Справа № 820/8253/14
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 червня 2014 р.
№ 820/8253/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єгупенко В.В.

за участю секретаря - Вождаєвої М.О.

за участю представників сторін:

представника позивача - Гончарова Р.О.

представника відповідача - Коваленко
М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Проектно-будівельна
компанія "ІНБІТЕК" до Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю Проектно-будівельна
компанія "Інбітек", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом та просить
суд скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 17.04.2014 року прийняте
ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що висновки викладені в акті
перевірки зроблені з перевищенням
повноважень, а винесене
податкове-повідомлення рішення
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував
проти позову просив відмовити у
задоволенні у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, вважає що
адміністративний позов підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав
та мотивів.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
Проектно-будівельна компанія "Інбітек"
перебуває на обліку в ДПІ у
Московському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області, про
що свідчить довідка про взяття на облік
платника податків від 06.02.2007 року №110 та
є платником податку на додану вартість
відповідно до свідоцтва №100028064 серії
НБ №059486.

Фахівцями контролюючого органу
проведено перевірку ТОВ ПБК «Інбітек»
(податковий номер 34859664) з питань
взаємовідносин з ТОВ «Харківавтогруз»
(податковий номер 37575950) за період з
01.11.2012 року по 30.11.2012 року, ТОВ
«Новохолдинг» (податковий номер 38531029)
за період з 01.06.2013 року по 31.08.2013 року,
ТОВ «Екомаш сістем» (податковий номер
38677898) за період з 01.09.2013 року по 30.09.2013
року, ТОВ фірма «Мінол» (податковий
номер 38837272) за епізод 01.10.2013 року по
31.10.2013 року, ТОВ «Тексоіл» (податковий
номер 37654450) за період з 01.09.2013 року по
31.10.2013 року та подальшої участі
отриманих тмц (робіт, послуг) у
фінансово - господарській діяльності
підприємства за результатами якої
складено акт від 11.03.2014 року
№442/20-34-22-01-05/34859664 (а.с.17-40, т.1).

Як зазначено у висновках
вищезазначеного акту контролюючим
органом встановлено порушення:

- п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-IV із змінами
та доповненнями встановлено заниження
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ
«Харківавтогруз» за період з 01.11.2012
року по 30.11.2012 року у сумі 200897 грн., у т.ч
за листопад 2012 року на суму 200897 грн.

- звіркою ТОВ ПБК «Інбітек» встановлено
відображення в податковому обліку
господарських операцій та розрахунків
з ТОВ «Новохолдинг» (податковий номер
38531029) за період з 01.06.2013 року по 31.08.2013
року, ТОВ «Екомаш систем» (податковий
номер 38677898) за період з 01.09.2013 року по
30.09.2013 року, ТОВ фірма «Мінол»
(податкови номер 38837272) за період 01.10.2013
року по 31.10.2013 року, ТОВ «Тексоіл»
(податковий номер 37654450) за період з
01.09.2013 року по 31.10.2013 року та подальшої
участі отриманих тмц (робіт, послуг) у
фінансово-господарській діяльності
підприємства (а.с.39, т.1).

На підставі вищезазначених висновків,
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення - рішення
№ від 17.04.2014 року яким позивачу
нараховано суму грошового зобов'язання
за основним платежем у розмірі 200897,00
грн., та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) у розмірі 100448,50
грн., (а.с.8. т.1).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних правових актів індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, та підтверджується
матеріалами справи, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
Проектно-будівельна компанія "Інбітек"
має ліцензію видану Інспекцією
державного архітектурно - будівельного
контролю у м. Києві Державної
архітектурно - будівельної інспекції
України на господарську діяльність у
будівництві пов'язана зі створенням
об'єктів архітектури (за переліком
робіт згідно з додатком) АД №035913
(а.с.236-127, т. 2).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Харківавтогруз»
«орендодавець» та товариством з
обмеженою відповідальністю «Проектно -
будівельна компанія Інбітек»
«орендар» укладено договір оренди
будівельних машин та механізмів №11/01
від 11.01.2012 року відповідно до умов якого
Орендодавець зобов'язується надати в
оренду будівельні машини та механізми
а Орендар зобов'язується прийняти в
оренду будівельних машин та механізмів
орендодавця і зобов'язується
сплачувати Орендарю плату за оренду
будівельних машин та механізмів
(а.с.43-44, т. 1).

Позивачем було оформлено заявки до
вищезазначеного договору про надання
техніки.

Виконання договору підтверджується
актами виконаних робіт (оказаних
послуг) складеними та підписаними між
сторонами в яких зазначається
найменування будівельних машин та
механізмів, кількість, ціна.

Право на віднесення сум до податкового
кредиту підтверджено наявними у справі
податковими накладними, виписаними
товариством з обмеженою
відповідальністю «Харківавтогруз» на
адресу позивача.

Як встановлено судом необхідність
оренди будівельних машин та механізмів
виникла у позивача на підставі
контракту субпідряду №142/06-10 від 23.06.20110
року укладеного між товариством з
обмеженою відповідальністю «Шляхове
будівництво «Альтком» «генпідрядник»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Проектно -
будівельна компанія Інбітек»
«субпідрядник» відповідно до умов
якого субпідрядник бере на себе
зобов'язання переважно власними силами
і засобами виконати роботи по об'єкту
«Реконструкція аеродрому Державного
підприємства «Міжнародиий аеропорт
«Львів». Характер будівництва -
реконструкція, а саме: виконання робіт
з водовідведення та водозниження
відповідно до затвердженої
проектно-кошторисної документації і в
обумовлений контрактом строк.
Генпідрядник зобов'язується надати
субпідріднику будівельний майданчик,
проектно - кошторисну документацію,
забезпечити своєчасне фінансування
будівництва, при необхідності
забезпечити будівельними та ішими
матеріалами, прийняти роботи і
повністю сплатити вартість фактично
виконаних робіт (а.с.75-82. т. 1).

Узгодження вартості робіт
підтверджується довідками про
вартість виконаних робіт та витрат
типової форми №КБ-3 та підсумковими
відомостями ресурсів

Виконання вказаних робіт
підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт типової
форми №КБ-2в та відомостями ресурсів за
березень, лютий 2012 року.

Також субпідрядником було здано, а
генпідрядником прийнято відомість
витрачених ресурсів витрат замовника
(витрати по факту).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Донспецмонтаж»
(замовник) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Проектно -
будівельна компанія Інбітек»
«підрядник» укладено договір №2010/10-03
підряду на виконання будівельно -
монтажних робіт на об'єкті стадіон
«Євро - 2012» на території у районі вул.
Стрийської - Кільцевої дороги -
проектованої вул.. Вернадського у м.
Львові від 01.10.2010 року, відповідно до
умов якого підрядник зобов'язується
своїми та залученими силами та коштами
виконати передбачені цим Договором
будівельно-монтажні роботи на об'єкті
стадіон по вул. Стрийської-Кільцевої
дороги-проектованої у м. Львові
відповідно до погодженої проектної
документації та передати виконані
Роботи Замовнику відповідно до цього
договору, додатків до нього. Перелік
Робіт, що виконуються за цим Договором
визначається у Додатку до даного
Договору (164-172, т.1).

Узгодження вартості робіт
підтверджується довідками про
вартість виконаних робіт та витрат
типової форми №КБ-3 та підсумковими
відомостями ресурсів

Виконання вказаних робіт
підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт типової
форми №КБ-2в та відомостями ресурсів.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Мереф'янська скляна
компанія» (замовник) та товариством з
обмеженою відповідальністю «Проектно -
будівельна компанія Інбітек»
(підрядник) укладено договір №27/09 на
виконання робіт (договір підряду) від
27.09.2012 року, відповідно до умов якого
Підрядник зобов'язується на свій ризик
власними (власними і залученими) силами
і засобами виконати улаштування
асфальтового покриття території
майданчика складу готової продукції
площею 1477М.КВ., з товщиною шару щебеню
дорожнього не менше 12 см і товщиною
шару асфальту не менше 5см (надалі
іменуються «Роботи») за адресою
м.Мерефа, вул. Леонівська 84а (надалі
іменуються «Майданчик») відповідно до
Договірної ціни та локальних
кошторисів, що є Додатком №1 та у
строки, встановлені у Графіку
виконання робіт, що є Додатком №2 та
технічного завдання (Додаток №3) до
цього Договору. Замовник зобов'язаний
прийняти Роботи та оплатити їх
відповідно до умов Договору (а.с.162-169,
т.1).

Узгодження вартості робіт
підтверджується довідками про
вартість виконаних робіт та витрат
типової форми №КБ-3 та підсумковими
відомостями ресурсів

Виконання вказаних робіт
підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт типової
форми №КБ-2в та відомостями ресурсів.

Необхідність укладених вищезазначених
договорів виникла у позивача на
підставі наступного.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Харківавтогруз»
(виконавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Проектно -
будівельна компанія Інбітек»
(замовник) укладено договір №110 про
надання транспортно - експедиційних
послуг від 10.10.2012 року відповідно до
умов якого Виконавець бере на себе
зобов'язання організувати і
забезпечити перевезення вантажу
(вибурена порода та бентоніт, грунт) за
маршрутом: будівельний майданчик біля
с. Єлізаветівка (Харківська обл..) -
Природні кар'єри на території селищної
ради смт. Краснопавлівка (Харківська
обл.) (а.с.223, т. 1).

Виконання умов договору
підтверджується наявними в матеріалах
справи актами здачі - приймання робіт
(надання послуг).

Право на віднесення сум до податкового
кредиту підтверджено наявними у справі
податковими накладними, виписаними
товариством з обмеженою
відповідальністю «Харківавтогруз» на
адресу позивача.

Частиною 2 ст.48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" встановлено,
що документами для юридичної особи, що
здійснює вантажні перевезення, є
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
дорожній лист, товарно-транспортна
накладна або інший визначений
законодавством документ на вантаж.

Відповідно до абз.27 п.1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні (затверджено
наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997р., зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р.
за №128/2568; далі за текстом -Правила №363)
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Підпунктом 11.1 п.11 Правил №363 визначено,
що товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля є
основними документами на перевезення
вантажів.

Позивачем до матеріалів справи на
підтвердження переміщення товарно
матеріальних цінностей у просторі
надано товарно - транспортні накладні
(а.с.238-250. т. 1, а.с.1-155, т. 2).

Судом встановлено, та підтверджується
матеріалами справи, що між товариством
з обмеженою відповідальністю
«Харківавтогруз» «виконавець» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Проектно -
будівельна компанія Інбітек»
«замовник» укладено договори на
послуги будівельних машин та
механізмів №27/08 від 27.08.2012 року, №03/09-12
від 03.09.2012 року, №05/09-12 від 05.09.2012 року,
відповідно до умов якого Виконавець
зобов'язується надати послуги
будівельних машин та механізмів, (далі
йменуються - «будівельні машини та
механізми»), а Замовник зобов'язуєтьтя
прийняти послуги будівельних машин та
механізмів Виконавця і зобов'язується
сплачувати Виконавцю плату за послуги
будівельних машин та механізмін
(а.с.154-157, т. 2).

Позивачем було оформлено заявки до
вищезазначеного договору про надання
техніки.

Виконання договору підтверджується
актами виконаних робіт (оказаних
послуг) складеними та підписаними між
сторонами в яких зазначається
найменування будівельних машин та
механізмів, кількість, ціна.

Право на віднесення сум до податкового
кредиту підтверджено наявними у справі
податковими накладними, виписаними
товариством з обмеженою
відповідальністю «Харківавтогруз» на
адресу позивача.

На виконання ухвали Харківського
окружного адміністративного суду від
05.06.2014 року, позивачем надано до суду
платіжні доручення з відмітками банку,
чим підтверджено сплату послуг за
договорами, а також письмові пояснення
де зазначено, що між ТОВ
«ХАРКІВАВТОГРУЗ» (код 37575950) та ТОВ «ПБК
«Інбітек» (код 34859664) було укладено
Договір купівлі-продажу будівельних
матеріалів та виробів №07/08 від 07.08.2013р.
Згідно з умовами вказаного договору,
ТОВ «ХАРКІВАВТОГРУЗ» (код 37575950)
виступав покупцем а ТОВ «ПБК «Інбітек»
(код 34859664) - «Продавцем». Загальна сума
за Договором №07/08 від 07.08.2013р. склала 780
614. 72 грн., ТОВ -«ХАРКІВАВТОГРУЗ» (код
37575950) виникла заборгованість перед ТОВ
«ПБК «ШБІТЕК» (код 34859664) у сумі - 780 614. 72
грн. Для врегулювання та ліквідації
заборгованості, між підприємствами
було проведено звірку взаємних
розрахунків, за результатами звірки
складено акт взаємних розрахунків від
30.08.2013 року. Відповідно до акту, ТОВ
«ХАРКІВАВТОГРУЗ» (код 37575950) та ТОВ «ПБК
Інбітек» код 34859664) встановили, що
станом на 30.08.2013 року заборгованість
між підприємствами відсутня.

Оцінивши перелічені первинні
документи за правилами ст.86 КАС
України, суд зазначає, що зміст
оглянутих документів містить назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції;
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції; первинні документи виписані
реально існуючими суб'єктами права.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що оглянуті документи не
мають дефектів форми, змісту або
походження, котрі в силу ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", ст. 44
Податкового кодексу України, п. 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704, спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

Суд зазначає, що у ході розгляду справи
відповідачем за правилами ч. 2 ст.71 КАС
України не спростовано достовірності
відомостей цих первинних документів.

Таким чином, згадані договори та
переліченні первинні документи
визнаються судом належними та
допустимими доказами наявності між
позивачем та контрагентом позивача
факту вчинення правочину в розумінні
ст.202 Цивільного кодексу України.

Витребувані судом на виконання вимог
ст.71 КАС України та приєднані до справи
документи, а саме: платіжні доручення
засвідчують факт виконання позивачем
зобов'язань за спірним правочином
шляхом перерахування безготівкових
грошових коштів, що означає втрату
позивачем права власності на ці кошти.
Доказів повернення цих коштів до
позивача, наявності у позивача та його
контрагенту спільного інтересу щодо їх
отримання позивачем (що могло б мати
місце в разі пов'язаності цих осіб), до
матеріалів справи суб'єктом владних
повноважень не подано. За правилами
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
операція по списанню коштів з
банківських рахунків платника податку
призводить до зміни стану та структури
активів і зобов'язань такого платника.
Отже, приєднані до справи документи про
оплату послуг визнаються судом
належними та допустимими доказами
реальності вчиненого між позивачем та
контрагентом позивача господарської
операції.

У ході розгляду справи судом
встановлено, що жодних зауважень чи
претензій до складених первинних
документів, правоздатності і
дієздатності юридичних осіб, які є
сторонами спірних правочинів, до
правового статусу сторін договорів як
платників ПДВ, відповідності спірних
правочинів вимогам закону, належності
складання первинних документів за
спірним правочином, ані при проведенні
перевірки, ані в ході судового розгляду
з боку відповідача немає.

Розглянувши матеріали справи, суд з
дослідженого акту перевірки встановив,
що фактичною підставою для
відображення в акті порушення
позивачем норм податкового
законодавства слугував висновок акту
отриманого від ДПІ у Московському
районі м. Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Харківавтогруз» від 13.12.2013 року
№358/20-30-22-03/37575950 у висновках якого
встановлено відсутність факту
реального вчинення господарської
діяльності по взаємовідносинам із
постачальниками па суму 4490055 грн. Н т.ч.
ПДВ 748343 грн., та з покупцями на суму 4609464
грн. в т.ч. ПДВ 768244 грн. Також було
встановлено, що платник не знаходиться
за місцезнаходженням (фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
та здійснення управління і обліку). Не
підтверджено задекларовані платником
податкові зобов'язання з ПДВ за період
листопад, грудень 2011 року, січень,
червень, серпень, вересень 2012 року.

Таким чином, відповідач фактично
застосував до позивача негативні
наслідки, які є результатом дій
(бездіяльності) інших юридичних осіб.

В силу приписів ПК України акт
перевірки, складений органом державної
податкової служби України відносно
платника податків не є беззаперечним
та безумовним доказом вчинення
порушень контрагентами такого
платника, за умови доведеності
платником реальності вчинення
господарської операції. При
дослідженні факту здійснення
господарської операцій оцінюватися
повинні, перш за все, відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку. З урахуванням
викладеного, суд наголошує, що з огляду
на реальний характер операції, за
наслідком виконання якої позивачем був
сформований оспорюваний податковий
кредит та валові витрати, порушення
контрагентом правил здійснення
податкової дисципліни та
господарської діяльності не може бути
підставою для позбавлення платника
(позивача у справі) права на отримання
податкової вигоди за умови відсутності
доказів недобросовісності такого
платника.

Суд також зазначає, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права зі статусом юридичної особи, а
відтак за змістом Податкового кодексу
України позивач та контрагенти
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість. За таких обставин,
межі юридичної відповідальності
кожного платника ПДВ, яка (слід
розуміти - відповідальність)
відповідно до ст.61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

Слушність наведеного висновку
окружного адміністративного суду
підтверджується правозастосовною
практикою Європейського Суду з прав
людини (рішення від 22.01.2009 р. у справі
"БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №
3991/03), а також правозастосовчою
практикою Верховного Суду України
(постанова від 09.09.2008р. у справі
№21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у справі
№ 21-573во10, постанова від 31.01.2011р. у
справі за позовом ЗАТ "Мукачівський
лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, постанова від
31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма
"ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень), врахування якої
при відправленні правосуддя є
обов'язковим в силу приписів ст.244-2 КАС
України.

У зв'язку з викладеним, суд зазначає, що
згідно з п. 44.1. ст.41 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.

Суд зазначає, що належними та
допустимими в розумінні ст.124
Конституції України, ст. 70 КАС України
доказами факту вчинення платником
податків нікчемного правочину або
факту відображення в обліку показників
господарських операцій, які в
дійсності не відбулись, можуть бути або
обвинувальний вирок суду по
кримінальній справі (бо діяння
платника податків по протиправному
заволодінню майном іншої особи або
ухиленню від сплати податків, тобто
вчинення нікчемного правочину, є
об'єктивною стороною злочинів,
передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК
України), або рішення суду у справі про
стягнення одержаного за нікчемним
правочином (бо наслідком вчинення
платником податків нікчемного
правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250
Господарського кодексу України є
застосування конфіскаційного заходу у
вигляді стягнення одержаного за
нікчемним правочином), або рішення суду
про визнання правочину недійсним (бо
відповідно до ч.3 ст. 228 Цивільного
кодексу України вчинення платником
податків правочину, котрий суперечить
інтересам держави і суспільства, є
підставою для звернення до суду з
вимогою про визнання такого правочину
недійсним).

Проте, у ході розгляду справи
відповідачем не подано до суду жодних
доказів порушення кримінальної справи
відносно посадових (службових) осіб
платника податків або за викладеними в
акті фактами діяльності платника
податків, наявності обвинувального
вироку суду, рішення суду про стягнення
одержаного за нікчемним правочином,
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198. Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій,
зокрема, придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

При цьому за правилами п.198.3. ст.198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

За змістом п.198.6. ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.4. ст.198 Податкового
кодексу України передбачено, що якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, позивач та його контрагент
належним чином оформили договірні
правовідносини та на виконання вимог
податкового законодавства оформили
первинні документи податкової та
бухгалтерської звітності.

Слід звернути увагу на те, що
зауваження щодо форми та змісту
наданої податкової накладної збоку
органу державної податкової служби в
акті перевірки відсутні.

Таким чином, позивачем виконані всі
умови для формування податкового
кредиту по вказаним господарським
операціям. Суд звертає увагу на те, що
податкові накладні відповідають
вимогам закріпленими в ст.201
Податкового кодексу України.

З огляду на положення ст.71 КАС України
та беручи до уваги приписи п. 4.1 ст.4
Податкового кодексу України, котрими
встановлена презумпція правомірності
рішень платника податків, суд доходить
висновку, що поданих суб'єктом владних
повноважень доказів є явно недостатньо
для висновку про правомірність спірних
податкових повідомлень - рішень.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідачем не надано, а судом не
встановлено доказів на підтвердження
викладених в актах перевірки висновків
про порушення позивачем вимог
законодавства, чинного на час
виникнення спірних правовідносин. За
таких умов, факти, вказані в акті
перевірки від 11.03.2014 року
№442/20-34-22-01-05/34859664 року щодо порушення
позивачем вимог чинного законодавства,
слід вважати недоведеними.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень мають бути
законними та обґрунтованими,
прийнятими чи вчиненими в межах
наданих повноважень, мати під собою
конкретні об'єктивні факти, на підставі
яких його ухвалено або вчинено, а суд,
відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, перевіряє чи прийнято
такі рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
на може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд вказує на
невідповідність податкового
повідомлення-рішення від № від
17.04.2014 року прийняте ДПІ у Московському
районі м. Харкова дійсним обставинам
справи та вимогам діючого
законодавства, з огляду на що вказане
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

Судові витрати по справі підлягають
розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 94
КАС України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Проектно-будівельна компанія "ІНБІТЕК"
до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення від 17.04.2014 року № прийняте
Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Проектно-будівельна
компанія "ІНБІТЕК" ()
сплачений судовий збір у розмірі 488.00
грн., (чотириста вісімдесят вісім грн.,).

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 16
червня 2014 року.

Суддя
Єгупенко В.В.