Справа № 181/141/14-а (2-а/181/8/14)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 рокусправа № 181/141/14-а
(2-а/181/8/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О.
Панченко О.М.

розглянувши у письмовому
провадженні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Межівському
районі Дніпропетровської області на
постанову Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 25 лютого
2014 року в адміністративній справі №
181/141/14-а (2-а/181/8/14) за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Межівському районі Дніпропетровської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 лютого 2014 року звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в Межівському
районі Дніпропетровської області, в
якому просить:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови позивачу у
здійсненні перерахунку пенсії
державного службовця на підставі
довідки про заробітну плату від 06.02.2014
року;

- зобов'язати відповідача
здійснити позивачу перерахунок пенсії
державного службовця на підставі
довідки про заробітну плату від 06.02.2014
року з урахуванням зазначених у ній сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та сум індексації заробітної плати;

- стягнути з відповідача одним
платежем заборгованість з пенсійних
виплат, починаючи з дня призначення
пенсії (20.03.2011 року) до дня винесення
судом рішення та у подальшому
проводити позивачу виплати
перерахованої пенсії.

Постановою Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 25 лютого
2014 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Межівському
районі Дніпропетровської області щодо
відмови ОСОБА_1 у здійсненні
перерахунку пенсії державного
службовця на підставі довідки про
заробітну плату від 06 лютого 2014 року.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Межівському районі
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок пенсії державного
службовця ОСОБА_1 на підставі довідки
про заробітну плату вих. № 290/03/18 від 06
лютого 2014 року з урахуванням
зазначених в ній сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та сум
індексації заробітної плати, та
сплачувати йому пенсію у цьому розмірі,
починаючи з 01 лютого 2014 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанова мотивована тим, що
відповідач діяв не в межах та не у
спосіб визначний Конституцією та
законами України, оскільки отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати. Крім того вказує на
те, що вимоги позивача про проведення
перерахунку з дати призначення пенсії
не ґрунтуються на законі та з
урахуванням положень ч.4 ст.45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» їх в
цій частині слід задовольнити
частково, починаючи з 01 лютого 2014 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
частиною 2 статті 33 Закону України «Про
державну службу» визначено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок, при цьому включення в
заробітну плату будь-яких інших виплат
як складових частин заробітної плати
законодавством не передбачено, у
зв'язку з чим для перерахунку пенсії
немає законних підстав.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та
знайшло підтвердження під час
апеляційного розгляду справи, що
позивачеві 20.03.2011 року була призначена
пенсія.

10.02.2014 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Межівському районі Дніпропетровської
області з заявою про перерахунок
пенсії на підставі довідки про
складові заробітної плати вих. № 290/03/18
від 06 лютого 2014 року виданої
управлінням Пенсійного фонду України в
Межівському районі Дніпропетровської
області (а.с.19).

Як вбачається з копії витягу з
протоколу управління Пенсійного фонду
України в Межівському районі
Дніпропетровської області від 10.02.2014
відповідач відмовив позивачу у
перерахунку пенсії, посилаючись при
цьому на частину 2 статті 33 Закону
України «Про державну службу» якою
визначено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранг, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок,
проте матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань
та матеріальна допомога на
оздоровлення до щорічної відпустки,
грошова винагорода, компенсація за
невикористану відпустку, індексація
заробітної плати державного службовця
не передбачені як складові частини
заробітної плати (а.с.20).

Відмова відповідача у здійсненні
перерахунку та виплати позивачу пенсії
з урахуванням виплат на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є предметом спору
переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За змістом статті 37 Закону України "Про
державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України "Про оплату праці" встановлено,
що заробітна плата -це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України "Про державну службу"
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає
підстави для висновку, що матеріальна
допомога на оздоровлення та допомога
для вирішення соціально-побутових
питань входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Враховуючи, що в цих спірних відносинах
перевагу мають спеціальні норми, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії-стаття 41 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
стаття 66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції зробив вірний висновок про
те, що суми на які нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак які не включаються
до складу заробітної плати державного
службовця, враховується при обчисленні
розміру пенсії позивача.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду ції
справи об'єктивно, повно та всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, дав їм
правильну юридичну оцінку і ухвалив
законне, обґрунтоване рішення без
порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у цій справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями
200, 206 КАС України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Межівському
районі Дніпропетровської області -
залишити без задоволення, а постанову
Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 25 лютого
2014 року в адміністративній справі №
181/141/14-а (2-а/181/8/14) - без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко