Справа № 348/1703/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.
Справа № 876/12267/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 11
вересня 2013 року по справі №348/1703/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області про
визнання неправомірною відмови у
перерахунку пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, яким просив
визнати незаконною відмову Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області щодо
перерахунку пенсії та продовження
виплати надбавки до пенсії на
повнолітню дитину, яка продовжує
навчання та перебуває на його
утриманні та зобов'язати відповідача
перерахувати та виплатити йому
надбавку до пенсію за вислугу років на
його сина за весь минулий період
невиплати, починаючи з 16.02.2012 року та
продовжувати виплату даної надбавки до
закінчення сином навчання, але не
довше, ніж досягнення ним 23 річного
віку.

Постановою Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 11
вересня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Позивач постанову суду першої
інстанції оскаржив, подав апеляційну
скаргу, зазначивши, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не відповідає фактичним обставинам
справи, просить її скасувати, та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказує, що у статті 16 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» дається
посилання на статтю 30 зазначеного
Закону в цілому, а не окремої її
частини, а тому право на отримання
надбавки непрацюючим пенсіонерам, які
мають на своєму утриманні
непрацездатних членів сім'ї, що
належать до осіб, які забезпечуються
пенсією в разі втрати годувальника,
виникає при наявності серед членів
сім'ї не лише осіб, визначених частиною
4 статті 30 цього Закону, але і усіх інших
осіб, зазначених у цій статті.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
цієї справи, перевіривши доводи
апелянта у їх сукупності, приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив
службу в органах
кримінально-виконавчої служби та
наказом від 21.06.2010 року (ст. 37)
звільнений з Коломийської виправної
колонії №41 Державного департаменту
України з питань виконання покарань в
Івано-Франківській області за власним
бажанням і з того часу перебуває на
обліку в Головному управлінні
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області та отримує
пенсію по віку відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби
та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. ст. 16, 30 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» до його пенсії
виплачувалась надбавка на двох
неповнолітніх дітей в розмірі 50 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

На утриманні позивача на даний час
перебуває повнолітній син ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який є студентом 2 курсу
денної форми навчання Національного
університету «Львівська політехніка»
з терміном навчання до 30.06.2015 року, що
підтверджується довідкою
Національного університету «Львівська
політехніка» № 9 від 18.03.2013 року (ст. 10).

З часу досягнення сином повноліття
позивачу було припинено виплату
зазначеної надбавки до пенсії на сина.
З цього приводу позивач звертався до
відповідача, однак, згідно листа від
28.03.2013 року Головне управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області відмовило
йому в здійсненні перерахунку пенсії
(ст.19).

Відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 16
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» непрацюючим пенсіонерам, які
мають на своєму утриманні
непрацездатних членів сім'ї, що
належать до осіб, які забезпечуються
пенсією в разі втрати годувальника
(стаття 30), нараховується надбавка до
пенсії за вислугу років на кожного
непрацездатного члена сім'ї в розмірі 50
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Стаття 30 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» поділяє осіб, які мають право на
пенсію в разі втрати годувальника на
непрацездатних та працездатних членів
сім'ї.

Так, відповідно до частини четвертої
цієї статті непрацездатними членами
сім'ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не
досягли 18 років або старші цього віку,
якщо вони стали інвалідами до
досягнення 18 років. При цьому братам,
сестрам та онукам право на пенсію
надається у тих випадках, якщо у них
немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони
досягли пенсійного віку (чоловіки - 60
років, жінки - 55 років) або є інвалідами;

в) батьки та дружини (якщо вони не взяли
повторний шлюб) військовослужбовців,
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, які загинули, померли чи
пропали безвісти в період проходження
служби або померли після звільнення зі
служби, але внаслідок поранення,
контузії, каліцтва, одержаних при
виконанні обов'язків військової служби
(службових обов'язків), захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті,
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи чи виконанням
інтернаціонального обов'язку, мають
право на пенсію після досягнення
чоловіками 55 років, жінками - 50 років
або якщо вони є інвалідами;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб,
які за законом зобов'язані їх
утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків
чи дід, бабуся, брат або сестра,
незалежно від віку і працездатності,
якщо вона (він) зайнята доглядом за
дітьми, братами, сестрами чи онуками
померлого годувальника, які не досягли
8-річного віку, і не працює.

Зазначені у частині шостій статті 30
Закону №2262-XII особи, що мають право на
пенсію в разі втрати годувальника, які
досягли повноліття, в тому числі і
студенти, до непрацездатних членів
сім'ї не відносяться, а тому
непрацюючому пенсіонеру на них не може
нараховуватися передбачена у пункті
«а» частини першої статті 16 цього
Закону надбавка до пенсії.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач діяв в межах
наданих повноважень та у спосіб
встановлений законом та правомірно
припинив виплату надбавки позивачу до
пенсії, оскільки відповідно до п."а" ч.1
ст.16 Закону України « Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», надбавка до пенсії за вислугу
років нараховується пенсіонерам, які
мають на своєму утриманні
непрацездатних членів сім'ї.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
адміністративного позову та
безпідставності позовних вимог.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції
дійшов до вірних висновків, приймаючи
рішення по суті спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 11
вересня 2013 року по справі №348/1703/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич