Справа № 817/527/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"18" червня 2014 р.
Справа № 817/527/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м.Житомирі апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "19" березня
2014 р. у справі за позовом Управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
Міністерства доходів і зборів України
про визнання дій протиправними,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради звернулося з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у місті Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправними дій податкового органу
щодо проведення перевірки
своєчасності сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання по орендній
платі за земельні ділянки державної та
комунальної власності, за наслідками
яких складено акт №232 від 11 вересня 2013
року та про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному
ГУ Міндоходів у Рівненській області
форми "Ш" № від 11 вересня 2013 року,
яким Управління капітального
будівництва ВК РМР на підставі
встановленого порушення граничного
строку сплати суми грошового
зобов'язання з орендної плати з
юридичних осіб визначеного п.287.3 ст.287
Податкового кодексу України та на
підставі ст.126 Податкового кодексу
України за затримку на 241 календарний
день сплати суми грошового
зобов'язання у розмірі 359993,32 грн.
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%
- у сумі 71998,66 грн. за платежем "орендна
плата з юридичних осіб".

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області щодо проведення
перевірки своєчасності сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, за наслідками
яких складено акт №232 від 04 вересня 2013
року. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області № від 11
вересня 2013 року, яким Управлінню
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради
визначено суму штрафу з орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності в розмірі 71998,66
грн. Присуджено на користь позивача
Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради із Державного бюджету
судовий збір у розмірі 255,78 грн.

Не погоджуючись з даною постановою
податкова інспекція звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у позові відмовити.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради за
специфікою своєї діяльності мало і має
в користуванні земельні ділянки із
числа земель житлової та громадської
забудови. При цьому, на початок 2012 року
таких ділянок в оренді налічувалось 38.
В подальшому їх кількість та/або
розміри ділянок зменшувались. Крім
цього, отримувались і нові ділянки під
забудову.

У відповідності до цього, позивач подав
відповідачу: основну податкову
декларацію за 2012 рік від 16.02.2012 року, в
якій задекларував до сплати орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності щомісячно по
47648,55 грн. (а.с.28-37 том 1); уточнюючу
декларацію від 17.05.2012 року, в якій
зменшив свої зобов'язання по основній
декларації (позитивне значення: рядок14
- рядок13), зокрема за період
червень-листопад 2012 року на 5346,32 грн.
щомісячно (а.с.44-54 том 1); уточнюючу
декларацію від 28.08.2012 року, в якій
зменшив свої зобов'язання по основній
декларації (позитивне значення: рядок14
- рядок13), зокрема, за червень - на 877,18
грн., за липень - на 883,62 грн., за
серпень-листопад - по 910,12 грн.
щомісячно. При цьому, у червні на 877,18
грн. задекларовано переплату (а.с.61-70
том 1); уточнюючу декларацію від 10.10.2012
року, в якій зменшив свої зобов'язання
по основній декларації (позитивне
значення: рядок14 - рядок13), зокрема за
вересень на 701,33 грн., за жовтень - на 3006,13
грн., за листопад - на 3006,13 грн.(а.с.78-88 том
1); уточнюючу декларацію від 18.12.2012 року,
в якій зменшив свої зобов'язання по
основній декларації (позитивне
значення: рядок14 - рядок13), а саме за
грудень на 1048,45 грн. (а.с.94-104 том 1);
уточнюючу декларацію від 15.05.2013 року, в
якій зменшив свої зобов'язання по
основній декларації (позитивне
значення: рядок14 - рядок13), а саме за
листопад на 77,78 грн. (а.с.110-120 том 1); нову
звітну декларацію за 2012 рік від 20.03.2012
року (додаткові земельні ділянки), в
якій задекларував до сплати орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності щомісячно з
квітня 2012 року по 15177,23 грн. (а.с.38-43 том 1);
уточнюючу декларацію від 28.08.2012 року, в
якій зменшив свої зобов'язання по новій
звітній декларації (позитивне
значення: рядок14 - рядок13), зокрема за
період червень-листопад 2012 року на 7850,01
грн. щомісячно. При цьому, у червні на
7850,01 грн. задекларовано переплату
(а.с.55-60 том 1); нову звітну декларацію за
2012 рік від 09.10.2012 року (додаткові
земельні ділянки), в якій задекларував
до сплати орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності за вересень - 4341,49 грн., за
жовтень - 5557,06 грн., за листопад - 5557,06
грн. (а.с.72-77 том 1); уточнюючу декларацію
від 20.12.2012 року, в якій зменшив свої
зобов'язання по новій звітній
декларації (позитивне значення: рядок14
- рядок13), зокрема за листопад на 432,76
грн. (а.с.105-109 том 1); нову звітну
декларацію за 2012 рік від 14.11.2012 року
(додаткові земельні ділянки), в якій
задекларував до сплати орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності за жовтень - 172,71
грн., за листопад - 1784,57 грн.(а.с.89-93 том 1).

Загальна сума зобов'язань позивача за
даними позивача за період
червень-листопад 2012 року становить
302564,18 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
податковим органом проведено
перевірку Управління капітального
будівництва виконавчого комітету
Рівненської міської ради по питанню
своєчасної сплати узгодженої суми
податкового зобов"язання по орендній
платі за земельні ділянки державної та
комунальної власності, про що складено
акт №232 від 04.09.2013 року (а.с.9-11, т.1), яким
було встановлено порушення позивачем
п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України,
в результаті чого затримано сплату
узгодженої суми податкового
зобов'язання з плати за землю за період
червень-листопад 2012 року в розмірі
359993,32 грн., в тому числі: за червень (по
строку сплати 30.07.2012 року) на 203 дня -
фактично погашено 12000,00 грн. 18.02.2013 року;
на 212 днів - фактично погашено 13000,00 грн.
27.02.2013 року; на 213 днів - фактично
погашено 16161,44 грн. 28.02.2013 року; за липень
(по строку сплати 30.08.2012 року) на 182 дні -
фактично погашено 1536,13 грн. 28.02.2013 року;
на 210 днів - фактично погашено 26711,38 грн.
28.03.2013 року; на 211 днів - фактично
погашено 24662,70 грн. 29.03.2013 року; на 230 днів
- фактично погашено 9915,57 грн.17.04.2013 року;
за серпень (по строку сплати 30.09.2012 року)
на 199 днів - фактично погашено 933,52 грн.
17.04.2013 року; на 204 дні - фактично погашено
25000,00 грн. 22.04.2013 року; на 212 днів -
фактично погашено 10700,00 грн. 30.04.2013 року;
на 227 днів - фактично погашено 1245,76 грн.
15.05.2013 року; на 228 днів - фактично
погашено 3503,91 грн. 16.05.2013 року; на 236 днів
- фактично погашено 10000,00 грн. 24.05.2013
року; на 239 днів - фактично погашено
11442,59 грн. 27.05.2013 року; за вересень (по
строку сплати 30.10.2012 року) на 209 днів -
фактично погашено 3848,92 грн. 27.05.2013 року;
на 210 днів - фактично погашено15000,00 грн.
28.05.2013 року; на 212 днів - фактично
погашено 12965,40 грн. 30.05.2013 року; на 240 днів
- фактично погашено 35352,94 грн. 27.06.2013
року; за жовтень (по строку сплати 30.11.2012
року) на 209 днів - фактично погашено 9577,51
грн. 27.06.2013 року; на 212 днів - фактично
погашено 6655,72 грн. 30.06.2013 року; на 217 днів
- фактично погашено 3000,00 грн.05.07.2013 року;
на 241 день - фактично погашено 13000,00 грн.
29.07.2013 року; на 242 дні - фактично
погашено 36322,32 грн. 30.07.2013 року; за
листопад (по строку сплати 30.12.2012 року)
на 241 день - фактично погашено 8751,78 грн.
27.08.2013 року; на 243 дні - фактично
погашено 32500,00 грн. 29.08.2013 року; на 244 дні -
фактично погашено 16205,72 грн. 30.08.2013 року.

За наслідками розгляду акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення форми "Ш" №
від 11.09.2013 року (а.с.12, т.1), яким позивачу
на підставі встановленого факту
порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання з орендної
плати з юридичних осіб визначеного
п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України
за червень-листопад 2012 року та на
підставі ст.126 Податкового кодексу
України за затримку на 241 календарний
день сплати суми грошового
зобов'язання у розмірі 359993,32 грн.
зобов'язано сплатити штраф за платежем
"орендна плата з юридичних осіб" в сумі
71998,66 грн. (20% від 359993,32 грн.).

Судом першої інстанції встановлено, що
Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради не було обізнане, що
стосовно нього за наявності
відповідних обставин у певний час та у
певному місці здійснюватиметься
документальна невиїзна позапланова
перевірка; податковим органом не
приймалося рішення, що оформлене
наказом керівника податкового органу,
про проведення документальної
невиїзної позапланової перевірки
позивача; копія наказу про проведення
документальної невиїзної позапланової
перевірки не була вручена (надіслана)
посадовим особам позивача;
відповідачем не було надіслано
(вручено) посадовим особам позивача
письмове повідомлення про дату початку
та місце проведення такої перевірки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що
позовні вимоги про визнання
протиправними дій податкового органу
щодо проведення перевірки
своєчасності сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання по орендній
платі за земельні ділянки державної та
комунальної власності, за наслідками
яких складено акт №232 від 04.09.2013 року,
підлягають до задоволення, оскільки
податковий орган, проводячи
позапланову документальну невиїзну
перевірку позивача, діяв у
непередбачений законодавством спосіб.
Всупереч приписам пп.66.1.5 п.66.1 ст.66
Податкового кодексу України
податковий орган не вніс усі зміни до
облікових даних платника податків на
підставі рішень суду, що набрали
законної сили.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Статтею 75 Податкового кодексу України
визначено три види перевірок, які мають
право проводити органи державної
податкової служби, а саме: камеральні,
документальні, фактичні.

Повнота сплати усіх передбачених цим
Кодексом податків та зборів,
відповідно до пп.75.1.2. п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України, є
предметом документальної перевірки.

Документальні перевірки можуть бути
плановими або позаплановими, а також
виїзними або невиїзними.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України,
перевірка, яка проводиться в
приміщенні органу державної
податкової служби є документальною
невиїзною перевіркою.

Особливості проведення документальної
невиїзної перевірки визначено ст.79
Податкового кодексу України. Така
перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового
кодексу України передбачено, що
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам органу державної
податкової служби право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки.

Копія наказу на проведення перевірки
Управління капітального будівництва
ВК РМР відповідачем не надана.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно, для органів державної
влади та їх службових осіб діє
спеціально-дозвільний принцип
конституційного права, який суттєво
обмежує цих суб'єктів у виборі
варіантів чи моделі своєї поведінки,
адже вони зобов'язані діяти лише таким
чином та у такий спосіб, як це прямо
передбачено правовими нормами і лише в
межах закріпленої за ними компетенції.

Вчинення ж державним органом чи його
посадовою особою дій у межах
компетенції, але непередбаченим
способом, у непередбаченій законом
формі або з виходом за межі компетенції
є підставою для визнання таких дій
неправомірними.

Порядок нарахування та сплати
платником податків плати за землю, в
тому числі орендної плати за земельну
ділянку, визначено розділом ХІІІ
Податкового кодексу України.

Пунктом 288.1 статті 288 цього розділу
передбачено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати, в силу вимог п.288.2 цієї статті, є
орендар земельної ділянки, а об'єктом
оподаткування, в силу вимог п.288.3, - є
земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно з п.288.4 ст.288 Податкового кодексу
України розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем. Податковий
період, порядок обчислення орендної
плати, строк сплати та порядок її
зарахування до бюджетів
застосовується відповідно до вимог
статей 285-287 цього розділу.

У відповідності до п.285.1-285.2 ст.285
Податкового кодексу України, базовим
податковим (звітним) періодом для плати
за землю є календарний рік. Базовий
податковий (звітний) рік починається 1
січня і закінчується 31 грудня того ж
року (для новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців).

Платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

В силу вимог п.287.1 ст.287 Податкового
кодексу України, власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця (п.287.3 ст.287
Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог п.126.1 ст.126
Податкового кодексу України, у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 % погашеної
суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 % погашеної суми податкового
боргу.

Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, податковий борг - це
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

В силу вимог пп.14.1.152 цієї статті,
погашення податкового боргу - це
зменшення абсолютного значення суми
такого боргу, підтверджене відповідним
документом.

Джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Сплата грошових зобов'язань
або погашення податкового боргу
платника податків з відповідного
платежу може бути здійснена також за
рахунок надміру сплачених сум такого
платежу (без заяви платника) або за
рахунок помилково та/або надміру
сплачених сум з інших платежів (на
підставі відповідної заяви платника)
до відповідних бюджетів. Джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами (п.87.1
та п.87.2 ст.87 Податкового кодексу
України).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
з системного аналізу наведених норм
випливає, що податковий борг може бути
погашено лише коштами (в тому числі
надміру сплаченими платником податків)
або майном (майновими правами) платника
податків.

Відповідно, податковий борг може бути
погашений за рахунок тих показників
уточнюючих розрахунків платника
податків, в яких відображено переплату
відповідного платежу (рядок 188
уточнюючої податкової декларації з
плати за землю), але в жодному разі не
може бути погашений за рахунок тих
показників уточнюючих розрахунків
платника податків, в яких відображено
нарахування до зменшення податкового
зобов'язання (рядок 178 уточнюючої
податкової декларації з плати за
землю).

Позивачем лише двічі задекларовано
переплату в уточнюючих деклараціях, а
саме 28.08.2012 року - переплата за червень
на 877,18 грн. та 28.08.2012 року - переплата за
червень на 7850,01 грн. Решта ж показників
уточнюючих декларацій стосувалися
саме зменшення податкового
зобов'язання.

Подання уточнюючих декларацій, в яких
заповнений рядок 178 тягне за собою
зменшення показників раніше
задекларованих податкових зобов'язань,
і ніяким чином не може бути розцінено в
якості погашення податкового боргу.

Натомість відповідач безпідставно
ототожнив поняття "зменшення
податкових зобов'язань" та "погашення
податкового боргу", внаслідок чого
погасив сумами зменшеного податкового
зобов'язання заборгованість позивача
по пені і штрафним санкціям, що
свідчить про пряме порушення норми ст.87
Податкового кодексу України.

У відповідності до вимог пп.129.1.1 п.129.1,
пп.129.3.1 п.129.2 ст.129 Податкового кодексу
України, нарахування пені
розпочинається від першого робочого
дня, наступного за останнім днем
граничного строку сплати грошового
зобов'язання, а закінчується - у день
зарахування коштів на відповідний
рахунок органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів та/або в інших випадках
погашення податкового боргу та/або
грошових зобов'язань.

Всупереч цьому, ДПІ у м.Рівному
нарахувало позивачу пеню на суми, на
які згідно уточнюючих декларацій
платником зменшено зобов'язання з
орендної плати по основній і новим
звітним деклараціям. При цьому, дні, в
які настає строк щомісячної сплати
зобов'язання з орендної плати, де
відображено показники уточнюючих
декларацій на зменшення зобов'язання,
податковим органом прийнято у
розрахунок нарахування пені, в якості
днів погашення податкового боргу.

Здійснюючи в такий протиправний спосіб
облік нарахованих і сплачених
платником податків податкових
зобов'язань з орендної плати за землю
податковий орган не вірно визначив
суму заборгованості позивача за
грошовими зобов'язаннями з даного
платежу, зокрема і за період:
червень-листопад 2012 року, тобто не
вірно обрахував базис для нарахування
штрафних санкцій за затримку
розрахунку і, як наслідок, не вірно
визначив суму штрафної санкції спірним
рішенням.

Крім цього, відповідач, здійснюючи
облік нарахованих і сплачених
позивачем податкових зобов'язань з
орендної плати за землю, припустився і
інших порушень, які свідчать на користь
хибності розрахунку штрафних санкцій.

Так, відповідно до платіжних доручень,
які знаходяться в матеріалах справи
позивачем сплачено орендної плати за
землю за період з червня 2012 року по
листопад 2012 року у розмірі 323964,57 грн.
(а.с.32-37 том 2, а.с.38-44 том 2, а.с.45 том 2,
а.с.46-52 том 2, а.с.53-60 том 2, а.с.61-65 том 2).

Судом, на підставі облікових карток
платника податків, встановлено, що
сплачені позивачем в липні-грудні 2012
року кошти в якості орендної плати за
червень-листопад 2012 року, податковим
органом спрямовані в рахунок погашення
податкового боргу, що існував у 2009-2010
роках (а.с.68-214 том 2).

Відповідно до вимог п.87.9 ст.87
Податкового кодексу України, у разі
наявності у платника податків
податкового боргу контролюючі органи
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків. У
такому ж порядку відбувається
зарахування коштів, що надійдуть у
рахунок погашення податкового боргу
платника податків відповідно до статті
95 цього Кодексу (продаж майна, що
перебуває в податковій заставі) або за
рішенням суду у випадках, передбачених
законом.

Податковий кодекс України набув
чинності 01.01.2011 року. До цього, діяв
Закон України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000 року.
Пунктом 7.7 ст.7 цього Закону був
визначений принцип рівності бюджетних
інтересів, за яким податковий борг
погашався попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях. При цьому пп.7.1.1 цієї
статті було чітко визначено, що
грошовий платіж є єдиною формою сплати
податкових зобов'язань і погашення
податкового боргу. Відповідно до того,
що норма ст.7 Закону не передбачала
нехтування напрямом сплати,
визначеного платником податків та з
урахуванням вимог Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України №22 від 21.01.2004 року, що
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 29.03.2004 року за №377/89/76, суми
сплачених позивачем в рахунок
податкових зобов'язань або податкового
боргу грошових коштів підлягали
зарахуванню відповідно до призначення
платежу, визначеного платником
податків у платіжних дорученнях.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
доводи відповідача про здійснення
зарахування поточних податкових
зобов'язань за червень-листопад 2012 року
в рахунок погашення податкового боргу
за 2009-2010 роки є необґрунтованими,
оскільки відповідачем невірно
реалізовано повноваження, що
передбачені п.87.9 ст.87 Податкового
кодексу України.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що констатуючи помилкове
нарахування позивачу штрафу за
податковим повідомленням-рішенням
№ від 11.09.2013 року не може визнати
недійсним рішення податкового органу в
якійсь сумі, оскільки ДПІ у м.Рівному не
привела у відповідність до фактичної
звітності дані, обліковані в картці
платника податків - позивача у справі,
що позбавляє можливості суд самостійно
визначити, як суму заборгованості
платника податків, так і суму погашення
такої заборгованості, а також і
реальний термін прострочення платежів.
Більше того, суд не може підміняти
державний орган, рішення якого
оскаржується, та приймати замість
нього рішення, самостійно здійснюючи
повний перерахунок штрафних санкцій.
Як наслідок податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному
ГУ Міндоходів у Рівненській області
форми "Ш" № від 11.09.2013 року, яким
Управління капітального будівництва
ВК РМР на підставі встановленого
порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання з орендної
плати з юридичних осіб визначеного
п.287.3 ст.287 Податкового кодексу та на
підставі ст.126 Податкового кодексу
України за затримку на 241 календарний
день сплати суми грошового
зобов'язання у розмірі 359993,32 грн.
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%
у сумі 71998,66 грн. за платежем орендна
плата з юридичних осіб є протиправним
та підлягає скасуванню в повному
обсязі.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову Житомирським
окружним адміністративним судом
винесено відповідно до позовних вимог
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав, які
могли б призвести до зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"19" березня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

К.С. Франовська

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради вул.
Лермонтова, 6,м.Рівне,33028

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області Міністерства
доходів і зборів України вул.
Відінська,8,м.Рівне,33023

4 - ОСОБА_4, АДРЕСА_1

,