржила Ковельська ОДПІ ГУ
Міндоходів. Апеляційну скаргу мотивує
тим, що реально здійснення
господарських операцій між ПАТ
«Ковельсільмаш» та ТОВ
«Восток-Транзит» не відбулося.
Відсутність можливості коригування
сум податкового кредити не є підставою
для зменшення незаконно віднесених сум
в податковому кредиті минулого
періоду. Тому просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
постановити нову. Якою відмовити
позивачу у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача Ковельської
ОДПІ ГУ Міндоходів, який просив
задовольнити апеляційну скаргу,
представників позивача ПАТ
«Ковельсільмаш», які просили
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи видно, що 21.11.2013 р.
Ковельська ОДПІ ГУ Міндоходів було
складено акт №542/22-00238138 про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ПАТ «Ковельсільмаш» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість та податку на прибуток при
здійсненні операцій з ТОВ
«Восток-Транзіт» згідно заключного
договору поставки від 01.06.2011 р. №50/06-89,
якою встановлено порушення вимог п.198.1,
198.3 ст.198 Податкового кодексу України
(далі - ПК України).

09.12.2013 р. відповідачем на підставі
вказаного Акта прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №,
яким позивачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 550 000
грн., в тому числі 366 667 грн. за основним
платежем та 183 333,50 грн. штрафних
санкцій.

Як встановлено судом першої інстанції,
та підтверджено матеріалами справи
між позивачем та ТОВ «Восток-Транзіт»
укладено договір поставки № 50/06-89 від
01.06.2011 р.

Згідно платіжного доручення №С0428LIFCM
від 28.04.2012 р. ПАТ «Ковельсільмаш»
перераховано кошти в сумі 2 200 000 грн. в
т.ч. ПДВ 366 666,66 грн., призначення платежу
- переплата за метал згідно вище
згадуваного договору.

ТОВ «Восток-Транзіт» на отриману
передоплату виписано податкову
накладну №6 від 28.04.2012 р. на ПАТ
«Ковельсільмаш», яка зареєстрована в
ЄРПН, на смугу 45х6ст 5пс в кількості 272 250
273 тонн по ціні 6 734 грн. на загальну суму
22 000 000 грн., в тому числі ПДВ 366 666,67 грн.
Форма проведення розрахунків-плата з
поточного рахунку по договору поставки
№50/06-89 від 01.06.2011 р.

Також, при перевірці встановлено, що
ТОВ «Восток-Транзіт» шляхом
перерахування коштів на рахунок
позивача за платіжними дорученнями
повернуто суму передоплати за
металопрокат згідно договору №50/06-89
від 01.06.2011 р. в розмірі 2 400 000 грн., в тому
числі ПДВ 400 000 грн.

Згідно інформаційних баз, наявних у
податковому органі, ТОВ
«Восток-Транзіт» по податковому
обліку вищевказані операції з
повернення суми переплати в адресу ПАТ
«Ковельсільмаш» в сумі 2 216 317, 62 грн.
протягом вересня 2013 рокує
невідображені, оскільки ТОВ
«Восток-Транзіт» було зареєстровано
платником податку на додану вартість
згідно свідоцтва №02429105 від 20.05.2004 р., а
31.07.2012 р свідоцтво платника ПДВ було
анульовано.

Задовольняючи адміністративний позов
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до п.192.1 ст.192 ПК України ТОВ
«Восток-Транзіт» не здійснювало
коригування податкового зобов'язання з
ПДВ і не виписувало позивачу
розрахунок коригування, а ПАТ
«Ковельсільмаш» відповідно,
розрахунок коригування не отримувало
та не здійснювало коригування
податкового кредиту з ПДВ. Вважав, що
висновки податкового органу про
заниження позивачем ПДВ та завищення
від'ємного значення не знайшло свого
підтвердження в ході розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, вважає, що вони
зроблені у зв'язку з неповним
з'ясуванням обставин у справі і не
відповідають встановленим судом
обставинам.

Згідно пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Згідно із п.198.3. ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, в тому числі, у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 192.1. ст.192 ПК України
якщо після постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

Згідно п. 192.2. ст.192 ПК України норма
пункту 192.1 цієї статті не поширюється
на випадки, коли постачальник
товарів/послуг не є платником податку
на кінець звітного (податкового)
періоду, в якому був проведений такий
перерахунок.

Як стверджується матеріалами
перевірки та не заперечувалось
представником позивача в судовому
засіданні реального здійснення
господарської операцій між ТОВ
«Восток-Транзіт» та ПАТ
«Ковельсільмаш» не відбулось.

Судом першої інстанції не взято до
уваги те, що необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум ПДВ до податкового кредиту
є факт придбання товарів та послуг з
метою їх використання в господарській
діяльності.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до податкового кредиту з
податку на додану вартість навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Таку ж позицію підтримав Вищий
адміністративний суд України в листі
№742/11/13-11 від 02.06.2011 р.

Тому в зв'язку з відсутністю реального
здійснення поставки товару у позивача
не виникло права на включення сум
податку до податкового кредиту з
податку на додану вартість.

Щодо застосування п.п. 192.1, 192.2 ст.192 ПК
України, ТОВ «Восток-Транзіт»
правомірно не виписувало ПАТ
«Ковельсільмаш» розрахунок
коригування, а ПАТ «Ковельсільмаш»,
відповідно його не отримувало та не
здійснювало на його підставі
коригування податкового кредиту з ПДВ.
Застосування даної норми є неможливим,
оскільки в п.192.1 ст.192 ПК України
вказується про перерахунок сум
податкових зобов'язань після
постачання товарів чи послуг, а ТОВ
«Восток-Транзіт» було повернуто для
позивача виплачені грошові кошти які
були перераховані позивачем як
попередня оплата за товар за договором
№50/06-89 від 01.06.2011 р., при цьому не було
здійснено поставку товарів
(металопрокату).

Також судом першої інстанції не
враховано, що відсутність можливості
коригування сум податкового кредиту не
є підставою для залишення незаконно
віднесених сум в податковому кредиті
минулого періоду, оскільки, виписувати
розрахунок коригування не було кому,
адже постачальник - неплатник ПДВ не
вправі це робити.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що відповідач як суб'єкт
владних повноважень надав суду
достатні та беззаперечні докази в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення та
правомірно прийшов до висновку про
донарахування податку на додану
вартість товариства, а тому наявні
підстави для застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) на
підставі п.198.1, 198.3 ст.198 ПК України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, що є
підставою постанову суду скасувати та
прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Ковельської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області
задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року по справі №803/176/14 скасувати та
прийняти нову, якою в задоволені позову
Публічного акціонерного товариства
"Ковельсільмаш" відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.В. Клюба

І.О. Яворський

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 24.06.2014 р.