Справа № 810/2227/14
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2014 року 810/2227/14
Київський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя: Головенко О.Д.,
при секретарі судового засідання
представника позивача: ОСОБА_1;
представників відповідача:
Завальської С.В., Літвінова О.М.;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_4 до
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів Київської
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів Київської
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 13.10.2011.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що податкове повідомлення -
рішення щодо зобов'язання позивача
сплатити нараховану суму податку з
доходів фізичних осіб прийняте
відповідачем всупереч вимогам Закону
України від 22.03.2003 № 889-IV «Про податок з
доходів фізичних осіб» (надалі - Закон
№ 889) та Податкового кодексу України
(надалі - ПК України) та є незаконними та
такими, що підлягає скасуванню.

Вважає, що висновки відповідача є
необґрунтованими, оскільки позивач має
всі без винятку первинні бухгалтерські
документи, які підтверджують виконання
зобов'язань за укладеним правочином з
контрагентами.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечили та
просили відмовити у його задоволення. В
обґрунтування своїх заперечень
вказали, що під час проведення
документальної позапланової перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2007 по
31.12.2010 було встановлено порушення норм
податкового законодавства, а саме ст. 17
та п.п. 8.1.3 п. 8.1 ст. 8 Закону № 889, в
результаті чого позивачем не
подавалось до органів податкової
служби декларації про отримані доходи
за перевіряємий період.

Вважає, що оскаржуване податкове
повідомлення - рішення винесено
правомірно, про що свідчить акт
перевірки, яким встановлено порушення
податкового законодавства з боку
позивача, також вважає, що відповідачем
було дотримано усі вимоги закону при
винесені даного податкового
повідомлення - рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, заслухавши
пояснення представника позивача,
представників відповідача, суд вважає,
що позов слід задовольнити, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що у жовтні 2011 року
посадовими особами відповідача
проведено документальну позапланову
перевірку громадянки ОСОБА_4 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2007 по 31.12.2010, за
результатами якої складено акт №
2135/17-1/НОМЕР_2 від 04.10.2011.

За результатами проведеної перевірки
податковим органом винесено податкове
повідомлення-рішення від 13.10.2011 №
, яким донараховано податкове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у сумі 45 490 993,95 грн.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач перебував у договірних
взаємовідносинах з ТОВ «Аларіт Пром»,
ТОВ «Аларіт Україна», ТОВ «Аларіт
Трейд», ТОВ «Орто Плюс» та ТОВ
«Спеціалізоване управління № 630».

Відповідач посилається на результати
аналізу руху коштів по розрахунковим
рахункам відкритим у ВАТ «Український
професійний банк» та ФАБ
«Факторіал-Банк», а саме виписок за
операціями по даним рахункам за період
з 01.01.2007 по 31.12.2009.

На думку податкового органу порушення
полягали в тому, що в період з 2007 року по
2010 рік позивач отримав від ТОВ «Аларіт
Пром», ТОВ «Аларіт Україна», ТОВ
«Аларіт Трейд», ТОВ «Орто Плюс» та ТОВ
«Спеціалізоване управління № 630» на
свої розрахункові рахунки грошові
кошти в загальній сумі 303 273 293,00 грн. та
не включив дану суму до річної
декларації, результатом чого стала
несплата податку з доходів фізичних
осіб в сумі 45 490 993,95 грн.

Як свідчать матеріали справи і про що
зазначено в акті перевірки, грошові
кошти перераховувались ТОВ «Аларіт
Пром», ТОВ «Аларіт Україна», ТОВ
«Аларіт Трейд», ТОВ «Орто Плюс» та ТОВ
«Спеціалізоване управління № 630» на
розрахункові рахунки позивача у ВАТ
«Український професійний банк» №
НОМЕР_3 та у Київській ФАБ
«Факторіал-Банк» № НОМЕР_4. З
банківських виписок по вищевказаним
рахункам за 2007-2009 роки, що наявні в
матеріалах справи, вбачається, що
грошові кошти перераховувались по
договорам доручення.

На думку суду при проведенні
позапланової перевірки ОСОБА_4
відповідач неналежним чином здійснив
аналіз виписок про рух коштів на
рахунках позивача та не провів
перевірку первинних документів, на
підставі яких перераховувались кошти,
зокрема договори доручення про які
йдеться в банківських документах.

Грошові кошти, про які зазначено в акті
перевірки, в загальній сумі
303 273 293,00 грн. були перераховані
позивачу на підставі наступних
договорів:

- договір доручення № 72 від 29.05.2007,
додаткова угода № 01 від 02.07.2007,
укладений з ТОВ «Аларіт Пром»;

- договір доручення № 144 від 19.11.2007,
додаткова угода № 01 від 30.11.2007,
укладений з ТОВ «Аларіт Пром»;

- договір доручення № 9 від 09.02.2005,
укладений з ТОВ «Аларіт Україна»;

- договір доручення від 08.05.2008,
додаткова угода № 01 від 12.05.2008 та
додаткова угода № 02 від 17.10.2008,
укладений з ТОВ «Орто Плюс»;

- договір доручення від 01.10.2008,
додаткова угода № 1 від 10.10.2008,
укладений з ТОВ «Орто Плюс»;

- договір доручення № 1-Д від 15.09.2006,
додаткова угода № 01 від 18.09.2006 та
додаткова угода № 02 від 17.10.2008 року,
укладений з ТОВ «Аларіт Пром»;

- договір доручення № 01/09 від 28.01.2009,
укладений з ТОВ «Аларіт Пром»;

- договір доручення № 05/01 від 05.01.2009,
укладений з ТОВ «Спеціалізоване
управління № 630»;

- договір доручення № 2-Д від 01.12.2008,
додаткова угода № 01 від 30.12.2008 та
додаткова угода № 02 від 05.01.2009,
укладений з ТОВ «Аларіт Трейд».

Відповідно до даних договорів
доручення та додаткових угод до них
вбачається, що позивачу було доручено
здійснити від імені юридичних осіб, що
перераховували позивачу грошові кошти,
юридичні дії, а саме провести
розрахунки з фізичними особами,
придбати товарно - матеріальні
цінності.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону № 889
доходом є сума будь-яких коштів,
вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних
платником податку у власність або
нарахованих на його користь, чи набутих
незаконним шляхом у випадках,
визначених п.п. 4.2.16 п. 4.2 ст. 4 цього
Закону, протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її
межами.

Пунктом 4.1 ст. 4 Закону № 889 встановлено,
що загальний річний оподатковуваний
дохід складається з суми загальних
місячних оподатковуваних доходів
звітного року.

Крім того, ст. 1000 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) визначено,
що за договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Згідно до ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Пунктом 4.2 ст. 4 Закону № 889 визначено
вичерпний перелік доходів, які
включаються до загального місячного
оподатковуваного доходу. Зазначений
перелік не містить пункту, під який
підпадало б отримання грошових коштів
повіреним від довірителя для виконання
договору доручення.

Також п.п. 4.3.2 п. 4.3 ст. 4 Закону № 889
зазначено, що до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включається (що не
підлягають відображенню в його річній
податковій декларації) сума коштів,
отриманих платником податку під звіт, з
урахуванням норм пункту 9.10 статті 9
цього Закону.

Пункт 9.10 ст. 9 Закону № 889 передбачає, що
грошові кошти під звіт можуть
надаватись не тільки в рамках трудових
відносин, а й на «…виконання окремої
цивільно-правової дії за дорученням та
за рахунок особи, що надала кошти під
звіт».

Відповідно до п. 6.2 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 15 «Дохід»,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 29.11.1999 № 290, не
визнаються доходами суми надходжень
від інших осіб за договором комісії,
агентським та іншим аналогічним
договором на користь комітента,
принципала тощо.

Тобто всі юридичні дії, що вчиняються
повіреним, як представником
довірителя, вчиняються від імені та за
рахунок довірителя. А отже, грошові
кошти, надані довірителями в особі ТОВ
«Аларіт Пром», ТОВ «Аларіт Україна»,
ТОВ «Аларіт Трейд», ТОВ «Орто Плюс» та
ТОВ «Спеціалізоване управління № 630»
позивачу по договорам доручення не
можуть бути доходом повіреного
відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону № 889.

Згідно до ст. 1002 ЦК України повірений
має право на плату за виконання свого
обов'язку за договором доручення, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Отже, по цивільно-правовим договорам,
якими є договори доручення, повірений
може отримувати плату (винагороду), яка
включається до місячного
оподатковуваного доходу.

Договорами доручення позивача
передбачено, що за виконання
зобов'язань, передбачених договорами
доручення позивач (повірений) не
отримує жодної винагороди (на
безоплатній основі). Таким чином, при
отриманні грошових коштів по договорам
доручення у позивача відсутній дохід
та не виникають податкові зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб.

Щодо отримання позивачем - ОСОБА_4
грошових коштів у сумі 303 273 293,00 грн.
судом було встановлено, що згідно
вищевказаних договорів доручення
позивач не отримує будь - якої
винагороди, зокрема, згідно
банківських виписок частина кошти, що
була отримана повернута на рахунки
підприємств.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач як суб'єкти
владних повноважень не довів суду
правомірність прийнятого
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення
№ від 13.10.2011.

За наведених обставин суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати недійним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів Київської
області від 13.10.2011 № .

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Головенко О.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 12 травня 2014 р.