Справа № 802/1648/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 червня 2014 р.
Справа № 802/1648/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медяної Н.А.

позивача:
Волошенюк О.В.

відповідача:
Міровський В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю-підприємство "АВІС"

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року до Вінницького
окружного адміністративного суду
звернулось товариство з обмеженою
відповідальністю - підприємство «Авіс»
(далі - ТОВ підприємство «Авіс» або
позивач) з позовом до Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (далі -
Вінницька ОДПІ або відповідач) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 06.05.2014р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
Вінницькою ОДПІ проведено позапланову
невиїзну перевірку ТОВ - підприємства
«Авіс» з питань достовірності
нарахування суми податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Д
Алекс» () за серпень 2013
року, наслідки якої знайшли своє
відображення в акті № 1047/2203/13304871 від
23.04.2014р. Перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог пп. 198.1, 198.6,
ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, ст. 200 Податкового
кодексу України, в результаті чого
встановлено заниження суми податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду з урахуванням
залишку від'ємного значення
попереднього звітного періоду (рядок 25)
в податковій декларації з ПДВ за
серпень 2013 року (вх.. від 20.09.2013р. №
) на суму ПДВ 261 482 грн. На підставі
висновків викладених в акті перевірки,
податковим органом прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 06
травня 2014 року, відповідно до якого
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість в розмірі
392 223 грн., з них за основним платежем - 261
482 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 130 741 грн.. Позивач не
погоджується з вказаним рішенням,
вважає його протиправним та просить
скасувати, оскільки воно є незаконним,
необґрунтованим та безпідставним, не
відповідає фактичним обставинам
справи, а також таким, що винесено з
порушенням норм матеріального права та
таких принципів адміністративного
провадження як безсторонності,
добросовісності, розсудливості та
рівності всіх перед законом.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги у повному обсязі та надав суду
пояснення, що відтворюють зміст
позовної заяви та додаткових пояснень.

Представник відповідача заперечила
проти задоволення позовних вимог,
опираючись на те, що перевірка
проводилась згідно вимог податкового
законодавства, а податкове
повідомлення-рішення сформоване на
підставі виявлених порушень.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справу докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю -
підприємство «Авіс» зареєстровано
виконавчим комітетом Ленінської
районної ради народних депутатів м.
Вінниці 20.11.1991р. за № 319. Свідоцтво про
державну реєстрацію від 21.07.1998р. серія
АОО № 142599, реєстраційний номер
0000575. Код за . Взято на
податковий облік 26.11.1991р. за № 114/15-525, на
момент проведення перевірки позивач
перебуває на обліку у Вінницькій ОДПІ
та є платником, зокрема, податку на
додану вартість (свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість № 01846641 від 06.03.2003р.).

На підставі службового посвідчення
заступником начальника відділу
перевірок з окремих питань управління
податкового аудиту Вінницької ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області Гусь Валерієм
Васильовичем, керуючись ст.. 20, п.п. 75.1.2
п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1, 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2
ст. 79 Податкового кодексу України,
відповідно до наказу Вінницької ОДПІ №
1151 від 14.04.2013р., проведена позапланова
невиїзна документальна перевірка
товариства з обмеженою
відповідальністю - підприємства «Авіс»
з питань достовірності нарахування
суми податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ТОВ «Д Алекс» за
серпень 2013 року, наслідки якої
відображені в акті № 1047/2203/13304871 від
23.04.2014р.

Позаплановою невиїзною перевіркою
встановлено порушення позивачем:

п.п. 198.1, 198.6, ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, ст. 200
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
суми податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду з
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду (рядок 25) в податковій
декларації з ПДВ за серпень 2013 року (вх..
від 20.09.2013р. № ) на суму ПДВ 261 482
грн.

На підставі висновків викладених в
акті перевірки, податковим органом
прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 06
травня 2014 року, відповідно до якого
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість в розмірі
392 223 грн., з них за основним платежем - 261
482 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 130 741 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що
висновки акту перевірки не
обґрунтовані, а оскаржуване податкове
повідомлення - рішення прийняте
податковим органом в порушення вимог
чинного законодавства. При цьому суд
виходить із наступного.

Так, перевіряючий в акті перевірки в
обґрунтування висновку щодо заниження
суми податку на додану вартість в
податковій декларації з ПДВ за серпень
2013 року (вх.. від 20.09.2013р. № ) на суму
ПДВ 261 482 грн. посилається на те, що
Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області складено акт від
28.01.2014р. № 37/22-03/37617796 про неможливість
проведення зустрічної звірки TOB «Д
Алекс» () з питань
достовірності нарахування суми
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ФГ «Скутельник А.О.»
() за серпень 2013 року.
Даним актом встановлено, що
фінансово-господарська діяльність TOB
«Д Алекс» не здійснювалась,
взаємовідносини за серпень 2013р. між TOB
«Д Алекс» та ФГ «Скутельник А.О.» і
контрагентами-покупцями здійснювались
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства та не
були спрямовані на настання реальних
правових наслідків.

TOB - підприємство "АВІС" вручено запит
про надання пояснень та їх
документального підтвердження від
07.02.2014р. № 2728/10/22-03.

У відповідь на запит підприємством TOB
підприємство «Авіс» до Вінницької ОДПІ
надано відповідь у формі листа за вих..
№ 205 від 24.02.2014р. (вх..№ 6391/10 від 27.02.2014 р.)
в якій зазначається, що 09 грудня 2013 р.
слідчим з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів у
Вінницькій області капітаном
податкової міліції Бойко О.І. на
виконання ухвали слідчого судді
Богунського районного суду м. Житомира
Лєдньова Д.М. від 11 листопада 2013р.
вилучені оригінали документів щодо
фінансово-господарської діяльності з
контрагентом TOB «Д Алекс» (код за
), що підтверджується
протоколом тимчасового доступу до
речей та документів від 09.12.2013р. з
описом речей і документів, які були
вилучені на підставі ухвали слідчого
судді.

Вінницькою ОДПІ було надано запит до СУ
ФР ГУ у Вінницькій області щодо надання
необхідних документів за № 1771/8/22-03 від
17.03.2014р.. Згідно отриманої інформації
вилучені первинні документи по
проведених взаєморозрахунках TOB -
підприємство «Авіс» (код ЄДРПОУ - 13304871)
та TOB «Д Алекс» (код за ) за
період з 01.01.2013р. по 14.11.2013р. згідно
постанови вих. №12358/10/09-006 від 14.11.2013р.
про проведення процесуальних дій на
іншій території слідчого з ОВС ВКР СУ
ФР ГУ Міндоходів у Житомирській
області майора податкової міліції
Сокирко A.B. від 14.11.2013р. по кримінальному
провадженні № 0000074, на виконання
ухвали слідчого судді Богунського
районного суду м. Житомир Лєдньова Д.М.
від 11.11.2013р. були вилучені старшим
слідчим СУ ФР ГУ Міндоходів у
Вінницькій області капітаном
податкової міліції Бойко О.Т., що
підтверджується протоколом
тимчасового доступу до речей та
документів від 09.12.2013р. з описом
документів. Всі вилучені документи
були направлені згідно постанови про
проведення процесуальних дій на іншій
території слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ
Міндоходів у Житомирській області
майора податкової міліції Сокирко A.B.
до СУ ФР ГУ Міндоходів у Житомирській
області полковнику податкової міліції
Загуменному O.A., за адресою: 10003, м.
Житомир, вул. Войкова, 7.

Вінницькою ОДПІ було надано запит до СУ
ФР ГУ у Житомирській області щодо
надання значених документів за №
724/7/22-03 від 20.03.2014р. Супровідним листом
від 01.04.2014р. № 4947/10/09-006 СУ ФР ГУ у
Житомирській області надано завірені
копії первинних документів по
взаємовідносинам ТОВ - підприємство
«Авіс» та ТОВ «Д Алекс».

Згідно отриманих завірених копій
первинних документів по
взаємовідносинам ТОВ - підприємство
«Авіс» та ТОВ «Д Алекс» встановлено, що
видаткові та податкові накладні, які
були сформовані в результаті
здійснення господарських операцій
вказаних вище суб'єктів
господарювання, не відповідають
вимогам п. 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», так як не містять
обов'язкового реквізиту, а саме, місця
складання. В товарно-транспортних
накладних, в графах «Прийняв
водій-експедитор» та «Здав водій
експедитор», зазначено лише «ОСОБА_9»
без підпису зазначеного
водія-експедитора та перевізника.
Перевіряючий також робить висновок, що
зазначені ТТН суперечать умовам
договору поставки, оскільки, згідно
умов договору транспортування до
складу ТОВ - підприємство «Авіс»
здійснюється за рахунок ТОВ «Д Алекс» з
подальшим включенням до ціни товару, а
згідно ТТН замовником (платником)
транспортних послуг є ТОВ -
підприємство «АВІС».

Крім того, Вінницькою ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області
отримано копію ухвали слідчого судді
Богунського районного суду м. Житомира
Лєдньова Д.М. від 11.11.2013р. в змісті якої
зазначено, що при проведенні слідчих
дій, а саме обшуків за місцями
розміщення офісів, які використовують
особи, що сприяють реально діючим
суб'єктам господарювання ухиленню від
сплати податків, вилучено печатки
інших суб'єктів господарювання,
зокрема, ТОВ «Д Алекс» та ФГ
«Скутельник А.О.».

В зв'язку із вищенаведеним,
перевіряючий прийшов до висновку, що
операції по формуванню податкового
кредиту за рахунок взаємовідносин ТОВ -
підприємство «Авіс» з ТОВ «Д Алекс» є
такими, що не спричиняють реального
настання юридичних наслідків.

Ретельно перевіривши доводи
податкового органу, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Між TOB «Д Алекс» (за договором -
Постачальник) та TOB - підприємство
«Авіс» (за договором - Покупець)
укладено договір поставки № МТП-20 від
19.08.2013р., згідно умов якого Постачальник
зобов'язується передати у власність
Покупця, а Покупець в порядку та на
умовах, визначених цим Договором,
зобов'язується прийняти й оплатити
замовлену ним олію соняшникову
нерафіновану (за договором - Товар).
Постачальник гарантує, що Товар
належить йому на праві власності, не
перебуває під забороною відчуження,
арештом, не є предметом застави та
іншим засобом забезпечення виконання
зобов'язань перед будь-якими іншими
фізичними або юридичними особами,
державними органами і державою, а також
не є предметом будь-якого іншого
обтяження чи обмеження, передбаченого
чинним в Україні законодавством. Право
власності на Товар у Покупця виникає в
момент фактичного передання партії
Товару від Постачальника Покупцю з
одночасним підписанням та переданням
відповідних товарно-супровідних
документів на Товар на складі Покупця,
який знаходиться за адресою: м. Вінниця,
пров. Карбишева, 2. Якість Товару
повинна підтверджуватися сертифікатом
якості (сертифікатом відповідності)
заводу-виробника. Постачальник разом
із Товаром та супровідними документами
передає Покупцю сертифікат
відповідності (якості) на такий Товар
на кожну його окрему партію під час
поставки товару. Разом із кожною
партією Товару Постачальник передає
Покупцю належним чином оформлені
видаткову накладну, податкову накладну
й сертифікат відповідності (якості).
Покупець зобов'язаний провести повний
розрахунок за кожну отриману партію
Товару згідно отриманої накладної
протягом двох банківських днів,
рахуючи з дати зазначеної у видатковій
накладній. Оплата за поставлений Товар
здійснюється Покупцем шляхом
безготівкового банківського переказу
грошових коштів на поточний рахунок
Постачальника.

В матеріалах справи міститься копія
додаткової угоди до Договору поставки
№ МТП-20 від 19.08.2013р., датована 20.08.2013р., зі
змісту якої вбачається, що
Постачалдьник та Покупець у зв'язку із
необхідністю уточнення умов Договору
поставки № МТП-20 від 19.08.2013р.
домовились, зокрема, змінити умови
розділу 1 «Предмет Договору», а саме,
викласти п. 1.6 у такій редакції:

«Право власності на Товар у Покупця
виникає в момент фактичного передання
партії товару від Постачальника
Покупцю (перевізнику) з одночасним
підписанням та переданням відповідних
товарно-супровідних документів на
Товар за адресою: м. Вінниця,
Немирівське шосе, 26.»

Факт здійснення господарських
операцій підтверджується наступними
первинними документами:

- видатковими накладними № 20 від
19.08.2013р., № 21 від 20.08.2013р., № 22 від 24.08.2013р.,
№ 23 від 25.08.2013р., № 24 від 26.08.2013р., № 25 від
27.08.2013р. (а.с.100, 102, 104, 106, 108, 110);

- податковими накладними № 71 від
19.08.2013р., № 72 від 20.08.2013р., № 73 від 24.08.2013р.,
№ 74 від 25.08.2013р., № 75 від 26.08.2013р., № 76 від
27.08.2013р. (а.с.112-117);

- товарно-транспортними накладними від
20.08.2013р., 24.08.2013р., 25.08.2013р., 26.08.2013р.,
27.08.2013р., 19.08.2013р. (а.с. 101, 103, 105, 107, 109, 111

Факт оплати за поставлений товар
стверджується:

- рахунками на оплату № 21 від 19.08.2013р., №
22 від 20.08.2013р., № 23 від 24.08.2013р., № 24 від
25.08.2013р., № 25 від 26.08.2013р., № 26 від 27.08.2013р.
(а.с. 118-123);

- платіжними дорученнями № 9269 від
20.08.2013р., № 9358 від 22.08.2013р., № 9520 від
27.08.2013р., № 9547 від 28.08.2013р., № 9548 від
28.08.2013р., № 9581 від 27.08.2013р. (а.с.124-129);

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність" від 16 липня 1999 року N 996-XIV
(надалі - Закон N 996-XIV) підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону N 996-XIV, п. 2.4.
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року N 88 (надалі -
Положення № 88) первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого
складено документ;

зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Судом встановлено, що усі вище
перераховані первинні документи, які
були оформлені в результаті здійснення
господарських операцій в серпні 2013
року між ТОВ - підприємство «Авіс» та
ТОВ «Д Алекс», відповідно до ст. 9 Закону
N 996 XIV є первинним документами,
оформленими належними чином.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до п.п. а) п. 185.1 ст. 185
Податкового кодексу України (надалі -ПК
України) об'єктом оподаткування є
операції платників податку, зокрема, з
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Постачання товару на ТОВ - підприємство
«Авіс» відбулось на митній території
України, що підтверджується
видатковими та податковими накладними.

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 ПК України,
датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Факт поставки товару, згідно договору
поставки, та виникнення в результаті
даної події податкового зобов'язання в
позивача зі сплати ПДВ в серпні 2013 року
в результаті здійснення господарських
операцій з ТОВ «Д Алекс»
підтверджується вище переліченими
первинними документами.

Зазначена податковим органом така
підстава для зменшення податкового
кредиту, як встановлення здійснення
фінансово-господарських відносин ТОВ
«Д Алекс» з господарством, яке на думку
податкового органу, має ознаки
фіктивної діяльності, є
необґрунтованою, оскільки, податковим
органом оцінюватись при дослідженні
факту здійснення господарських
операцій повинні відносини
безпосередньо між учасниками тих
операцій, на підставі яких сформовані
дані податкового обліку, так як
відносини між учасниками попередніх
ланцюгів постачань товарів та послуг
не мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності
господарських операцій, вчинених між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Висновок податкового органу про не
реальність господарських операцій між
ТОВ - підприємство «Авіс» та ТОВ «Д
Алекс» носить характер припущення, яке
не підтверджено належними доказами.

Згідно з ч. 1 п. 188.1. ст. 188 ПК України, база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг (ч. 2 п. 188.1. ст. 188 ПК
України).

Відповідно до п.п. а) п. 198.1 ст. 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів /послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (ч. 1 п. 198.3 ст. 198 ПК України).

Як вже було встановлено судом, факт
отримання товару ТОВ - підприємство
«Авіс», згідно Договору поставки, та
виникнення в результаті даної події в
останнього права на віднесення суми 261
482, 34 грн. до податкового кредиту за
серпень 2013 року, підтверджується
видатковими накладними, податковими
накладними та відповідними ТТН.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (ч. З п. 198.3 ст. 198 ПК
України ).

Відповідно до ч. 1 п. 198.6. ст. 198 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.1 1
статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону (ч. 2 п. 198.6. ст. 198 ПК
України).

В даному випадку, ТОВ - підприємство
«Авіс» віднесло суму 261 482, 34 грн. до
податковою кредиту, за серпень 2013 року,
внаслідок здійснення господарських
операцій з ТОВ «Д Алекс» на підставі
відповідних податкових накладних, які
були видані останніми позивачу, а також
первинних документів (видаткові
накладні та ТТН), що засвідчують факт
здійснення господарських операцій.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: а)
у паперовому вигляді; б) в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

Крім того, згідно зі статтею 228
Цивільного кодексу України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009р. № 9 "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Мета юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника -
фізичної особи, яка на момент укладання
угоди виконувала представницькі
функції за статутом (положенням) або за
довіреністю. Слід зазначити, що
наявність мети зазначеної в диспозиції
ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину.

Такі обставини можуть бути доведені
лише обвинувальним вироком.

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Зі змісту ч.1 ст.11 КАС України
вбачається, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Частина 1 статті 71 цього Кодексу
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано доказів фактів
порушення конституційних прав чи
свобод людини і громадянина, а саме,
рішення суду у цивільній чи
господарській справі, вироку суду у
кримінальній справі або іншого
належного доказу на підтвердження
"нереальності" здійснених позивачем
господарських операцій.

Висновок відповідача про
"нереальність" господарських операцій
носить характер припущення, яке не
підтверджено належними доказами.

Таким чином, відповідачем не доведено,
а судом не встановлено наявності мети,
завідомо суперечної інтересам держави
і суспільства, а також існування умислу
у позивача чи його контрагентів, як
обов'язкової ознаки для застосування
адміністративно-господарських
санкцій. Хоча факт порушення
публічного порядку повинен бути
доведеним певними засобами
доказування.

Висновки податкового органу, викладені
у вищевказаному акті, щодо заниження
позивачем суми ПДВ, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
серпень 2013 року в сумі 261 482 грн. є
необґрунтованими та спростовуються
первинними документами, які надано
позивачем, досліджено в ході судового
розгляду справи та приєднано до її
матеріалів.

Відтак, за сукупністю наведених
обставин, суд прийшов до висновку про
безпідставність висновків податкового
органу викладеного в акті перевірки №
1047/2203/13304871 від 23.04.2014р., з огляду на
поверховість перевірки, без врахування
та оцінки всіх первинних документів та
не дослідження всіх істотних для
справи обставин.

Що стосується посилань відповідача на
ту обставину, що в наявних у позивача
подорожніх листах типової форми № 1,
яку затверджено наказом Мінтрансу,
Мінстату України 29.12.1995р. № 488/346,
відсутні підпис водія-експедитора та
перевізника, то суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Права, обов'язки і відповідальність
власників автомобільного транспорту -
Перевізників та вантажовідправників і
вантажоодержувачів - Замовників
визначають Правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджені наказом Мінтрансу
України № 363 від 14.10.1997р.

Згідно даних Правил, єдиний для всіх
учасників транспортного процесу
юридичний документ, що призначений для
списання товарно-матеріальних
цінностей, обліку на шляху їх
переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи є
товарно-транспортна накладна.

Наказ Мінтрансу, Мінстату України
29.12.1995р. № 488/346 «Про затвердження
типових форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля» не
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України, отже не є обов'язковим до
виконання.

Наказом Мінстату України та Мінтрансу
України № 228/253 від 07.08.1996р.,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 28.08.1996р. за № 483/1508 «Про
затвердження Інструкції про порядок
виготовлення, зберігання, застосування
єдиної первинної транспортної
документації для перевезення вантажів
автомобільним транспортом та обліку
транспортної роботи» встановлено
форма товарно-транспортної накладної.
Однак, дія вказаного наказу зупинена
відповідно до повідомлення
Держкомпідприємництва від 28.04.2006р. та
рішення про державну реєстрацію наказу
скасовано на підставі висновку
Міністерства юстиції України № 10/68 від
15.05.2006р.

Таким чином, відсутність підпису
водія-експедитора та перевізника не є
підставою для не включення витрат з
придбання олії соняшникової
нерафінованої до складу валових
витрат.

Що стосується відсутності сертифікату
відповідності на продукцію, то в ході
розгляду справи представником
позивача були надані посвідчення про
якість олії соняшникової
нерафінованої невимороженої № 19/08 від
19.08.2013р., № 20/08 від 20.08.2013р., № 24/08 від
24.08.2013р., № 25/08 від 25.08.2013р., № 26/08 від
26.08.2013р., № 27/08 від 27.08.2013р. (а.с. 132-137). Слід
зазначити, що відсутність сертифікату
відповідності на продукцію
(посвідчення про якість) не є підставою
для формування висновку про
безтоварність господарських операцій.

Частиною 3 статті 2 КАС України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

За змістом частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Мотивація та докази, на які посилається
відповідач заперечуючи проти позову,
не дають суду підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували доводи позивача, а
встановлені у справі обставини не
підтверджують позиції відповідача
покладеної в основу оскаржуваного
рішення.

Крім того, оскаржуване рішення не
відповідає критеріям визначеним у
статті 2 КАС України. Відтак, позовна
вимога про скасування податкового
повідомлення-рішення підлягає
задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Частиною першою статті 257 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі необхідності
спосіб, строки і порядок виконання
можуть бути визначені у самому
судовому рішенні.

Відповідно до підпункту 3 пункту 9
розділу VI Прикінцевих та перехідних
положень Бюджетного кодексу України у
разі безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
Державна казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

Водночас пунктом 19 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ (Постанова N 845) встановлено, що
безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів і їх
перерахування на рахунок, зазначений у
виконавчому документі про стягнення
надходжень бюджету та/або заяві про
виконання рішення про стягнення
надходжень бюджету, здійснюються
органами Казначейства з відповідного
рахунка, на який такі кошти зараховані,
шляхом оформлення розрахункових
документів.

З огляду на викладене та з урахуванням
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, стягнути судові
витрати із Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунка суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управліннс Міндоходів у Вінницькій
області від 06 травня 2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю - підприємство "АВІС"
()понесені ним судові
витрати у вигляді судового збору в сумі
487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
шляхом їх безспірного списання
органами Державної казначейської
служби України з рахунків Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області.

Стягнути з Державного бюджету України
на спеціальний рахунок Державної
судової адміністрації України (банк
одержувача - ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, код банку 802015, р/р 4002)
судовий збір у сумі 4384 грн. 80 коп.
(чотири тисячі триста вісімдесят
чотири гривні 80 коп.) шляхом його
безспірного списання органами
Державної казначейської служби
України з рахунків Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович