Справа № 2а/2207/1773/11
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/800/35040/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Ліпського Д.В., Пасічник
С.С.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії,

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області на постанову Ізяславського
районного суду Хмельницької області
від 27 травня 2011 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року,

встановив:

У травні 2011 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до Управління Пенсійного фонду
України в Ізяславському районі
Хмельницької області про зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2011 р.
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески, за 2010 рік.

Позов обґрунтувала тим, що всупереч
положенням статей 40 і 42 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" відповідач при
проведенні перерахунку її пенсії з
01.01.2011 р. застосував показник середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески, за 2007 рік замість
застосування такого показника за рік,
що передував року перерахунку пенсії,
тобто за 2010 рік.

Постановою Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 27 травня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області, посилаючись на порушення
судами обох інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Рішення про задоволення позову суд
першої інстанції мотивував тим, що
застосування показника середньої
заробітної плати за рік, що передує
року перерахунку пенсії, передбачено
частиною четвертою статті 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", а
положення постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян", якими
по-іншому визначено порядок
перерахунку пенсії, суперечать закону
і не підлягають застосуванню.

В свою чергу апеляційний суд, залишаючи
рішення районного суду без змін,
виходив з того, що відповідач
зобов'язаний нарахувати і виплачувати
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
в силу частини другої статті 152
Конституції України, статей 1, 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", законів про Державний
бюджет України на 2010, 2011 роки та
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 р. № 530.

Відповідно до статті 206 Кодексу
адміністративного судочинства України
в описовій і мотивувальній частинах
ухвали суду апеляційної інстанції
мають, зокрема, зазначатись:
узагальнені доводи особи, яка подала
апеляційну скаргу; узагальнений виклад
позиції інших осіб, які беруть участь у
справі; встановлені судом першої
інстанції обставини; встановлені судом
апеляційної інстанції обставини із
посиланням на докази, а також мотивів
неврахування окремих доказів; мотиви, з
яких суд апеляційної інстанції виходив
при постановленні ухвали, і положення
закону, яким він керувався.

Всупереч наведеним положенням
процесуального закону ухвала суду
апеляційної інстанції не містить
встановлених судами обставин справи і
узагальнених доводів сторін, внаслідок
чого судом неправильно визначено
предмет даного спору і його
нормативно-правове регулювання та по
суті не переглянуто постанову суду
першої інстанції.

Зважаючи на викладене, рішення суду
апеляційної інстанції не можна визнати
законним і обґрунтованим, тому за
правилами статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
це рішення підлягає скасуванню з
направленням справи до суду
апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року, а справу направити
до суду апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Ліпський Д.В. Пасічник
С.С.