Справа № К/9991/13186/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/13186/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
інспекції з контролю за цінами у
Вінницькій області на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 лютого 2011
року у справі за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-західна залізниця" до
Державної інспекції з контролю за
цінами у Вінницькій області про
скасування рішення про застосування
економічних санкцій, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 18
червня 2009 року відмовлено в позові
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-західна залізниця"
до Державної інспекції з контролю за
цінами у Вінницькій області про
скасування рішення про застосування
економічних санкцій.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 лютого 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Державної інспекції з контролю
за цінами у Вінницькій області
№ІЦ-02-12/90 від 18.12.2007 року про
застосування до Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-західна залізниця»
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін в частині
вилучення у Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-західна залізниця» у дохід
державного бюджету 1095230 грн.
необґрунтовано отриманої виручки та
2190460 грн. штрафу. В задоволенні іншої
частини позовних вимог Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-західна залізниця»
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, постанову суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, Державною інспекцією з
контролю за цінами у Вінницькій
області було проведено перевірку
Жмеринської дирекції залізничних
перевезень державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» на
предмет дотримання порядку формування,
встановлення та застосування тарифів
на послуги перевезення пасажирів,
багажу, вантажобагажу, а також
вантажних залізничних перевезень з
період з серпня 2006 року по вересень 2007
року.

Перевіркою встановлено, зокрема,
необґрунтоване завищення тарифів
внаслідок застосування коефіцієнту у
розмірі 2,616 замість 2,565 за період з
01.05.2007 по 14.05.2007 до тарифів Тарифного
керівництва №1 (по наказу Міністерства
транспорту та зв'язку України від 28.04.2007
№356), який на період застосування не мав
юридичної сили (сума необґрунтовано
отриманої виручки становить 10 566 грн.);
одночасне стягнення плати за одну і ту
ж послугу «маневрові роботи» як за
регульованим тарифом (п.1.8 Тарифного
керівництва №1, затвердженого наказом
Міністерства транспорту України від
15.11.1999 №551), так і за вільним тарифом (п.21
таблиці 3 п.26 Тарифного керівництва №1,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту України від 15.11.1999 №551). Сума
необґрунтовано отриманої виручки
становить 1 095 230 грн.

За результатами перевірки складено акт
від 07.09.2007 та доповнення до акту від
05.12.2007 і прийнято оскаржуване рішення
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін
від 18.12.2007 №ІЦ-02-12/90 щодо вилучення у
державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» у дохід державного бюджету 1
105 796 грн. та стягнення штрафу у сумі 2 211
592 грн.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем при винесенні
оскаржуваного рішення порушень
приписів Закону, на які посилається
позивач, судом не встановлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги
в частині визнання протиправним та
скасування спірного рішення
відповідача про вилучення у Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-західна залізниця» у дохід
державного бюджету 1095230 грн.
необґрунтовано отриманої виручки та
2190460 грн. штрафу, апеляційний суд
вказав, що маневрові роботи з вагонами
на станціях, під'їзних коліях та інших
місцях незагального користування на
прохання відправників (одержувачів)
мають виконуватись залізничним
транспортом за вільними тарифами. Крім
цього, відповідачем не надано доказів,
що позивач здійснював надання
зазначених послуг як за регульованими,
так і за вільними (договірними)
тарифами.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду апеляційної інстанції
з огляду на їх правомірність та
обґрунтованість та вбачає за доцільне
зазначити про таке.

Так, перевіркою встановлено, що
позивачем стягувалась плата за
маневрову роботу, що виконується
локомотивом залізниці не одночасно з
подачею і забиранням вагонів, на окрему
вимогу власника під'їзної колії або
вантажовласника, оформлену пам'яткою
про користування вагонами
(контейнерами) з визначенням часу
початку і закінчення маневрової
роботи, за регульованим та вільним
тарифами.

Відповідно до пункту 1.8. розділу 2
Тарифного керівництва №1 за маневрову
роботу, що виконується локомотивом
залізниці не одночасно з подачею і
забиранням вагонів, на окрему вимогу
власника під'їзної колії або
вантажовласника оплата проводиться за
регульованим тарифом.

Разом з тим, позивачем стягувалась
плата по регульованим тарифом за
маневрову роботу, що виконується
локомотивом залізниці не одночасно з
подачею і забиранням вагонів, на окрему
вимогу власника під'їзної колії або
вантажовласника та за вільним тарифом
за маневрові роботи по відповідній
заявці відповідно до пункту 21 таблиці 3
пункту 26 Тарифного керівництва №1.

Тобто, вартість однієї маневрової
роботи по відповідній заявці
складається із регульованої ставки
пункту 1.8. розділу 2 Тарифного
керівництва №1 та вартості розгляду
заявки і вимоги в розмірі 73,78 грн. (за
заявку), тобто додаванням до
регульованого тарифу інших складових.

Визначальним питання для вирішення
справи є встановлення правомірності
проведення такого розрахунку вартості
однієї маневрової роботи по
відповідній заявці.

Згідно із статтею 9 Закону України «Про
залізничний транспорт» встановлення
тарифів на перевезення вантажів,
пасажирів, багажу, вантажобагажу
залізничним транспортом у межах
України здійснюється на підставі
державної бюджетної, цінової та
тарифної політики у порядку, що
визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 2
Закону України «Про транспорт»,
нормативні акти, які визначають умови
перевезень, порядок використання
засобів транспорту, шляхів сполучення,
організації безпеки руху, охорони
громадського порядку, пожежної
безпеки, санітарні та екологічні
вимоги, що діють на транспорті, є
обов'язковими для власників транспорту
і громадян, які користуються послугами
транспорту та шляхами сполучення.

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про ціни та ціноутворення», Кабінет
Міністрів України: забезпечує
здійснення в республіці державної
політики цін; визначає перелік
продукції, товарів і послуг, державні
фіксовані та регульовані ціни і тарифи
на які затверджуються відповідними
органами державного управління, крім
сфери телекомунікацій; визначає
повноваження органів державного
управління в галузі встановлення і
застосування цін (тарифів), а також по
контролю за цінами (тарифами).

У статтях 57 та 58 Статуту залізниць
України, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 06.04.1998
року №457 також закріплено, що тарифи на
перевезення вантажів, пасажирів,
багажу, вантажобагажу залізничним
транспортом (за винятком приміських
пасажирських перевезень)
встановлюються у порядку, що визначає
Кабінет Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 25.12.96 N 1548 «Про
встановлення повноважень органів
виконавчої влади та виконавчих органів
міських рад щодо регулювання цін
(тарифів)»з подальшими змінами і
доповненнями Наказом Мінтрансу
України від 15.11.99 N 551
затвердженоЗбірник тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом України (Тарифне
керівництво N 1). Тарифи на перевезення,
розмір зборів і штрафів, наведені в
Тарифному керівництві N 1,
застосовуються на всіх лініях
залізниць широкої та вузької колій
загальної мережі залізниць України, що
включені в постійну експлуатацію, для
всіх відправників і одержувачів
вантажів.

Тарифне керівництво N 1 вміщує
пояснення щодо застосування тарифів за
перевезення (провізної плати), розміри
додаткових зборів за операції,
пов'язані з перевезенням вантажів, а
також перелік додаткових операцій, які
залізниця може виконувати на прохання
відправника або одержувача за окремими
договорами на підставі вільних
тарифів.

Однак, застосовуючи зазначені
положення Тарифного керівництва слід
враховувати, що без виконання
додаткових операцій, зазначених у
розділі 2 Тарифного керівництва N 1,
вантаж не може бути навантажено та
прийнято до перевезення або видано
вантажоодержувачу на станції
призначення.

Розділ 2 Тарифного керівництва N 1
встановлює регульовані тарифи - збори
за додаткові операції, пов'язані з
перевезенням вантажів, до яких
віднесено і збори за подачу й забирання
вагонів локомотивом залізниці.

Відповідно до п. 1.8. даного розділу за
маневрову роботу, що виконується
локомотивом залізниці не одночасно з
подачею й забиранням вагонів, на окрему
вимогу власника під'їзної колії або
вантажовласника, порту, оформлену
пам'яткою про користування вагонами
(контейнерами) або відомістю плати за
користування вагонами (контейнерами) (з
визначенням часу початку і закінчення
маневрової роботи), стягується плата в
розмірі 60 грн. за кожні півгодини
роботи локомотива, рахуючи неповні
півгодини за повні. До такої роботи
належать: переставляння вагонів із
одного фронту
навантажувально-вивантажувальних
робіт на інший, переставляння вагонів
на ваги і для дозування, прибирання їх
після переважування та дозування, а
також у випадках, коли завантаження або
вивантаження виконуються з
обов'язковою присутністю локомотива
залізниці.

Пункт 1.6 Правил оформлення перевізних
документів встановлює порядок
перевірки залізницею перевізних
документів і їх візування начальником
станції або уповноваженим ним
працівником станції. Візування передує
укладанню договору перевезення.

Пункт 3.1 Правил оформлення перевізних
документів встановлює, що візування
накладної здійснюється у разі надання
дозволу на навантаження у місцях
загального і незагального
користування; таким чином, візування є
обов'язковою додатковою операцією,
пов'язаною з перевезенням, яка передує
укладанню договору перевезення

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів погоджує висновки апеляційного
суду про те, що розгляд заявки про
проведення маневрових робіт також є
обов'язковою додатковою операцією
пов'язаною з подачею й забиранням
вагонів, на окрему вимогу власника
під'їзної колії або вантажовласника,
порту, оформлену пам'яткою про
користування вагонами (контейнерами)
або відомістю плати за користування
вагонами (контейнерами) (з визначенням
часу початку і закінчення маневрової
роботи).

Пунктом 26 Розділу першого Тарифного
керівництва №1 закріплено перелік
видів перевезень, робіт і послуг, які
виконуються залізничним транспортом
за вільними тарифами (на підставі
окремих договорів). Відповідно до його
положень розрахунки за роботи й
послуги, пов'язані з перевезенням
вантажів і пошти, щодо яких не
здійснюється державне регулювання
тарифів, провадяться за вільними
тарифами, які визначаються за
домовленістю сторін у порядку, що не
суперечить антимонопольному
законодавству.

Також в зазначеному розділі міститься
таблиця з переліком видів перевезень,
робіт і послуг, які виконуються
залізничним транспортом за вільними
тарифами, пунктом 21 якої передбачено
виконання маневрової роботи з вагонами
на станціях, під'їзних коліях та інших
місцях незагального користування на
прохання відправників (одержувачів) за
вільними тарифами.

Єдиною умовою встановлення вільних
тарифів є визначення їх, виходячи з
кон'юнктури ринку, якості й споживчих
властивостей робіт і послуг, з
врахуванням собівартості виробництва
й прибутку без обмеження рівня
рентабельності.

Тобто, вказаними нормативними актами
ними не встановлено застосування до
наведених вище послуг за
врегульованими державою тарифами.

Крім того, відповідачем не було надано
доказів того, що позивач одночасно
застосовував стягнення плати за
послуги «Маневрові роботи» як за
регульованими так і за вільними
(договірними) тарифами, оскільки п. 1.8.
Тарифного керівництва встановлює
регульовані тарифи за маневрову
роботу, що виконується локомотивом
залізниці не одночасно з подачею й
забиранням вагонів, на окрему вимогу
власника під'їзної колії або
вантажовласника, порту, оформлену
пам'яткою про користування вагонами
(контейнерами) або відомістю плати за
користування вагонами (контейнерами) (з
визначенням часу початку і закінчення
маневрової роботи), в той час, як в п. 21
передбачена можливість нарахування
плати за вільними тарифами за
виконання маневрової роботи з вагонами
на станціях, під'їзних коліях та інших
місцях незагального користування на
прохання відправників (одержувачів).

Таким чином, рішення Державної
інспекції з контролю за цінами у
Вінницькій області в частині
встановлення необґрунтовано отриманої
виручки в сумі 1 095 230 грн. та визначення
штрафу в двократному розмірі вказаної
суми є таким, що прийнято з порушенням
чинних норм законодавства України.

Поряд з цим, колегія суддів погоджує
висновки судів попередніх інстанцій
щодо необґрунтованого завищення
позивачем тарифів внаслідок
застосування коефіцієнту у розмірі 2,616
замість 2,565 за період з 01.05.2007 по 14.05.2007
до тарифів Тарифного керівництва №1 (по
Наказу Міністерства транспорту та
зв'язку України від 28.04.2007 №356), який на
період застосування не мав юридичної
сили.

Як встановлено перевіркою і не
спростовується позивачем,
підрозділами Жмеринської дирекції
залізничних перевезень у період з
01.05.2007 по 14.05.2007 застосовувались
коефіцієнт до тарифів на перевезення
вантажів у розмірі 2,616. В той же час, в
період з 01.05.2007 по 14.05.2007 були чинними
коефіцієнти до тарифів на рівні 2,565
встановлені Розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 01.04.2005 №91 «Про
індексацію тарифів на перевезення
вантажів залізничним транспортом та
пов'язані з цим послуги» та
розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 01.07.2005 №223 «Про індексацію
тарифів на перевезення вантажів
залізничним транспортом». Сума
необґрунтовано отриманої позивачем
виручки в результаті такого порушення
склала 10 566 грн.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом
апеляційної інстанцій оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами у Вінницькій
області залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 лютого 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: