Справа № 821/1788/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1788/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача -
Белінської Ю.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправними дій та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 24.12.2013 р.,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач) звернувся з позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
- відповідач, ДПІ у м.Херсоні), в якому
просить визнати неправомірними дії
службових осіб відповідача щодо
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 з питань взаємовідносин з ТОВ
"Ріо-Грандес" за березень, квітень 2013
року; визнати недійсним акт №
1676/21-03-17-02/НОМЕР_1 "Про результати
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 з питань взаємовідносин з ТОВ
"Ріо-Грандес" за березень, квітень 2013
року"; скасувати податкове
повідомлення-рішення від 24.12.2013 р. №
.

Свої вимоги мотивує порушенням ДПІ у
м.Херсоні процедури проведення
перевірки. Зокрема, податковим
законодавством передбачено обов'язок
надання платнику податків у разі
надходження від нього заяви про втрату
документів, строку для їх відновлення -
90 днів. Однак, незважаючи на те, що ним
таку заяву було надано службовим
особам відповідача, її проігноровано
та зазначено у акті про те, що ФОП
ОСОБА_1 документи по взаємовідносинах з
ТОВ "Ріо-Грандес" не були надані. На
даний час первинні бухгалтерські
документи по господарських операціях з
вказаним контрагентом відновлено та
надано до суду. Вказує на
неправомірність визнання нікчемними
правочинів з ТОВ "Ріо-Грандес", оскільки
це є прерогативою суду, а не
контролюючого органу. Зазначає про
правомірність віднесення суми
сплаченого контрагенту ПДВ до
податкового кредиту березня, квітня 2013
року на підставі належним чином
складених первинних документів -
договору, актів здачі-приймання
виконаних робіт, податкових накладних,
квитанцій до прибуткових касових
ордерів.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
та просили їх задовольнити з вказаних
підстав.

Представник відповідача заперечувала
проти позовних вимог, вказавши на те, що
перевірка проведена у відповідності до
вимог Податкового кодексу України на
підставі направлення на перевірку та
наказу про проведення перевірки, які
вручено ФОП ОСОБА_1 під розписку.
Позивачу неодноразово направлялися
запити щодо надання документів, на які
отримано відмову у їх наданні, у зв'язку
з чим і було проведено позапланову
виїзну перевірку. Вказує на те, що
правове значення має та, відповідно,
покладає на платника певні обов'язки
податкове повідомлення-рішення,
прийняте контролюючим органом на
підставі висновків акту перевірки, а не
дії при складанні акту перевірки та сам
акт перевірки. Також вказує на
протиправне формування податкового
кредиту по відносинах з ТОВ
"Ріо-Грандес" у березні, квітні 2013 року,
оскільки фактичного здійснення
господарських операцій не було.
Просить відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 21.11.2013
р. по 27.11.2013 р. посадовими особами
відповідача проведено документальну
позапланову виїзну перевірку суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 з
питань взаємовідносин з ТОВ
"Ріо-Грандес" за березень, квітень 2013
року, за результатами якої складено акт
від 04.12.2013 р. № 1676/21-03-17-02/НОМЕР_1. У
висновках акту зазначено, що:

- встановлено відсутність поставок
товарів, надання послуг (виконання
робіт) ТОВ "Ріо-Грандес" платнику
податків ФОП ОСОБА_1 у березні, квітні
2013 року на суму ПДВ - 184465 грн. (у березні -
68550 грн., у квітні 115915 грн.), що свідчить
про укладення угод без мети настання
реальних наслідків. Відповідно до ст.185
та ст.186 ПК України не підтверджено
правомірність включення ФОП ОСОБА_1 до
податкового кредиту суми ПДВ за
березень, квітень 2013 року

- порушення п.п.198.3, 198.6 ст.198 ПК України, а
саме: заниження податку на додану
вартість за березень, квітень 2013 року
на загальну суму 184465 грн.

На підставі вказаних висновків
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 24.12.2013 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на 230581,25 грн., з яких за
основним платежем на 184465 грн., за
штрафними санкціями на 46116,25 грн.

І. Що стосується позовних вимог в
частині визнання неправомірними дій
посадових осіб ДПІ у м.Херсоні щодо
проведення перевірки суд зазначає
наступне.

Положеннями пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України
визначено, що контролюючі органи мають
право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі
органи мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК
України документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також отримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Підстави для проведення
документальної позапланової перевірки
визначені ст.78 ПК України. Зокрема,
пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України визначено, що
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин: за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит контролюючого органу,
в якому зазначаються можливі порушення
цим платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

У судовому засіданні встановлено,
що ДПІ у м.Херсоні було отримано акт
Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 10.10.2013 р. №
1188/22-00/38256561 "Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Ріо-Грандес" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських операцій із
платниками податків за період з 01.06.2012
р. по 31.08.2013 р.". Вказаним актом
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування при придбанні та продажу
товарів (послуг) з 01.06.2012 р. по 31.08.2013 р.,
які підпадають під визначення ст.ст.185,
187, 188, 198 ПК України. Вишгородською ОДПІ
ГУ Міндоходів у Київській області
зроблено висновок про те, що
господарські операції між ТОВ
"Ріо-Грандес" та контрагентами -
постачальниками та покупцями не
підтверджуються виходячи з врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень, засобів для транспортування
та іншого майна, які економічно
необхідні для здійснення
господарських операцій у зазначених
обсягах, що свідчить про відсутність
необхідних умов для реального настання
результатів відповідної господарської
діяльності, що у свою чергу порушують
ст.185 ПК України в частині
оподаткування податком на додану
вартість безтоварних операцій по
ланцюгу постачання.

У зв'язку з отриманням даного
акту, відповідачем було направлено ФОП
ОСОБА_1 запити про надання документів
та пояснень від 20.05.2013 р. № 8386/10/17.1-18, від
02.08.2013 р. № 10444/10/21031702, від 21.08.2013 р. №
1190/10/.2-23, від 15.11.2013 р. №
4752/10/21-03-17-02-28. На запити від 20.05.2013 р.,
02.08.2013 р., від 21.08.2013 р. позивачем надано
відповіді від 07.06.2013 р., від 13.08.2013 р., від
04.09.2013 р., якими відмовив у наданні
документів. Запит від 15.11.2013 р.
залишився без відповіді.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 не було
надано документи на письмові запити
ДПІ у м.Херсоні, відповідачем видано
наказ від 21.11.2013 р. № 686 "Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_1" з 21.11.2013 р.
терміном 5 робочих днів з питань
взаємовідносин з ТОВ "Ріо-Грандес" за
березень-квітень 2013 року.

Таким чином, відповідачем
призначено перевірку ФОП ОСОБА_1 за
наявності підстав, визначених пп.78.1.1
п.78.1 ст.78 ПК України.

Положеннями п.78.4 ст.78 ПК України
визначено, що про проведення
документальної позапланової перевірки
керівник контролюючого органу приймає
рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Пунктом 78.5 ст.78 ПК України
передбачено, що допуск посадових осіб
контролюючих органі до проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки здійснюється згідно із
статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України
посадові особи контролюючого органу
мають право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки за
наявності підстав для їх проведення,
визначених цим Кодексом, та за умови
пред'явлення або надіслання у випадках,
визначених цим Кодексом, таких
документів: направлення на проведення
такої перевірки, в якому зазначаються
дата видачі, найменування
контролюючого органу, реквізити наказу
про проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки.

Як вбачається з матеріалів
справи, копії направлення на перевірку
від 21.11.2013 р. №№ 550/21031702, 551/21-02-17-02, наказу
на проведення перевірки від 21.11.2013 р. №
686 вручено ФОП ОСОБА_1 21.11.2013 р., про що
свідчить його особистий підпис.

Таким чином, ДПІ у м.Херсоні
повністю дотримано вимоги Податкового
кодексу України щодо процедури
проведення документальної виїзної
перевірки.

Стосовно тверджень позивача про
необхідність перенесення перевірки у
зв'язку з втратою документів, суд
зазначає наступне.

Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам
контролюючих органів у повному обсязі
всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

У адміністративному позові та у
судовому засіданні позивач зазначає,
що 27.11.2013 р., тобто, у період перевірки,
звернувся до відповідача із заявою про
втрату документів 27.11.2013 р. та надання
йому 90 днів для їх відновлення.
Отримання даної заяви, на думку ФОП
ОСОБА_1, є підставою для перенесення
перевірки. Між тим, ДПІ у м.Херсоні
перевірку не перенесла, чим порушила
його право на надання документів, що
підтверджують господарські відносини
з ТОВ "Ріо-Грандес" у березні, квітні 2013
року.

Пунктом 44.5 статті 44 ПК України
визначено, що у разі втрати,
пошкодження або дострокового знищення
документів, зазначених в пунктах 44.1, 44.3
ст.44 ПК України, платник податків
зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня
такої події письмово повідомити орган
державної податкової служби за місцем
обліку, в порядку, встановленому цим
Кодексом для подання податкової
звітності. Платник податків
зобов'язаний відновити втрачені
документи протягом 90 календарних днів
з дня, що настає за днем надходження
повідомлення до контролюючого органу.
У разі неможливості проведення
перевірки платника податків у
випадках, передбачених цим підпунктом,
терміни проведення таких перевірок
переносяться до дати відновлення та
надання документів до перевірки в
межах визначених цим підпунктом
строків.

Згідно наказу про проведення перевірки
від 21.11.2013 р. № 686 термін перевірки
встановлено 5 робочих днів. Перевірка
проводилася з 21.11.2013 р. по 27.11.2013 р. Суд
зазначає, що протягом цього часу, ФОП
ОСОБА_1 не було надано жодних
документів щодо підтвердження
господарських відносин з ТОВ
"Ріо-Грандес". Також ці документи не
надавалися і на запити ДПІ у м.Херсоні
від 20.05.2013 р. № 8386/10/17.1-18, від 02.08.2013 р. №
10444/10/21031702, від 21.08.2013 р. № 1190/10/.2-23,
від 15.11.2013 р. № 4752/10/21-03-17-02-28. Звернення
позивача до відповідача із заявою щодо
втрати документів у останній день
перевірки та ненадання документів
протягом тривалого часу (більш ніж
півроку на запити, шести днів з початку
перевірки) суд розцінює як намагання
ФОП ОСОБА_1 підвести відсутність
документів під час перевірки під
правову норму щодо їх відновлення
внаслідок втрати. При цьому на
запитання суду: чому не надавали
документи з початку проведення
перевірки, ФОП ОСОБА_1 відповів
необхідністю зробити копії та
консультаціями з приводу того, що йому
буде за результатами проведення
перевірки.

Також суд враховує те, що позивачем не
надано жодного доказу своїх дій по
відновленню документів, зокрема,
направлення запитів до ТОВ
"Ріо-Грандес" щодо надання копій
документів. Допитаний у судовому
засіданні директор "ТОВ "Ріо-Грандес"
Глущенко О.М. також не підтвердив ні
усного, ні письмового звернення до
нього ФОП ОСОБА_1 щодо надання копій
документів у зв'язку з їх втратою.

У судовому засіданні ФОП ОСОБА_1 не зміг
пояснити коли саме та яким чином він
відновив документи. При цьому зазначив,
що відновлював документи шляхом
роздрукування з комп'ютера, після чого
підписував їх та скріплював печаткою.
Тобто, сам позивач вказав на те, що ним
не відновлювалися, а створювалися
документи.

Окрім цього суд зазначає, що у позивача,
враховуючи той об'єм документів, які
надані до суду, було достатньо часу з
моменту складання акту перевірки
(04.12.2013 р.) до прийняття рішення (24.12.2013 р.)
надати ДПІ у м.Херсоні документи по
відносинах з ТОВ "Ріо-Грандес". Не
долучалися документи по відносинах з
ТОВ "Ріо-Грандес" і до скарг, які
направлялися позивачем до Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (скарга від 27.01.2014 р.),
Міністерства доходів і зборів України
(скарга від 11.04.2014 р.).

При вирішенні обґрунтованості
позовних вимог в цій частині, суд також
виходить і з того, що п.44.5 ст.44 ПК
України передбачено право
контролюючого органу на перенесення
перевірки, а не безумовний обов'язок.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
дії відповідача по проведенню
документальної виїзної перевірки ФОП
ОСОБА_1 правомірними.

ІІ. Щодо позовних вимог про визнання
недійсним акта "Про результати
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 з питань взаємовідносин з ТОВ
"Ріо-Грандес" за березень-квітень 2013
року" від 04.12.2013 р. № 1676/21-03-17-02/НОМЕР_1, то
суд зазначає про наступне.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Обов'язковою ознакою рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень як предмета
адміністративного спору є прямий
(безпосередній) вплив рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень на правовий статус
фізичної чи юридичної особи, тобто
обмеження її прав, свобод, покладення
на неї обов'язків.

Відповідно до п.3 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 р. № 984 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 р. за № 34/18772 (далі
- Порядок № 984), акт - це службовий
документ, який підтверджує факт
проведення документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

З наведеного слідує, що акт перевірки є
носієм доказової інформації, в якому
викладається суб'єктивна думка
перевіряючого та його оціночні
судження щодо наявності з боку
платника порушень податкового та
іншого законодавства, тому висновки
посадових осіб контролюючого органу,
що викладені в акті документальної
перевірки, не впливають на стан
суб'єктивних прав платника та не
створюють для нього будь-яких
додаткових обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що акт перевірки не є
рішенням суб'єкта владних повноважень,
у зв'язку з чим позовні вимоги в частині
визнання недійсним акту перевірки від
04.12.2013 р. № 1676/21-03-17-02/НОМЕР_1 задоволенню
не підлягають.

ІІІ. Щодо позовних вимог про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 24.12.2013 р. №
, суд зазначає наступне.

Фактичною підставою для нарахування
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість слугували висновки
відповідача про безтоварність
господарських операцій ФОП ОСОБА_1 з
ТОВ "Ріо-Грандес" у березні, квітні 2013
року. До такого висновку відповідач
дійшов у зв'язку з ненаданням ФОП
ОСОБА_1 первинних документів. Також ДПІ
у м.Херсоні було враховано висновки
акту Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів
у Київській області від 10.10.2013 р. №
1188/22-00/38256561 "Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Ріо-Грандес" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських операцій із
платниками податків за період з 01.06.2012
р. по 31.08.2013 р.", яким встановлено
відсутність у підприємства об'єктів
оподаткування при придбанні та продажу
товарів (послуг) з 01.06.2012 р. по 31.08.2013 р.

Суд погоджується з такими висновками
відповідача з наступних підстав.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Приписами п.198.6 ст.196 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

З матеріалів справи слідує, що
позивачем за результатами здійснення
господарських операцій з ТОВ
"Ріо-Грандес" у березні, квітні 2013 року
було сформовано податковий кредит у
сумі 184465 грн. (березень - 68550 грн.,
квітень 115915 грн.). Між тим, первинні
документи (податкові накладні), які
підтверджують право ФОП ОСОБА_1 на
формування податкового кредиту, на час
проведення перевірки були відсутні.

Положеннями п.44.6 ст.44 ПК України
визначено, що у разі якщо до закінчення
перевірки або у терміни, визначені в
абзаці другому пункту 44.7 цієї статті
платник податків не надає посадовим
особам контролюючого органу, які
проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Тому суд погоджується з доводами
ДПІ у м.Херсоні щодо документального не
підтвердження ФОП ОСОБА_1
правомірності формування податкового
кредиту за результатами господарських
операцій з ТОВ "Ріо-Грандес" у березні,
квітні 2013 року.

Також суд вважає правомірними
твердження відповідача про
безтоварність господарських операцій
позивача з ТОВ "Ріо-Грандес" у березні,
квітні 2013 року виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Водночас ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно ч.2 ст.3 вищевказаного
Закону, на даних бухгалтерського
обліку базується фінансова, податкова,
статистична та інша звітність. Таким
чином первинні документи по
відображенню господарських операцій є
основою для податкового обліку.

Отже, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

За змістом наведених норм право
платника податків на включення сум ПДВ
до податкового кредиту обумовлено
юридичним складом, до якого входять
такі юридичні факти, як придбання цим
платником податків товарів (послуг) або
основних фондів, призначених для
використання в оподатковуваних
операціях, що відповідають цілям його
господарської діяльності;
підтвердження обліковими,
розрахунковими документами, зокрема
податковою накладною, виписаною
постачальником - платником ПДВ, митною
декларацією (іншими подібними
документами, згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) суми витрат на
придбання товару (послуг) та ПДВ,
нарахованого (сплаченого) податку в
ціні придбання товару (послуг).

Ці обставини відповідно до ч.1
ст.138 КАС України входять до предмета
доказування при розгляді судом
адміністративного позову стосовно
правомірності рішення контролюючого
органу про донарахування сум
податкових зобов'язань з ПДВ.

Недоведеність наявності цих
чинників, з якими наведені вище норми
законодавства пов'язують можливість
формування платником податків
податкового кредиту, зокрема,
недоведеність факту придбання товарів
(робіт, послуг) (нездійснення операцій),
позбавляє первинні документи та
податкові накладні юридичної
значимості (сили) для цілей формування
податкового кредиту, а покупця - права
на формування цих податкових вигод,
навіть за наявності правильно
оформлених за зовнішніми ознаками та
формою, але недостовірних первинних
документів (у т.ч. податкових накладних)
та незважаючи на наявність у платника
податку доказів сплати продавцеві
вартості товару (послуг) з ПДВ, якщо рух
коштів не забезпечений зв'язком з
господарською діяльністю позивача.

Ознаками господарської
діяльності у розумінні приписів ст.3 ГК
України є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва; вона спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.

Господарська діяльність
здійснюється у загальній економічній
сфері, а тому має суто економічні
властивості, що неможливе без
вартісної оцінки і взаємооцінки,
еквівалентності обміну, відповідних
обчислень і розрахунків. Тому така
ознака результатів господарської
діяльності, як цінова визначеність,
наявна в абсолютній більшості
випадків.

Таким чином, відповідно про
відсутність реального характеру
господарських операцій в залежності
від їх предметності можуть свідчити
доводи податкового органу, зокрема, про
наявність таких обставин:

- неможливість здійснення
платником податку зазначених операцій
з урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, нездійснення особою, яка
значиться виробником товару,
підприємницької діяльності;

- відсутність у платника податку
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування
тільки тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
права на податковий кредит або
бюджетне відшкодування, якщо для
даного виду діяльності також потрібне
здійснення і облік інших господарських
операцій;

- здійснення операцій з
товарно-матеріальними цінностями, які
не вироблялися або не могли бути
вироблені в обсязі, зазначеному
платником податку в документах обліку.

На підтвердження господарських
відносин з ТОВ "Ріо-Грандес" позивачем
до суду надано копії договору від 23.01.2013
р. № 09, податкових накладних від 01.03.2013
р. №№ 79, 80, від 04.03.2013 р. № 81, від 12.03.2013 р.
№№ 82, 83, від 13.03.2013 р. №№ 84, 85, від 17.03.2013
р. №№ 86, 87, від 18.03.2013 р. № 88, від 19.03.2013 р.
№ 89, від 20.03.2013 р. № 90, від 29.03.2013 р. № 91,
від 02.04.2013 р. № 76, від 07.04.2013 р. №№ 77, 78,
від 08.04.2013 р. № 79, від 14.04.2013 р. №№ 80, 81,
від 15.04.2013 р. № 82, від 16.04.2013 р. № 83, від
17.04.2013 р. №№ 84, 85, від 22.04.2013 р. № 86, від
23.04.2013 р. №№ 87, 88, від 24.04.2013 р. № 89, від
29.04.2013 р. №№ 90, 91, від 30.04.2013 р. №№ 92, 93,
актів здачі-приймання виконаних робіт
від 01.03.2013 р. №№ 168, 169, від 04.03.2013 р. № 170,
від 12.03.2013 р. №№ 171, 172, від 13.03.2013 р. №№ 173,
174, від 17.03.2013 р. №№ 175, 176, від 18.03.2013 р. №
177, від 19.03.2013 р. № 178, від 20.03.2013 р. № 179,
від 29.03.2013 р. № 180, від 02.04.2013 р. № 237, від
07.04.2013 р. №№ 238, 239, від 08.04.2013 р. № 240, від
14.04.2013 р. №№ 241, 242, від 15.04.2013 р. № 243, від
16.04.2013 р. № 244, від 17.04.2013 р. №№ 245, 246, від
22.04.2013 р. № 251, від 23.04.2013 р. №№ 252, 253, від
24.04.2013 р. № 254, від 29.04.2013 р. №№ 255, 256, від
30.04.2013 р. №№ 257, 258, квитанцій до
прибуткових касових ордерів.

Однак суд вважає, що вказані
документи не спростовують доводи ДПІ у
м.Херсоні щодо безтоварності цих
операцій.

Так, згідно умов договору від
23.01.2013 р. № 09 "Замовник" (ФОП ОСОБА_1)
доручає, а "Виконавець" ("ТОВ
"Ріо-Грандес") приймає на себе
зобов'язання по виконанню наступних
робіт: організація робіт по зачистці
барж, теплоходів, причалів і штивці
вантажів; організація робіт по наданню
послуг по стивідорному забезпеченню;
організація робіт по інформаційному
забезпеченню і подачі залізничного і
автомобільного транспорту;
організація робіт плавкрана по
перенавантаженню зерна; організація
робіт по сюрвейєрських замірах
вантажів; організація робіт по
оформленню і підготовці документації,
у тому числі і по обробці залізничних
вагонів; організація робіт по наданню
комплексу послуг, які стосуються
залізничних перевезень; організація
робіт по наданню бухгалтерських,
юридичних, інформаційних і
консультативних послуг.

Тобто, предметом договору є не
безпосереднє виконання певних робіт, а
організація виконання перелічених у
договорі робіт. При цьому договором не
визначено конкретну ціну за виконані
роботи, а зазначено, що ціна за виконані
роботи визначається за домовленістю
сторін у кожному окремому випадку (п.3.2
договору).

З наданих позивачем актів
здачі-приймання виконаних робіт
слідує, що ТОВ "Ріо-Грандес" надало ФОП
ОСОБА_1 послуги з організації контролю
за вантажно-розвантажувальними
роботами на т/х "DON 3", "Naime Ana"; з
організації сюрвейерських замірів
вантажу на т/х "Feyza Genc", "ТК НАМВURG", "MUZAFFER
BEY", "MЕRT DEVAL", "ТК ОDЕSSА", "Amethyst", "Naime Ana", "Leader
Canakkale", "Аrklow Meadow"; з організації зачистки
трюмів барж після вивантаження вантажу
на т/х "Feyza Genc", "ТК НАМВURG", "MUZAFFER BEY", "MЕRT
DEVAL", "ТК ОDЕSSА", "Naime Ana", "Leader Canakkale"; з
організації послуг стивідорного
забезпечення для перевантаження
вантажу на т/х "Feyza Genc", "ТК НАМВURG", "MUZAFFER
BEY", "MЕRT DEVAL", "ТК ОDЕSSА", "Amethyst", "Аnga", "Naime Ana",
"Leader Canakkale", "Аrklow Meadow"; з організації
послуг по відбору проб для проведення
лабораторних досліджень зерна для
навантаження на т/х "MЕRT DEVAL"; з
організації інформаційного
забезпечення і подачі вантажу на
термінал УКЕА.

За вищевказані послуги ФОП ОСОБА_1
за березень, квітень 2013 року заплатив
ТОВ "Ріо-Грандес" 1106790 грн. (за березень -
411300 грн., за квітень 695490 грн.), з яких ПДВ
- 184465 грн. Між тим позивачем не надано ні
додаткових угод щодо ціни послуг, ні
калькуляції ціни отриманих послуг.

У судовому засіданні як позивач,
так і директор ТОВ "Ріо-Грандес"
Глущенко О.М. не змогли пояснити, що
саме включають у себе зазначені у актах
послуги з організації виконання певних
робіт.

При цьому суд акцентує увагу на
тому, що ТОВ "Ріо-Грандес" не
виконувалися певні роботи із
залученням трудових та матеріальних
ресурсів, а лише надавалися послуги з
організації роботи. Тому, при
відсутності калькуляції, не зрозуміло
з чого виходили сторони при визначенні
ціни послуг за два місяці у розмірі 1106790
грн.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем акти не містять
вичерпної інформації щодо таких
послуг, не містять достатньої
доказовості щодо факту виконаних
послуг, що б свідчило про зв'язок таких
послуг з веденням господарської
діяльності ФОП ОСОБА_1, внаслідок чого
не можливо встановити що саме за
послуги ТОВ "Ріо-Грандес" надавало
позивачу.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що надані
позивачем до суду документи, які були
відсутні під час перевірки,
підтверджують лише документування
операції з придбання у ТОВ "Ріо-Грандес"
послуг, а сам по собі факт оформлення
документів не є безумовним свідченням
того, що поставки послуг мали місце,
тому наявні у позивача первинні
документи, зокрема, податкові накладні,
акти здачі-приймання робіт не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Суд також зазначає, що наслідки
порушення податкового законодавства
повинні застосовуватися незалежно від
того, чи визнані відповідні цивільні чи
господарські зобов'язання недійсними,
оскільки відповідальність за
порушення норм податкового
законодавства є самостійним видом
юридичної відповідальності і
застосовується незалежно від
відповідальності за порушення правил
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст.86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 69 КАС України
встановлено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Оцінюючи подані сторонами докази
суд приходить до висновку, що
відповідачем доведено правомірність
проведення перевірки та оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, у
зв'язку з чим позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
є необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України
розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України "Про
судовий збір" за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер збір сплачується
за ставками, встановленими для
позовних заяв майнового та немайнового
характеру.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" передбачено,
що за подання до адміністративного
суду адміністративного позову
майнового характеру ставка судового
збору становить 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати, а немайнового
характеру - 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно ч.3 ст.4 Закону України "Про
судовий збір" під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем заявлено позовні
вимоги майнового та немайнового
характеру.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 просив
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 24.12.2013 р. №
на суму 234581,25 грн., то судовий збір
за адміністративний позов майнового
характеру складає 4611,62 грн. (2 %).

При подачі позову ФОП ОСОБА_1
сплачено судових збір за позовні
вимоги немайнового характеру у повному
розмірі (73,08 грн.) та 10 відсотків розміру
ставки судового збору за вимоги
майнового характеру (461,16 грн.), що
підтверджується долученими до справи
квитанціями від 23.05.2014 р., від 03.06.2014 р.

Таким чином, сума судового збору,
яка підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_1 у
зв'язку з відмовою у задоволенні позову
майнового характеру складає 4150,46 грн.
(4611,62 грн. - 461,16 грн.).

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167
КАС України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправними дій та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 24.12.2013
р.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до
Державного бюджету судовий збір у сумі
4150 (чотири тисячі сто п'ятдесят) грн. 46
коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 24 червня 2014 р.

Суддя

Бездрабко О.І.

кат. 8.3.3