Справа № 816/2023/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/2023/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубовик
О.І.,

представника позивача - Балали О.М.,

представника відповідача - Решетнік
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Полтавська птахофабрика"
до Полтавської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Полтавська птахофабрика"
(далі - ПАТ "Полтавська птахофабрика",
позивач) звернулося до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Полтавської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі - Полтавська ОДПІ,
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення від 27.11.2013
№, яким платнику збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 248
589,75 грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач
стверджує, що висновок акту перевірки
про порушення підприємством вимог п.
187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п. 198.1 та 198.4 ст. 198,
п. 209.6 ст. 209, п. 301.1 ст. 301 Податкового
кодексу України ґрунтується на
безпідставних твердженнях відповідача
щодо безтоварності господарських
операцій з реалізації яєць курячих на
користь ТОВ "ВТІІ", оскільки сам лише
факт незнаходження контрагента за
юридичною адресою, як і порушення з
його боку норм податкового
законодавства не може слугувати
підставою для притягнення
добросовісного платника податків до
відповідальності.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечував,
посилаючись на те, що перевіркою ПАТ
"Полтавська птахофабрика" встановлено
порушення вимог податкового
законодавства в частині завищення
податкових зобов'язань по декларації з
ПДВ (скороченій) по господарським
зобов'язанням щодо реалізації яєць
курячих столових ТОВ "ВТІІ" на суму ПДВ
165 726,50 грн. Так, в ході перевірки
контролюючим органом встановлено, що
реалізація вказаної продукції не
підтверджена документами первинного
бухгалтерського обліку, зокрема
товарно-транспортними накладними,
подорожніми листами та іншими
документами, які підтверджують
транспортування товару. Полтавська
ОДПІ наголошує, що факт реалізації яєць
столових згідно бухгалтерського
обліку відбувся, але не на користь ТОВ
"ВТІІ", а на користь невстановлених
осіб. Відтак, на думку відповідача,
оплата, яка надійшла на розрахунковий
рахунок підприємства від його
контрагента вважається попередньою
оплатою за товар, постачання якого не
відбулося. Тому сума перерахованих
грошових коштів від ТОВ "ВТІІ" має
відображатися підприємством у
загальній декларації з ПДВ, а не
скороченій.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримала заперечення
проти позову та просила суд у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши залучені до
матеріалів справи та зібрані судом
письмові докази, застосувавши до
спірних правовідносин відповідні
норми матеріального та процесуального
права, суд приходить до наступних
висновків.

З матеріалів справи суд встановив, що
ПАТ "Полтавська птахофабрика" (вул.
Фабрична, 4, с. Стасі, Диканський район,
Полтавська область; ідентифікаційний
код 00845743), згідно з п. 1.2 Статуту (а.с. 38-40)
зареєстрованого 24.10.2011, було створене
як акціонерне товариство шляхом
реорганізації орендного підприємства
"Полтавська птахофабрика" у
відповідності з рішенням засновників
23.12.1994 і є його правонаступником по всім
правам та обов'язкам. Відповідно до
свідоцтва №200047203 (а.с. 43) ПАТ "Полтавська
птахофабрика" має статус
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування ПДВ з 23.05.2012, до видів
діяльності якого відповідно до КВЕД
відносяться, зокрема, обробка чи
переробка продукції, одержаної в
результаті діяльності у сфері
сільського та лісового господарства і
рибальства за умови якщо така
продукція вирощується, відгодовується,
виловлюється або збирається
(заготовляється) безпосередньо
платником податку (крім придбання в
інший спосіб); розведення птиці.

Співробітниками Полтавської ОДПІ у
термін з 29.10.2013 по 04.11.2013 була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ПАТ "Полтавська
птахофабрика" з питань формування
податкового кредиту та податкового
зобов'язання за липень 2013 року з ТОВ
"ВТІІ" ().

За результатами даної перевірки
контролюючим органом 11.11.2013 був
складений акт №1213/22-00845743, висновками
якого зафіксовано порушення платником
податків п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п. 198.1
та 198.4 ст. 198, п. 209.6 ст. 209, п.301.1 ст. 301
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податкових зобов'язань з ПДВ у сумі 165
726,50 грн. (а.с. 8-11).

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення від 27.11.2013
№, яким ПАТ "Полтавська
птахофабрика" збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ у розмірі 165 726,50 грн. -
за основним платежем та 82 863,25 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.
66).

Не погодившись із висновками
податкового органу, позивач оскаржив
вказане податкове повідомлення -
рішення від 27.11.2013 № до суду,
заявивши у позові вимогу про визнання
його протиправним та скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку висновкам
перевірки, діям відповідача та
оскаржуваному податковому
повідомленню - рішенню, суд виходить з
наступного.

Коло платників ПДВ, об'єкти, база,
ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, поняття
податкової накладної, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначено розділом V
Податкового кодексу України.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п.187.1 ст.187 датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

У відповідності до ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг
(абз. "а" п. 198.1).

Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (п. 198.4).

З наданих представниками сторін
пояснень суд встановив, що фактичною
підставою для нарахування суми
податкового зобов'язання з ПДВ за
спірним податковим
повідомленням-рішенням слугував
висновок перевірки про завищення ПАТ
"Полтавська птахофабрика" податкового
зобов'язання по декларації з ПДВ
(скорочена) щодо реалізації яєць
курячих столових ТОВ "ВТІІ" на суму ПДВ
165 726,50 грн. за липень 2013 року. При цьому
відповідач стверджує, що операції з
поставки по ланцюгу ПАТ "Полтавська
птахофабрика" до ТОВ "ВТІІ" не містять у
своїй суті розумних економічних або
інших причин (ділової мети)
систематичного (протягом місяця)
продажу товарів та не спричиняють
реального настання правових наслідків.
Не заперечуючи сам факт реалізації
яєць згідно з даними бухгалтерського
обліку, відповідач спростовує участь у
цій операції саме ТОВ "ВТІІ". Тому
оплата, яка надійшла на розрахунковий
рахунок позивача від ТОВ "ВТІІ", за
висновком перевірки, вважається
попередньою оплатою за товар,
постачання якого не відбулося, у
зв'язку з чим сума перечислених на
рахунок ПАТ "Полтавська птахофабрика"
коштів, на думку податкового органу,
має відображатися у загальній
декларації з ПДВ.

З метою з'ясування дійсних обставин
взаємовідносин позивача та ТОВ "ВТІІ"
суд встановив наступне.

10.01.2013 між ПАТ "Полтавська птахофабрика"
(постачальник) та ТОВ "ВТІІ" (покупець)
було укладено договір поставки №50113
(а.с. 17-18), у відповідності до умов якого
постачальник зобов'язується передати у
власність покупцю, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар - яйце куряче. Кількість кожної
партії товару визначається відповідно
до заявки покупця та видаткової
накладної, які є невід'ємною частиною
цього договору. Ціна за одиницю та
загальна вартість товару визначаються
сторонами у відповідності з
видатковими накладними на даний товар.
Поставка кожної партії товару
здійснюється на підставі замовлення
покупця при умові, що покупець здійснив
попередню оплату замовленого товару,
але в будь-якому разі не більше ніж на
суму попередньої оплати (а.с. 17-18).

На виконання зазначеного договору
позивач здійснив реалізацію ТОВ "ВТІІ"
яєць курячих в липні 2013 року на
загальну суму 862 167,00 грн., у тому числі
ПДВ 165 726,50 грн.

Для придбання зазначеного товару
покупцем були виписані податкові
накладні, копії яких позивач приєднав
до матеріалів справи: №51/2 від 03.07.2013
(а.с. 94) на суму 160 688,40 грн., у тому числі 26
781,40 грн. ПДВ; №89/2 від 05.07.2013 (а.с. 95) на
суму 168 678,00 грн., у тому числі 28 113,00 грн.
ПДВ; №155/2 від 10.07.2013 (а.с. 96) на суму 121 716,00
грн., у тому числі 20286 грн. ПДВ; №263/2 від
16.07.2013 (а.с. 97) на суму 126 108,00 грн., у тому
числі 21 018,00 грн. ПДВ; №327/2 від 19.07.2013 (а.с.
98) на суму 118 728,00 грн., у тому числі 19 788,00
грн. ПДВ; №395/2 від 23.07.2013 (а.с. 99) на суму 146
880,68 грн., у тому числі 24 480,11 грн. ПДВ;
№489/2 від 26.07.2013 (а.с. 100) на суму 151 559,92
грн., у тому числі 25 259,99 грн. ПДВ.

На підтвердження факту здійснення
вказаної господарської операції
позивач також надав видаткові накладні
(а.с. 19-22), виписки з банківських
рахунків (а.с. 44-55) та відомості по
товарам на складах (а.с. 56-59).

В ході проведення перевірки зауважень
щодо правильності оформлення
первинних бухгалтерських документів,
наданих платником податків на
підтвердження даної господарської
операції, не зафіксовано.

Разом з цим в акті перевірки міститься
застереження щодо відсутності
товарно-транспортних накладних,
путівних листів, які б підтверджували
відвантаження товару.

В наданих суду поясненнях позивач
зауважив, що продукція відвантажується
покупцям на складі ПАТ "Полтавська
птахофабрика" і на транспорт покупців.
Оскільки птахофабрика участі у
перевезеннях не приймає, то й будь-яких
товарно-транспортних документів не
видає своїм клієнтам.

Дійсно, як свідчить зміст п. 4.6 договору
поставки, про який зазначалося вище,
поставка товару здійснюється на умовах
EXW (склад постачальника: с. Стасі
Диканського району Полтавської
області, Україна) відповідно до умов
ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року.

Згідно з умовами Ex Works (Франко завод)
термін "Франко завод" означає, що
продавець виконує своє зобов'язання по
постачанню, коли він передає товар у
розпорядження покупця на своєму
підприємстві (заводі, фабриці, складі і
т.п.). Зокрема, він не відповідає за
навантаження товару на транспортний
засіб, наданий покупцем, а також за
митне очищення товару для ввезення,
якщо не обумовлено інше, покупець несе
всі витрати і ризики у зв'язку з
перевезенням товару від підприємства
продавця до місця призначення.

Таким чином, цей термін покладає на
продавця мінімальні обов'язки, у
зв'язку з чим доводи відповідача щодо
відсутності у позивача
товарно-транспортних накладних, як
доказу реального переміщення
реалізованого товару, суд відхиляє як
безпідставні.

До того ж позивач детально пояснив
складові процесу відпуску продукції,
який можливий лише за умови
попередньої оплати за замовлений
товар. Видаткові накладні, на
підтвердження поставок, в чотирьох
екземплярах виписуються спочатку
бухгалтером по виписці, потім
передаються начальнику відділу
реалізації готової продукції, який
перевіряє здійснення покупцем оплати
за товар, встановлює особу
представника покупця за паспортом та
підписує видаткові накладні. Потім
начальник відділу реалізації готової
продукції разом з представником
покупця вирушають на яйцесклад.
Пропуск на яйцесклад здійснює наймана
охорона. Підстава пропуску - виписані
видаткові накладні. На яйцескладі
обліковець на підставі накладних на
відпуск товару надає наказ на
відвантаження асортименту продукції,
здійснює облік реалізованого товару в
електронному журналі і також підписує
видаткові накладні. Після цього
накладні підписує представник покупця
та один екземпляр залишає собі. При
виїзді покупця з яйцескладу охорона
перевіряє вантаж.

Повноваження осіб, які приймали участь
у поставці товару зі сторони ПАТ
"Полтавська птахофабрика"
підтверджуються наказом №03 від 02.01.2013
(а.с. 34). Надання послуг з охорони
яйцескладу підтверджується договором
позивача з ПП "Рубіж - Україна" №01/07-4
від 01.02.2013 (а.с. 31-33). Від покупця (ТОВ
"ВТІІ") виписані довіреності на
отримання товарно - матеріальних
цінностей №149 від 03.07.2013, №150 від 10.07.2013
та №152 від 23.07.2013 (а.с. 27-28).

У зв'язку з цим як припущення суд
розцінює висновки відповідача про
відсутність у контрагента ТОВ "ВТІІ"
необхідних умов для результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності в силу
відсутності трудових ресурсів,
складських приміщень, виробничих
потужностей для здійснення будь-якого
виду діяльності. Такі висновки не
враховують нічим не обмеженого права
підприємства укладати
цивільно-правові угоди оренди
приміщень, устаткування та
автотранспорту і використання
залучених за такими цивільно-правовими
угодами трудових та інших ресурсів у
власній господарській діяльності.

Суд відхиляє доводи відповідача про
неправомірність включення позивачем
до складу податкових зобов'язань по
декларації з ПДВ (скорочена)
відповідних сум ПДВ лише з тих підстав,
що господарська діяльність
контрагента позивача, ТОВ "ВТІІ", має
ознаки фіктивності, оскільки
підприємство не має необхідних умов
для здійснення господарської
діяльності та взятих на себе
договірних зобов'язань, а в ході
перевірки встановлено відсутність ТОВ
"ВТІІ" за місцем державної реєстрації, а
директора вказаного ТОВ ОСОБА_3 - за
місцезнаходженням.

Добросовісний платник податків, який в
силу покладеного на нього законами
обов'язку щодо сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) вступає у
зв'язку з цим у відповідні
правовідносини з державою, не може
нести відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання такого
обов'язку іншими платниками податків,
якщо інше прямо не встановлено законом.
У разі якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
віднесення отриманих ним у ціні товару
відповідних сум ПДВ до податкового
зобов'язання, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо цього
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового
зобов'язання.

За змістом ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" бухгалтерський
облік полягає, зокрема, у складанні та
прийнятті до обліку первинних
документів, які фіксують факти
здійснення господарських операцій,
складенні на їх підставі зведених
облікових документів, систематизація
інформації первинних документів на
рахунках бухгалтерського обліку в
регістрах синтетичного та
аналітичного обліку шляхом подвійного
запису їх на взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог ст. 4 цього ж Закону
одним із принципів бухгалтерського
обліку є превалювання суті над формою,
тобто операції обліковуються
відповідно до їх суті, а не лише з
урахуванням юридичної форми. Таким
чином, господарська операція, яка не
відбулась, не може бути об'єктом
оподаткування.

Надані позивачем документи первинного
бухгалтерського обліку оформлені у
чіткій відповідності до вимог чинного
законодавства, будь-яких застережень з
цього приводу акт перевірки не містить.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
ПДВ є факт придбання товарів та послуг
із метою їх використання в
господарській діяльності.

Отже, до податкового зобов'язання за
спеціальним режимом оподаткування у
перевіряємому періоді позивач
правомірно включив суми ПДВ у зв'язку з
реалізацією товару, який вироблено в
ході здійснення основного виду
господарської діяльності, за укладеним
договором із ТОВ "ВТІІ", на підставі
виписаних ним належно оформлених
податкових накладних.

Тому суд, проаналізувавши фактичні
обставини та матеріали справи,
оцінивши докази, надані сторонами, не
знаходить у діях платника податків
(позивача) порушень тих норм законів, на
які посилається відповідач, та
приходить до висновку, що твердження
податкового органу про наявність таких
порушень ґрунтуються на припущеннях та
належним чином не доведені.

Таким чином висновки акту перевірки, на
підставі яких винесено оскаржуване
податкове повідомлення - рішення,
ґрунтуються на безпідставних та
непідтверджених даних податкового
органу.

Суд оцінює критично твердження
податкового органу про відсутність
контрагента позивача за його
місцезнаходженням, який за даними баз
обліку має стан "28" - триває процедура
припинення, що позбавляє права
платника податку на формування
податкового зобов'язання в частині
взаємовідносин з ТОВ "ВТІІ", з огляду на
те, що за даними Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 05.03.2014 ТОВ
"ВТІІ" значиться зареєстрованим
суб'єктом господарської діяльності
(а.с. 16). Даних про скасування статусу
платника ПДВ ТОВ "ВТІІ" матеріали
справи не містять, відомостей з цього
приводу відповідач не надав.

Відтак, платник податку на момент
вчинення господарських операцій, за
якими сформовано спірне податкове
зобов'язання, мав взаємовідносини з
контрагентом, який знаходився за своєю
юридичною адресою та був
зареєстрованим платником ПДВ, що дає
позивачу право на формування
податкового зобов'язання.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку про
безпідставність донарахування
Полтавською ОДПІ суми грошового
зобов'язання з ПДВ в розмірі 248 589,75 грн.
і, відповідно, про протиправність
податкового повідомлення - рішення від
27.11.2013 №.

Відтак, адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятого ним
податкового повідомлення - рішення та
не надав доказів на спростування
вищевикладеного, на відміну від
позивача, який довів обґрунтованість
заявлених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 7-11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Полтавської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (Диканське відділення) від
27.11.2013 №.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Полтавської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь
Публічного акціонерного товариства
"Полтавська птахофабрика"
(місцезнаходження: вул. Фабрична, 4, с.
Стасі, Диканський район, Полтавська
область; ідентифікаційний код 00845743)
судові витрати пов'язані зі сплатою
судового збору у розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено
23.06.2014.

Суддя
Є.Б. Супрун