Справа № 826/3352/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3352/14
інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Волинській області на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 18.04.2014 у справі за
адміністративним позовом підприємства
з іноземними інвестиціями
«Лукойл-Україна» до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Волинській
області про визнання протиправною та
скасування постанови та припису,-

В С Т А Н О В И В:

Підприємство з іноземними
інвестиціями «Лукойл-Україна»
звернулось до суду першої інстанції з
позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати постанову
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області від
17.02.2014 № 029 про накладення штрафу,
припис від 11.02.2014.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.04.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
11.02.2014 Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Волинській області у
відношенні підприємства з іноземними
інвестиціями «Лукойл-Україна»
складено акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів № 001339, яким на підставі ст. 26
Закону України «Про захист прав
споживачів» останньому наданий припис
до акта. Крім того, на підставі акта
перевірки відповідачем винесено
постанову від 17.02.2014 № 029 про накладання
стягнень, передбачений статтею 23
Закону України «Про захист прав
споживачів», якою за відсутність
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію до
позивача застосовано штраф у розмірі
30%, або 62 277, 56 грн.

Постанова ґрунтується на матеріалах
акту перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів на АЗС, що розташована за
адресою: вул. Жовтанева, 16-В, с. Дерно,
Ківерцівський район, Волинська область
(далі по тексту - АЗС №03-05).

В ході проведення перевірки АЗС №03-05
посадовими особами відповідача було
встановлено порушення, які полягають у
відсутності необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, яке виразилось у тому, що
на інформаційному табло на в'їзді та
біля оператора АЗС зазначено, що в
реалізації наявне паливо дизельне Экто
клас І вид ІІ, хоча відповідно до
сертифіката відповідності в
реалізації наявне паливо дизельне Євро
клас І вид ІІІ (ДТ-5), паливо дизельне
Євро марка F вид ІІ, хоча відповідно до
сертифіката відповідності в
реалізації наявне паливо дизельне Євро
сорт F вид ІІІ (ДТ-5).

Приписом до акту перевірки позивача
зобов'язано привести діяльність у
відповідність до вимог чинного
законодавства, а саме: надати необхідну
та своєчасну інформацію про дизпаливо.

Постановою від 17.02.2014 про накладання
стягнень № 029, передбачених статтею 23
Закону України «Про захист прав
споживачів» до позивача застосовано
штраф у розмірі 62 277,56 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позивачем зазначено
достовірну та своєчасну інформацію на
інформаційних табло, що розміщуються
на в'їзді та біля оператора АЗС про
марку та вид дизельного палива залежно
від вмісту масової частки сірки, а отже
припис та постанова відповідача є
безпідставними та підлягають
скасуванню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що при
застосуванні до позивача штрафних
санкцій Інспекція з питань захисту
прав споживачів у Волинській області
діяла на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та чинним законодавством
України.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
захист прав споживачів» уповноважені
органи здійснюють державний контроль
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів;
перевіряти у суб'єктів господарювання,
сфери послуг і торгівлі, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів; накладати
стягнення: на суб'єктів господарської
діяльності за порушення законодавства
про захист прав споживачів відповідно
до ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживач має
право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію повинна містити, 1) назву
товару, найменування або відтворення
знака для товарів і послуг, за якими
вони реалізуються; 2) найменування
нормативних документів, вимогам яких
повинна відповідати вітчизняна
продукція; 3) дані про основні
властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт; 4)
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; 5)
позначку про наявність або відсутність
у складі продуктів харчування
генетично модифікованих компонентів; 6)
дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції; 6 1) виробник
(продавець) у разі виявлення
недостовірної інформації про
продукцію (якщо вона не шкодить життю,
здоров'ю або майну споживача) протягом
тижня вилучає цю продукцію з продажу та
приводить інформацію про неї до
відповідності. 7) дату виготовлення; 8)
відомості про умови зберігання; 9)
гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця); 10) правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; 11) строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; 12) найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Відповідно до п. 8 Правил роздрібної
торгівлі нафтопродуктами,
затверджених постановою КМ України від
20.12.1997 № 1442 відомості про роздрібні
ціни, марки та види нафтопродуктів (у
тому числі дизельного палива залежно
від вмісту масової частки сірки), що
продаються на АЗС, повинні бути
зазначені на інформаційному табло, яке
встановлюється на в'їзді та біля
оператора АЗС.

Згідно п. 3 правил ведення обліку,
зберігання та реалізації дизельного
палива залежно від вмісту масової
частки сірки, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 21.03.2007р.
№ 545 відомості про роздрібні ціни,
марки та види (залежно від вмісту
масової частки сірки) дизельного
палива, що реалізується споживачам
через мережу автозаправних станцій,
повинні бути зазначені на
інформаційних табло, що встановлюються
на в'їзді та біля оператора
автозаправної станції.

Вид дизельного палива залежно від
вмісту масової частки сірки
визначається на підставі паспорта
якості, виданого випробувальною
лабораторією підприємства - виробника
дизельного палива на кожну партію
відвантаженої готової продукції, або
паспорта якості дизельного палива, що
ввозиться на митну територію України,
який може бути виданий іншою
акредитованою лабораторією на кожну
партію відвантаженої готової
продукції. Відомості, що містяться у
паспорті якості, підтверджуються
сертифікатом відповідності, виданим в
установленому порядку уповноваженим
органом із сертифікації, визначеним
відповідно до законодавства.

Масова частка сірки в цифровому виразі
в залежності від виду ДП визначається
на підставі ДСТУ 4840:2007 Паливо дизельне
підвищеної якості, затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 03.10.2007 № 244, який набрав чинності з
01.01.2008.

Згідно з п. 9 вказаних Правил суб'єкт
господарювання, що здійснює продаж
нафтопродуктів, зобов'язаний своєчасно
подати споживачеві необхідну, доступну
та достовірну інформацію про
нафтопродукти, а також копії паспортів
якості, в яких зазначені нормативні
документи, вимогам яких відповідають
нафтопродукти, та копії сертифікатів
відповідності або свідоцтв про
визнання відповідності (якщо
нафтопродукт підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні).

В інформації про нафтопродукти
зазначаються: їх назва; дані про їх
основні властивості; відомості про
вміст шкідливих для здоров'я речовин,
які встановлені нормативно-правовими
актами; ціна та умови їх придбання;
відомості про умови їх зберігання;
правила та умови їх ефективного і
безпечного використання; строк їх
придатності, обов'язкові дії споживача
після його закінчення, а також можливі
наслідки в разі невчинення цих дій;
найменування та місцезнаходження
суб'єкта господарювання і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу виданий сертифікат
відповідності серії ВГ, зареєстрований
в реєстрі за № UA1.163.0216932-13, дійсний з
23.10.2013 до 20.10.2014, з якого вбачається, що
паливо дизельне Євро, сорт F вид ІІІ
(ДТ-5) відповідає вимогам ДСТУ 4840:2007
паливо дизельне підвищеної якості Т.У.
п. 4.2 як паливо дизельне підвищеної
якості (Євро) марка F, вид ІІ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
підтвердження відповідності»
сертифікат відповідності - документ,
який підтверджує, що продукція, системи
якості, системи управління якістю,
системи екологічного управління,
персонал відповідає встановленим
вимогам конкретного стандарту чи
іншого нормативного документа,
визначеного законодавством.

Згідно з п. 1.6 Правил обов'язкової
сертифікації нафти та нафтопродуктів,
затвердженими наказом Державного
комітету України по стандартизації,
метрології та сертифікації від 19.01.1997
№19 обов'язкова сертифікація продукції
в Системі здійснюється на
відповідність обов'язковим вимогам
нормативних документів, чинних в
Україні, щодо безпеки життя, здоров'я
людей, їх майна та охорони
навколишнього середовища. Термін дії
сертифіката відповідності визначає
орган із сертифікації з урахуванням
терміну дії нормативних документів на
продукцію, терміну, на який атестоване
виробництво (сертифікована система
якості), гарантійного терміну
зберігання продукції, але не більше
термінів, зазначених у додатку А до
ДСТУ 3413-96 «Система сертифікації
УкрСЕПРО. Порядок проведення
сертифікації продукції» або
визначених чинним законодавством
України.

Відповідно до п. 2.13.4 вказаних Правил
дія сертифіката відповідності для
серійної продукції поширюється на всю
продукцію, вироблену в період дії
сертифіката відповідності, з
урахуванням гарантійного терміну
придатності і/або гарантійного терміну
зберігання за умови дотримання вимог
нормативних документів щодо умов
транспортування і зберігання
продукції.

Таким чином, в ході проведення
сертифікації ДП встановлюється його
відповідність вимогам і стандартам,
чинним на території України, а отже,
наявним в матеріалах справи
сертифікатом встановлено
відповідність ДП, поставленого
позивачу згідно зовнішньоекономічного
контракту, укладеного з ВАТ «НК
«Лукойл».

При цьому, наявні у позивача на момент
перевірки документи - паспорти якості
та сертифікат відповідності містили
відповідну інформацію про
нафтопродукти, яка визначена в якості
обов'язкової п.9 затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.1997 № 1142 Правил роздрібної
торгівлі нафтопродуктами.

Колегія суддів вважає, що позивачем
зазначено достовірну та своєчасну
інформацію на інформаційних табло, що
розміщуються на в'їзді та біля
оператора АЗС про марку та вид
дизельного палива залежно від вмісту
масової частки сірки, а отже вимоги
відповідача, зазначені в приписі, є
безпідставними, а тому вказаний припис
та постанова про накладення штрафу
підлягають скасуванню, що вірно
встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Волинській
області залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18.04.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко
Я.М.

Судді:
Кузьменко
В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.