Справа № 817/1642/14
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1642/14

23 червня 2014 року 11год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Жуковської Л.А. за
участю секретаря судового засідання
Мельничук О.О. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
доПриватного підприємства - фірми
"Інтерекопласт" про стягнення
коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
звернулася з позовом до Приватного
підприємства - фірми "Інтерекопласт"
про стягнення коштів за податковим
боргом в сумі 26 656, 93 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, подав
клопотання про розгляд справи у
відсутності його представника.

Відповідач заперечень на
адміністративний позов не подав, в
судове засідання 23.06.2014 року не прибув,
причини неприбуття суду не повідомив.
Про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
представників сторін на підставі
наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши письмові докази, оцінивши
їх в сукупності, відповідно до вимог
закону, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з огляду
на наступне.

Як встановлено судом, Приватне
підприємство-фірма «Інтерекопласт»
зареєстровано розпорядженням
виконавчого комітету як юридична особа
03.06.1999 р., перебуває на обліку платник
податків у Державній податковій
інспекції у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області.

Матеріалами справи стверджується, що а
ППФ «Інтерекопласт» рахується
заборгованість в сумі 26656,93 грн. по
податку на додану вартість, яка виникла
на підставі:

податкової декларації з податку на
прибуток підприємства № від
09.11.2012 терм. спл. 19.111.2012 на суму 3431,24 грн.;

податкової декларації з податку на
прибуток підприємства № від
11.02.2013 терм. спл. 19.02.2013 на суму 4000 грн.;

податкової декларації з податку на
прибуток підприємства № від
28.02.2014 терм. спл. 11.03.2014 на суму 16000 грн.;

нараховано пеню в сумі 3225, 69 грн.

Згідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

У відповідності до п.36.1 ст.36
Податкового кодексу України,
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового
Кодексу України, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім і випадків,
встановлених цим Кодексом.

За нормами п.57.3 ст.57 Податкового
Кодексу України, у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу. У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх і наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Матеріалами справи стверджено, що
відповідачем самостійно у встановлені
законом терміни суми грошових
зобов'язань не були сплачені.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст.59.1 Податкового
Кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган
державної податкової служби надсилає
(вручає) йому податкову вимогу в
порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно п.6.2.3 ст. 6 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" від
21.12.2009 року № 2181-ІІІ (чинного на момент
виникнення податкових зобов'язань
платника податків) було виставлено
першу податкову вимогу від 12.10.2006 р. №
1/956 на суму 952246,06 грн. та здійснено запис
у державний реєстр застав рухомого
майна про податкову заставу. Друга
податкова вимога була виставлена 26.07.2007
р. № 2/754 на суму 2935052,40 грн.

Відповідно до п.41.5 ст.41 Податкового
кодексу України органами стягнення є
виключно органи державної податкової
служби, які уповноважені здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до пп. 34 п.1 ст. 20 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право:
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Порядок погашення податкового боргу
визначений главою 9 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 Кодексу,
джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

Пунктом 87.5. ст. 87 Кодексу передбачено,
що у разі якщо здійснення заходів щодо
продажу майна платника податків не
привело до повного погашення суми
податкового боргу, орган стягнення
може визначити додатковим джерелом
погашення податкового боргу
дебіторську заборгованість платника
податків, строк погашення якої настав
та право вимоги якої переведено на
органи державної податкової служби.

Згідно із п. 88.1. та п. 88.2. ст. 88
Податкового кодексу України, метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу. Право податкової
застави виникає згідно з цим Кодексом
та не потребує письмового оформлення.

В силу п. 89.3.ст. 89 Податкового кодексу
України, майно, на яке поширюється
право податкової застави, оформлюється
актом опису. До акта опису включається
ліквідне майно, яке можливо
використати як джерело погашення
податкового боргу. Опис майна у
податкову заставу здійснюється на
підставі рішення керівника органу
державної податкової служби, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг. Акт опису майна, на
яке поширюється право податкової
застави, складається податковим
керуючим у порядку та за формою, що
затверджені центральним органом
державної податкової служби.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України передбачено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно з абзацом другим пункту 95.3
статті 95 Податкового кодексу України
орган державної податкової служби, у
свою чергу, звертається до суду щодо
надання дозволу на погашення усієї
суми податкового боргу за рахунок
майна платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

Приписами пункту 95.1. статті 95
Податкового кодексу України,
встановлено черговість прийняття
податковим органом заходів щодо
погашення податкового боргу, а саме,
першочергово, податковим органом
приймаються заходи зі стягнення коштів
з платника податків, та лише у разі їх
недостатності, податковий орган може
приймати заходи щодо погашення
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, в якого наявний
податковий борг. Стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

У відповідності зі статтею 124
Конституції України, юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною
2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
(до яких належать органи державної
податкової служби) та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З урахуванням викладеного, суд прийшов
до переконання, що позовні вимоги є
обґрунтованими, підтверджуються
наявними у справі доказами та
підлягають до задоволення.

Відповідно до частини четвертої статті
94 КАС України судові витрати не
підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути кошти з Приватного
підприємства-фірми «Інтерекопласт»
(33003, м. Рівне, вул. Гагаріна, буд. 39, код
30461096), яке має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу 26656,93 грн.

Податкову заборгованість в сумі 26656,93
грн. перерахувати Управління ДКСУ в
Рівненській області, МФО 833017, ЗКПО 38012714,
отримувач - УК у м. Рівному (м. Рівне),
податок на додану вартість, на рахунок
0002, код платежу 14010100.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жуковська Л.А.