Справа № 810/255/14-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/255/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Терлецька О.О.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Київській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення від 30.04.2013 року
№,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення від 30.04.2013 року
№ щодо нарахування позивачу
податкового зобов'язання з земельного
податку у розмірі 42650,03 грн. Свої
позовні вимоги мотивував тим, що
земельні ділянки, які належать
позивачу на праві приватної власності,
не використовуються ним за цільовим
призначенням, тому, на його думку,
податковий орган невірно визначив
ставку земельного податку.

Відповідно до постанови Київського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Київського
окружного адміністративного суду та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши осіб, що
з»явились в судове засідання, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу на праві власності належать
земельні ділянки, а саме:

- земельна ділянка площею 3,4794 га,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 408924 видано
на підставі розпорядження
Макарівської райдержадміністрації від
29.02.2008 року № 1066;

- земельна ділянка площею 8,6100 га,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 408950 видано
на підставі розпорядження
Макарівської райдержадміністрації від
29.02.2008року № 1066;

- земельна ділянка площею 8,8800 га,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 408925 видано
на підставі розпорядження
Макарівської райдержадміністрації від
29.02.2008 року № 1066;

- земельна ділянка площею 9,0302 га,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 408922 видано
на підставі розпорядження
Макарівської райдержадміністрації від
29.02.2008 року № 1066;

- земельна ділянка площею 9,9903 га,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 408923 видано
на підставі розпорядження
Макарівської райдержадміністрації від
29.02.2008 року № 1066.

Згідно з розпорядженнями Макарівської
районної державної адміністрації
Київської області від 29.02.2008 №1066
позивач набув у власність земельні
ділянки, які розташовані на території
Наливайківської сільської ради
Макарівського району Київської
області, за межами населених пунктів та
цільове призначення вказаних
земельних ділянок «для будівництва та
обслуговування житлового будинку»

Листами Головного управління
Держкомзему у Київській області від
26.02.2012 року №07-02-3/3174 та Державної
податкової служби України від 16.02.2012
року №551/4/15-240/74 та від 21.01.2013 року
№7/7/15-2217 встановлено, що нормативна
грошова оцінка ріллі по Київській
області за 1 га становить 21330,48 грн.

30 квітня 2013 року Державною податковою
інспекцією у Макарівському районі
Київської області Державної
податкової служби прийнято податкове
повідомлення-рішення №, згідно з
яким з метою оподаткування вказаних
земельних ділянок позивачу визначено
суму податкового зобов'язання за
платежем "Земельний податок" на суму
42650,03 грн.

Приймаючи вказане податкове
повідомлення-рішення, податковий орган
прийшов до висновку, що земельні
ділянки позивача належать до категорії
несільськогосподарських угідь та
визначив ставку земельного податку на
підставі пункту 277.1 статті 277
Податкового кодексу України у розмірі 5
% від нормативної грошової оцінки
одиниці площі ріллі по області.

Позивач стверджував, що податковий
орган невірно визначив категорію
земельних ділянок і ставку податку,
адже земельні ділянки, які належать
йому на праві власності, є землями
сільськогосподарського призначення,
на яких не розміщені будь-які будівлі
чи споруди і для їх оподаткування мають
застосовуватись положення підпункту
272.1.1 пункту 272.1 статті 272 Податкового
кодексу України, ставка податку - 0,1%.

На підтвердження цього позивач
представив суду довідки Управління
Держкомзему у Макарівському районі
Київської області від 26.10.2011року, в яких
зазначено, що згідно з даними
автоматизованої системи земельні
ділянки належать до категорії рілля.

Згідно з довідками Наливайківської
сільської ради Макарівського району
Київської області від 23.09.2012 року на
земельних ділянках, що належать на
праві власності ОСОБА_2 ніякі будівлі
та споруди не розміщені, будівельні
роботи не виконуються.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 статті 91 Земельного
кодексу України, власники земельних
ділянок зобов'язані, зокрема:
забезпечувати використання їх за
цільовим призначенням; своєчасно
сплачувати земельний податок.

Статтею 19 Земельного кодексу України
визначено, що землі України за основним
цільовим призначенням поділяються на
такі категорії, зокрема: землі
сільськогосподарського призначення;
землі житлової та громадської
забудови.

Відповідно до статті 22 Земельного
кодексу України, землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей. До земель
сільськогосподарського призначення
належать, зокрема:
сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги). Землі
сільськогосподарського призначення
передаються у власність та надаються у
користування громадянам - для ведення
особистого селянського господарства,
садівництва, городництва, сінокосіння
та випасання худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Водночас, земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель за
цільовим призначенням належать до
земель житлової та громадської
забудови (стаття 40 Земельного кодексу
України).

Встановлення та зміна цільового
призначення земельних ділянок щодо
земельних ділянок, розташованих за
межами населених пунктів, надання
громадянам у власність для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і гаражного
будівництва здійснюється районною
державною адміністрацією (статті 20, 40
Земельного кодексу України).

Судом першої інстанції встановлено, що
земельні ділянки надані
райдержадміністрацією ОСОБА_2 з
цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку.

З урахуванням положень статей 20, 22 та 40
Земельного кодексу України це означає,
що земельні ділянки з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку не
можуть належати до земель
сільськогосподарського призначення, а
є землями житлової та громадської
забудови. Приймаючи розпорядження про
затвердження проекту землеустрою та
надання земельних ділянок позивачу з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
райдержадміністрація визначила
(змінила) попереднє цільове
призначення.

Та обставина, що згідно з даними
автоматизованої системи Держкомзему
земельні ділянки позивача належать до
категорії рілля лише свідчить про
невідповідність даних автоматизованої
системи юридичним рішенням та фактам,
тому до уваги судом не приймається.

В силу статті 206 Земельного кодексу
України передбачено, що використання
землі в Україні є платним. Об'єктом
плати за землю є земельна ділянка.
Плата за землю справляється відповідно
до закону.

Відповідно до пункту 1 статті 277
Податкового кодексу України, ставка
податку за один гектар
несільськогосподарських угідь,
зайнятих господарськими будівлями
(спорудами), встановлюється у розмірі 5
відсотків від нормативної грошової
оцінки одиниці площі ріллі по
Автономній Республіці Крим або по
області.

Як вже зазначалось, земельні ділянки
позивача не належать до земель
сільськогосподарського призначення,
тобто є несільськогосподарськими
угіддями, що мають цільове призначення
для будівництва та обслуговування
жилого будинку.

Положення пункту 1 статті 277
Податкового кодексу України, "зайнятих
господарськими будівлями (спорудами)"
слід розуміти не як фактичне
знаходження земельної ділянки під
будівлею чи спорудою, а як придатність
до забудови з точки зору визначеного
цільового призначення земельної
ділянки.

Таким чином, твердження апелянта про
відсутність на його земельних ділянках
будівельних споруд до уваги судом
також не приймаються.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
податкове повідомлення-рішення від
30.04.2013 року № прийнято податковим
органом правомірно.

Доводи апелянта не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак Н.П.

судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 25 червня 2014
року.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.