Справа № 256/3308/14-а
Суддя: Домарєв О. В.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 256/3308/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2014 року
м. Донецьк

Суддя Калінінського районного суду м.
Донецька Домарєв О.В., розглянувши
порядку письмового провадження справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Калінінської
районного в м. Донецьку ради «Про
визнання дії незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії», -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2014 року до суду звернулася
позивачка із адміністративною
позовною заявою, якою просила визнати
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Калінінської районної у м. Донецьку
ради щодо призначення, нарахування і
виплати не в повному обсязі допомоги по
догляду за дитиною - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, - до досягнення нею
трирічного віку за період з 27.08.2013р. у
розмірі, меншому за встановлений
статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» та
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Калінінської районної у м. Донецьку
ради здійснити перерахунок та виплату
на користь ОСОБА_1 допомоги по догляду
за дитиною - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - до
досягнення нею трирічного віку за
період з 27.08.2013р. відповідно до ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Крім того до позовної заяви позивачка
надала до суду заяву, якою просила
поновити строк на подання
адміністративного позову, оскільки про
порушення свого права вона не знала,
оскільки порядок розрахунку допомоги
по догляду за дитиною на її адресу не
надсилався та її особисто з рішенням
про призначення допомоги не
ознайомлювали. Крім того вона
намагалась вирішити спір у досудовому
порядку, заяву про виплату допомоги
надавала 17.12.2013 року.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, надала до суду заяву про
розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримала, не
заперечувала проти розгляду справи у
письмовому провадженні.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, не повідомив суд про причину
не явки, про день, час та місце розгляду
повідомлявся належним чином, у зв'язку
з чим суд ухвалив: розглянути справу
без його участі, відповідно ст. 128 ч. 4
КАС України, на підставі наявних у
справі доказів.

Оскільки усі сторони, які приймають
участь у розгляді цієї справи, будучи
належним чином повідомленими про час
та місце розгляду справи, не заявили
клопотання про відкладення розгляду
справи, у судове засідання не з'явилися,
справа розглянута відповідно до ч. 3 ст.
122 КАС України у порядку письмового
провадження.

Дослідив матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Так, статтею 46 Конституції України,
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

ОСОБА_1 має на утриманні дитину - дочку
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Калінінської районної в м. Донецьку
ради з 27.08.2013 року та отримує допомогу в
розмірі 130 грн. на місяць як особа,
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідачем призначена допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею 3-х
років відповідно до ЗУ «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», розмір якої
визначено відповідно до Порядку
призначення і виплати допомоги
державної допомоги сім'ям з дітьми»,
затвердженому постановою КМУ №1751 від
27.12.2001 року.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12. 2007
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон №107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№2811-ХІІ, дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону № 2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Зокрема, статтею 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Так, оскільки Законами України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»,
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» та іншими Законами не
встановлювався на 2011 - 2012 роки інший,
ніж у Законі України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» розмір допомоги, спірні
правовідносини в період, який є
предметом розгляду регулювалися саме
цим законом.

Таким чином, оскільки спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, суд дійшов
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального закону (яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням») відповідно до статті 43
якого, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2012 року в справі №21-410а12.

Відповідно до ст.244-2 КАС України,
рішення Верховного суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про законність та
обґрунтованість вимог позову в часті
визнання дії відповідача, щодо відмови
в перерахунку та виплаті допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, противоправними та
вважає необхідним задовольнити вимоги
в цій частині та в частини зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи, встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 100 ч. 1 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Відповідно ст. 102 ч. 1, 2 КАС України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі. Питання про поновлення чи
продовження пропущеного строку суд
вирішує в порядку письмового
провадження чи в судовому засіданні на
розсуд суду. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені, не перешкоджає розгляду
клопотання.

До суду надійшло клопотання позивачки
де вона просила поновити їй строк для
звернення до суду, вказавши, що про
порушення свого права вона не знала,
оскільки порядок розрахунку допомоги
по догляду за дитиною на її адресу не
надсилався та її особисто з рішенням
про призначення допомоги не
ознайомлював. Крім того вона
намагалась вирішити спір у досудовому
порядку, заяву про виплату допомоги
подавала 17.12.2013 року. Вказана причина
пропуску строку для звернення до суду
визнається судом поважною.

Таким чином, враховуючи наведене, суд
вважає, що позивачкою пропущено строк
для звернення до суду з вимогами про
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з поважних причин, тому
в частині позовних вимог про
перерахунок з 27.08.2013 року необхідно
поновити пропущений строк, що
встановлено ст. 102 КАС України
шестимісячного строку звернення до
суду.

З урахуванням викладеного суд прийшов
до висновку, про можливість
задоволення позовних вимог повністю.
Задовольняючи позовні вимоги
позивачки про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 27 серпня 2013
року по день постановлення рішення,
тобто 30.05.2014 року.

Розглядаючи позовні вимоги в частині
стягнення судового збору, судом
встановлено наступне.

На підставі положень ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи, що відповідач відноситься
до органів місцевого самоврядування на
підставі положень ст.ст. 11, 34 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", суд вважає необхідним
задовольнити позовні вимоги в частині
стягнення судового збору, стягнувши з
місцевого бюджету Калінінського
району на користь позивачки понесені
судові витрати по оплаті судового
збору у розмірі 73,08 грн.

А в цілому адміністративний позов
задовольняється судом повністю.

Керуючись ст. 13, 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми",
ст.ст. 1, 4, 5, 29, 43 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", ст.ст. 2, 17,19, 69, 90, 94, 99, 117, 118,
159, 161 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Калінінської
районного в м. Донецьку ради «Про
визнання дії незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії» -
задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Калінінської районної у м. Донецьку
ради щодо призначення, нарахування і
виплати не в повному обсязі ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку за період з 27 серпня 2013
року по 30 травня 2014 року.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Калінінської районної у м. Донецьку
ради здійснити перерахунок та виплату
на користь ОСОБА_1 допомоги по догляду
за дитиною, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення нею трирічного віку за
період з 27.08.2013 року по 30.05.2014 року у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років з урахуванням
виплачених раніше сум.

Стягнути з місцевого бюджету
Калінінського району м. Донецька на
користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Калінінський районний суд м. Донецька
протягом 10 днів. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.В. Домарєв 30.05.2014