Справа № 804/2185/14
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р. Справа № 804/2185/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Рищенко А. Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Комунального підприємства
«Дніпроводоканал» Дніпропетровської
міської ради до Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
про визнання протиправними та
скасування вимог, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
звернулось Комунальне підприємство
«Дніпроводоканал» Дніпропетровської
міської ради з позовом до Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
вимог.

Ухвалою суду від 06.02.2014 року було
відкрито провадження в даній
адміністративній справі та призначено
справу до судового розгляду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим,
Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області (далі - ДФІ в
Дніпропетровській області,
Відповідачі) було проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства
«Дніпроводоканал» Дніпропетровської
міської ради (далі - КП
«Міськводоканал» ДМР, Позивач) за
період з 01.03.2011р. по завершений звітний
період 2013 року. За підсумками якої
посадовими особами ДФІ в
Дніпропетровській області складено
Акт ревізії фінансово-господарської
діяльності Комунального підприємства
«Дніпроводоканал» Дніпропетровської
міської ради за період з 01.03.2011р. по
завершений звітний період 2013 року № 06-
21/09 від 06.12.2013р. (надалі - «Акт ревізії»),
яким встановлено ряд порушень та
недоліків у фінансово-господарській
діяльності підприємства. Зазначений
Акт ревізії підписаний позивачем із
зауваженнями і запереченнями, що були
направлені на адресу відповідача у
встановленому законодавством порядку
і строки, проте, за результатом
розгляду даних заперечень, вони не були
прийняті та враховані. На підставі
даного Акту ревізії ДФІ в
Дніпропетровській області було
направлено до КП «Міськводоканал» ДМР
Лист-вимогу щодо усунення виявлених
порушень та попередження їх виникнення
в подальшому. КП «Міськводоканал» ДМР,
зокрема, пункти вимоги 2, 3, 5, 6, 9, 14 ДФІ в
Дніпропетровській області вважає
неправомірними, такими, що не
відповідають чинному законодавству та
порушують його права і законні
інтереси, з огляду на що вони мають бути
визнані протиправними і скасовані.

Просить суд:

- визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
відображення по бухгалтерському
обліку підприємства кредиторської
заборгованості перед міським бюджетом
у сумі 2156396,60 грн. та перерахування до
міського бюджету недоотриманої ним
частини прибутку за 2012 рік на
реєстраційний рахунок 0002, код
платежу 21080500 «Інші надходження»,
одержувач ГУДКСУ у Дніпропетровській
області, , банк одержувача
ГУДКСУ у Дніпропетровській області,
МФО 805012;

- визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
відшкодування суми завданих збитків в
сумі 1338864,86 грн.;

- визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
стягнення з ПАТ «МТС Україна»
недоотриманої підприємством орендної
плати в сумі 6245,38 грн. шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок підприємства,
недоотриманої міським бюджетом
орендної плати в сумі 5204,48 грн. шляхом
перерахування коштів до міського
бюджету м. Дніпропетровська на
реєстраційний рахунок 0002, код
платежу 21080500 «Інші надходження»,
одержувач ГУДКСУ у Дніпропетровській
області, , банк одержувача
ГУДКСУ у Дніпропетровській області,
МФО 805012, у тому числі через проведення
претензійно-позовної роботи;

- визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
стягнення зайво виплаченої заробітної
плати в загальній сумі 39021,17 грн.;

- визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
відшкодування зайво сплаченого
єдиного соціального внеску на загальну
суму 14383,14 грн.;

- визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
забезпечення в подальшому дотримання
вимог чинного законодавства в частині
обмеження витрат на консалтингові та
аудиторські послуги.

Представник відповідача надіслав до
суду заперечення на позовну заяву,
відповідно до яких зазначив, що під час
проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства
«Дніпроводоканал» Дніпропетровської
міської ради ДФІ в Дніпропетровській
області було встановлено ряд порушень
норм Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», Порядку
формування тарифів на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення,Постанови «Про умови та
порядок суміщення професій (посад),
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», чим
завдано матеріальної шкоди державному
бюджету. Обставини встановлені та
зафіксовані актом ревізії
відповідають дійсності, є цілком
обґрунтованими та законними, вимоги
складені у відповідності до норм
чинного законодавства, отже підстави
для задоволення позову відсутні.

Від позивача та відповідача надійшли
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС
України, суд ухвалив рішення про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Суд, вивчивши наявні у справі докази та
оцінивши їх у сукупності, вважає
необхідним задовольнити даний позов
повністю з наступних підстав.

Аналіз матеріалів справи показує, що у
період з 09.09.2013р. по 29.11.2013р. з перервою
для проведення зустрічних звірок з
09.10.2013р. по 19.11.2013р. на виконання п.1.2.4.1
плану роботи Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській1 області
на ІІІ квартал 2013 року та на підставі
направлення від 04.09.2013р. №1404-13
заступником начальника відділу
інспектування у сфері послуг ДФІ в
Дніпропетровській області було
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства
«Дніпроводоканал» Дніпропетровської
міської ради за період з з 01.03.2011р. по
завершений звітний період 2013 року.

Хід та результати проведеної перевірки
були зафіксовані відповідачем в акті
ревізії від 06.12.2013 року за № 06-21/09.

Так, Державна фінансова інспекція в
Дніпропетровській області зробила
висновки про те, що КП
«Дніпроводоканал» було занижено
результати фінансово-господарської
діяльності за 2012 рік та через не
відображення в повному обсязі у складі
доходів підприємства отриманої з
державного бюджету субвенції на
покриття заборгованості із різниці в
тарифах КП «Дніпроводоканал» в
порушення п.20 Рішення сесії
Дніпропетровської міської ради VІ
скликання від 28.12.2011р. №3/19 «Про міський
бюджет на 2012 рік», не нараховано та не
перераховано до міського бюджету
частину чистого прибутку, що
залишається у розпорядженні
підприємства після оподаткування, у
розмірі 15% від його суми, що призвело до
недоотримання загальним фондом
міського бюджету відрахувань у сумі 2 156
396,40 грн. та матеріальної шкоди (збитків)
міському бюджету на вказану суму. У
зв'язку з чим ДФІ в Дніпропетровській
області вимагає від КП
«Дніпроводоканал» відобразити по
бухгалтерському обліку підприємства
кредиторську заборгованість перед
міським бюджетом у сумі 2156396,60 грн. та
перерахувати до міського бюджету
зазначену суму (пункт 2 вимоги).

Також у даному Акті ревізії
відповідачем зроблені висновки про
списання з обліку та наявності в обліку
дебіторської заборгованості за
суб'єктами господарювання, що діють та
припинили свою діяльність, термін
позовної давності якої минув, та по
якій в межах терміну позовної давності
не проводилась претензійно-позовна
робота щодо стягнення суми
заборгованості, що призвело до втрати
активів та нанесення йому матеріальної
шкоди на загальну суму 1 338 864,86 грн.
(пункт 3 вимоги).

ДФІ в Дніпропетровській області
зроблено висновки про недоотримання
орендної плати міським бюджетом на
суму 5 204,48 грн. та КП «Дніпроводоканал»
на суму 6 245,38 грн., в порушення Порядку
передачі в оренду нерухомого майна, що
належить до комунальної власності
територіальної громади міста, Методики
розрахунку і порядку використання
плати за оренду комунального
нерухомого майна, а також Типовому
договору, затвердженого рішеннями
Дніпропетровської міської ради від
21.03.07р. №41/11 та від 29.02.12р. №8/21 (пункт 9
вимоги).

Державна фінансова інспекція в
Дніпропетровській області зат
результатами проведеної ревізії
зробила висновки про зайво виплачену
суму заробітної плати в загальній сумі
40697,96 грн., що утворилася внаслідок
проведення незаконних витрат з оплати
праці, що виникло через проведення
виплат соціального характеру (за
проїзд) на загальну суму 17 010,80 грн. у
завищеному розмірі та працівникам,
посади яких не мають роз'їзного
характеру праці, надбавок за виконання
робіт, які входять до посадових
обов'язків працівників, на загальну
суму 12 872,83 грн., доплат за розширення
зони обслуговування на загальну суму 7
358,07 грн. водіям автотранспортного цеху,
які за специфікою своєї роботи не
можуть працювати на двох транспортних
засобах одночасно, премій колишньому
керівнику підприємства в сумі 865,66 грн.
всупереч умовам контракту за наявності
простроченої заборгованості по
заробітній платі та окремим
працівникам підприємства протягом
строку дії дисциплінарного стягнення
на загальну суму 811,13 грн., а також
відпускних та лікарняних у загальній
сумі 1779,47 грн., розрахованих на
незаконно проведені виплати (пункт 5
вимоги).

У зв'язку із вищезазначеним висновком
Державна фінансова інспекція в
Дніпропетровській області також
зробила висновки щодо неправомірного
зайво сплаченого єдиного соціального
внеску на загальну суму 15 018,14 грн.
(пункт 6 вимоги).

У зазначеному Акті ревізії
відповідачем зроблені висновки про те,
що КП «Дніпроводоканал» у 2011 та 2012
роках здійснено витрат на
консалтингові та аудиторські послуги у
більших розмірах, ніж затверджено
фінансовими планами підприємства на
відповідні роки на загальну суму 398 265,90
грн. (пункт 14 вимоги).

Позивач підписав даний акт ревізії із
запереченнями, які згодом направив на
адресу відповідача. У відповідь на які,
Державна фінансова інспекція в
Дніпропетровській області надала свої
висновки. Однак, заперечення позивача
до уваги відповідачем прийняті не були.

Тому, з урахуванням висновків акту
ревізії, Державною фінансовою
інспекцією в Дніпропетровській
області був сформований Лист-вимога
від 15.01.2014р. №04-06-05-15/305 щодо усунення
порушень, виявлених в ході ревізії,
усього у шістнадцяти пунктах.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю» (у
відповідній чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
редакції) № 2939-XII від 26.01.1993 року орган
державного фінансового контролю
розробляє пропозиції щодо усунення
виявлених недоліків і порушень та
запобігання їм у подальшому.

Вимогами Положення про державні
фінансові інспекції в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженогонаказом
Міністерства фінансів України від
03.10.2011 року № 1236 (надалі за текстом -
Положення) визначено, що державні
фінансові інспекції в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі підпорядковуються
Державній фінансовій інспекції
України та є її територіальними
органами.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 10, ч. 2 ст. 15 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю» (у
відповідній чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
редакції) головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Крім того, також п. 6.13 Положення
визначено, що законні вимоги службових
осіб Державної фінансової інспекції є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів контролю.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 13
Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю» (у відповідній чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин редакції) дії або
бездіяльність посадових осіб органу
державного фінансового контролю
можуть бути оскаржені в судовому або
адміністративному порядку.

Тому, вважаючи певні вимоги Державної
фінансової інспекції незаконними,
Комунальне підприємство
«Дніпроводоканал» Дніпропетровської
міської ради оскаржує їх в судовому
порядку, а саме пункти 2, 3, 5, 6, 9, 14
Листа-вимоги від 15.01.2014р. №04-06-05-15/305.

Задовольняючи вимоги про скасування
пунктів 2, 3, 5, 6, 9, 14 Листа-вимоги від
15.01.2014р. №04-06-05-15/305 щодо усунення
порушень, суд виходив з наступного.

Щодо пункту 2 вимоги суд зазначає
наступне.

Згідно п. 18 П(С)БО-1 «Загальні вимоги до
фінансової звітності» (далі - П(С)БО-1),
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 31 березня 1999 р. N 87
фінансова звітність формується з
дотриманням принципів бухгалтерського
обліку. Принцип бухгалтерського обліку
- правило, яким слід керуватися при
вимірюванні, оцінці та реєстрації
господарських операцій і при
відображенні їх результатів у
фінансовій звітності.

Одним з основоположних принципів
формування фінансової звітності є
принцип нарахування та відповідності
доходів і витрат, за яким для
визначення фінансового результату
звітного періоду слід зіставити доходи
звітного періоду з витратами, які були
здійснені для отримання цих доходів.
При цьому доходи і витрати
відображаються в обліку і звітності у
момент їх виникнення.

Як вбачається із наданих КП
«Дніпроводоканал» документів (баланс
підприємства та звіт про фінансові
результати за 2011-2012 року) КП
«Дніпроводоканал» при формуванні
доходів від надання послуг
водопостачання та водовідведення
населенню повністю відображало у
фінансовій звітності нараховані
доходи, відповідно до затверджених
тарифів та повністю відображало
понесені витрати для надання цих
послуг.

Судом встановлено, що у зв'язку з
невідповідністю затверджених тарифів
та економічно обґрунтованих витрат на
їх виробництво, підприємство, щорічно,
несло збитки при наданні послуг
водопостачання та водовідведення
населенню.

Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» визначено
основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.21 зазначеного
закону виконавець (суб'єкт
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальної
послуги споживачу відповідно до умов
договору) має право:

1) розробляти і подавати на
затвердження розрахунки щодо рівня
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги першої і другої групи (пункти 1
та 2 частини першої статті 14 цього
Закону) в порядку, встановленому
законодавством;

2) пропонувати при укладенні договору
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги третьої групи (пункт 3 частини
першої статті 14 цього Закону);

3) брати участь у конкурсах на набуття
права виконувати житлово-комунальні
послуги на певній території відповідно
до цього Закону;

4) вимагати від споживача дотримання
вимог правил експлуатації жилих
приміщень та прибудинкової території,
санітарно-гігієнічних і протипожежних
правил та інших нормативно-правових
актів у сфері житлово-комунальних
послуг;

5) вимагати від споживача своєчасного
проведення робіт щодо усунення
виявлених неполадок, пов'язаних з
отриманням житлово-комунальних послуг,
що виникли з вини споживача, або
відшкодування вартості цих робіт;

6) отримувати компенсацію за надані
відповідно до закону окремим
категоріям громадян пільги та
нараховані субсидії з оплати
житлово-комунальних послуг і повертати
їх у разі ненадання таких послуг чи
пільг;

7) на відшкодування втрат у разі
затвердження відповідним органом
місцевого самоврядування цін/тарифів
нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво;

8) доступу в приміщення, будинки і
споруди для ліквідації аварій,
усунення неполадок
санітарно-технічного та інженерного
обладнання, його встановлення і заміни,
проведення технічних та
профілактичних оглядів і перевірки
показань засобів обліку в порядку,
визначеному законом і договором.

Частиною 1 ст.22 визначеного закону
передбачені права виробника:

1) розробляти і подавати на
затвердження уповноваженим органам
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги першої та другої груп (пункти 1
та 2 частини першої статті 14 цього
Закону);

2) пропонувати при укладенні договору
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги третьої групи (пункт 3 частини
першої статті 14 цього Закону);

3) укладати договори з органами
місцевого самоврядування на
виробництво та створення
житлово-комунальних послуг;

4) вимагати своєчасної і в повному
обсязі оплати наданих послуг від
виконавців;

5) брати участь у конкурсах на набуття
права виробництва житлово-комунальних
послуг на певній території;

6) видавати дозволи і технічні умови на
підключення споживачів до відповідних
централізованих інженерних мереж у
встановленому законодавством порядку;

7) отримувати інформацію про місцеві
програми розвитку
житлово-комунального господарства та
інші галузеві програми для відповідних
територій;

8) на відшкодування втрат у разі
затвердження відповідним органом
місцевого самоврядування цін/тарифів
нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

Згідно із ч.4, 5 ст.31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», у разі
встановлення органом місцевого
самоврядування тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
орган, який їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між встановленим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг.
Видатки на відшкодування втрат
підприємств, що пов'язані із
встановленням тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
фінансуються за рахунок коштів
відповідного місцевого бюджету.

Згідно п.14 П(С)БО-15 «Дохід»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 29.11.1999р. №290 (далі -
П(С)БО №15 ), якщо дохід (виручка) від
надання послуг не може бути достовірно
оцінений і не існує ймовірності
відшкодування зазнаних витрат, то
дохід не визнається, а зазнані витрати
визнаються витратами звітного періоду.
Якщо надалі сума доходу буде
достовірно оцінена, то дохід
визнається за такою оцінкою.

Судом встановлено, що позивачем
отримано в 2012р. кошти на погашення
заборгованості з різниці в тарифах, в
розмірі частки фактично понесених
витрат за надані послуги
водопостачання та водовідведення
населенню, що не покривались тарифами
за 2009-2012рр., що саме і передбачено
Постановою КМУ № 517 від 11 червня 2012 року
«Про затвердження Порядку та умов
надання у 2012 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування».

Згідно вимог пп. 16-19 П(С)БО № 15 «Дохід»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 29.11.1999 № 290,
цільове фінансування не визнається
доходом доти, поки не існує
підтвердження того, що воно буде
отримане та підприємство виконає
умови щодо такого фінансування.

Отримане цільове фінансування (у
тому числі кошти, вивільнені від
оподаткування у зв'язку з наданням
пільг з податку на прибуток
підприємств) визнається доходом
протягом тих періодів, в яких були
зазнані витрати, пов'язані з виконанням
умов цільового фінансування.

Цільове фінансування капітальних
інвестицій визнається доходом
протягом періоду корисного
використання відповідних об'єктів
інвестування (основних засобів,
нематеріальних активів тощо)
пропорційно сумі зарахованої
амортизації цих об'єктів.

Цільове фінансування для компенсації
витрат (збитків),яких зазнало
підприємство, та фінансування для
надання підтримки підприємству без
установлення умов його витрачання на
виконання у майбутньому певних заходів
визнаються дебіторською
заборгованістю з одночасним визнанням
доходу.

Таким чином, оскільки методика
відображення в бухгалтерському обліку
субвенцій (дотацій) на погашення
заборгованості з різниці в тарифах не є
затвердженою, тому порядок
бухгалтерського обліку коштів
цільового фінансування (дотацій)
повинен вестися з урахуванням вимог пп.
16-19 П(С)БО № 15 «Дохід».

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що КП
«Дніпроводоканал» повністю виконало
ці вимоги, та відобразило в обліку
дебіторську заборгованість та дохід,
який було розподілено на періоди, в
залежності фактично понесених витрат
для надання послуг водопостачання та
водовідведення населенню, та здійснило
проведення: Дт рах.482 «Кошти бюджету та
державні цільові фонди» на суму 120 938 500,
79 грн. та Кт рах. 71915 «дохід з бюджету на
погашення заборгованості з тарифу в
сумі 32879468,54 грн. та Кт рах.
«Нерозподілений прибуток» в сумі
87959032,25 грн.

Згідно п.4 П(С)БО 6 «Виправлення помилок
і зміни у фінансових звітах»
виправлення інших змін при складанні
фінансових звітів у попередніх роках,
здійснюється шляхом коригування
сальдо нерозподіленого прибутку на
початок звітного року, якщо такі
помилки впливають на величину
нерозподіленого прибутку (непокритого
збитку).

Судом встановлено, що фактично
понесені витрати за надані послуги
водопостачання і водовідведення
населенню підприємством було
відображено в момент їх виникнення
(2009-2011рр.), отже і дотація, отримана для
погашення заборгованості з різниці в
тарифах за послуги водопостачання та
водовідведення для населення за 2009-2011
роки, є доходом цих періодів, в якому
було понесено витрати, для надання цих
послуг, що відповідає вимогам Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Державною фінансовою інспекцією у
Дніпропетровській області, згідно
даних бухгалтерського обліку за 2011р.,
встановлено, шо підприємство мало
збитки в сумі 71 971 000,00 грн., що також було
підтверджено в ході перевірки
матеріалів справи, і тому на нього не
можуть розповсюджуватись вимоги про
сплату до бюджету 15 % частини прибутку,
що залишається в розпорядженні
підприємства після оподаткування.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що донарахування Державною фінансовою
інспекцією частини прибутку у сумі 2
156396,60 грн. є безпідставними, оскільки
прибуток відсутній.

На підставі вищевикладеного вимога
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області щодо
відображення по бухгалтерському
обліку підприємства кредиторської
заборгованості перед міським бюджетом
у сумі 2156396,60 грн. та перерахування до
міського бюджету недоотриманої ним
частини прибутку за 2012 рік на
реєстраційний рахунок 0002, код
платежу 21080500 «Інші надходження»,
одержувач ГУДКСУ у Дніпропетровській
області, , банк одержувача
ГУДКСУ у Дніпропетровській області,
МФО 805012, є протиправною та підлягає
скасуванню.

Щодо пункту 3 вимоги суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 14.1.11. ст. 14 Податкового
кодексу України, безнадійна
заборгованість - заборгованість, що
відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за
зобов'язаннями, щодо яких минув строк
позовної давності;

б) прострочена заборгованість
фізичної або юридичної особи, що не
погашена внаслідок недостатності
майна зазначеної особи, за умови, що дії
кредитора, спрямовані на примусове
стягнення майна боржника, не призвели
до повного погашення заборгованості;

в) заборгованість суб'єктів
господарювання, визнаних банкрутами у
встановленому законом порядку або
припинених як юридичні особи у зв'язку
з їх ліквідацією;

г) заборгованість, яка виявилася
непогашеною внаслідок недостатності
коштів, одержаних після звернення
кредитором стягнення на заставлене
майно відповідно до закону та договору,
за умови, що інші дії кредитора щодо
примусового стягнення іншого майна
позичальника, визначені
нормативно-правовими актами, не
призвели до повного покриття
заборгованості;

ґ) заборгованість, стягнення якої стало
неможливим у зв'язку з дією обставин
непереборної сили, стихійного лиха
(форс-мажорних обставин), підтверджених
у порядку, передбаченому
законодавством;

д) прострочена заборгованість
померлих фізичних осіб, а також осіб,
які у судовому порядку визнані
безвісно відсутніми, недієздатними або
оголошені померлими, а також
прострочена заборгованість фізичних
осіб, засуджених до позбавлення волі.

Суд зазначає, що законодавством не
обмежується право підприємства
визначати наявну дебіторську
заборгованість як безнадійну лише за
умови звернення до суду для стягнення
боргу.

Підставу проведення списання по
кожному контрагенту визначає
спеціально створена на підприємстві
Комісія по інвентаризації
дебіторської та кредиторської
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення та
зазначає її у відповідному Протоколі,
який підписується всіма членами
комісії.

Судом встановлено, відповідно до
наданих позивачем Протоколів
засідання комісії по інвентаризації
дебіторської та кредиторської
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення
списання сумнівних боргів (у кількості
4 штуки), що складені за перевіряємий
період, зазначені підставі
списання,зокрема, в зв'язку з
припиненням юридичної особи та
визнання її банкрутом; в зв'язку з
припиненням юридичної особи в
результаті її ліквідації.

Згідно ст. 256-257 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається із наданих додатків до
Протоколів засідання комісії по
інвентаризації дебіторської та
кредиторської заборгованості за
послуги водопостачання та
водовідведення списання сумнівних
боргів, по визначеним контрагентам
позивача перебіг строків позовної
давності, передбаченої ст. 257
Цивільного кодексу України, скінчився,
оскільки правовідносини щодо надання
послуг із водопостачання та
водовідведення виникали, зокрема, у 2002-
2008 роках.

Відповідно до вимог чинного
законодавства, КП «Дніпроводоканал»
має право проводити списання
безнадійної заборгованості
контрагентів за надані послуги
централізованого водопостачання та
водовідведення на визначених
законодавством підставах.

Таким чином КП «Дніпроводоканал» мало
право здійснювати списання
безнадійної дебіторської
заборгованості в період, що
перевірявся.

На підставі вищевикладеного вимога
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області щодо
відшкодування суми завданих збитків в
сумі 1 338 864,86 грн. є протиправною та
підлягає скасуванню.

Щодо пункту 5 вимоги суд зазначає
наступне.

Згідно постанови №1145 СРСР «Про порядок
та умови суміщення професій (посад)»,
яка діє на теперішній час, під
розширенням зони обслуговування або
збільшенням обсягу виконуваних робіт
слід розуміти виконання поряд зі своєю
основною роботою, обумовленою трудовим
договором, додаткового обсягу робіт за
однією й тією ж професією або посадою.

Як вбачається із Положення про виплату
соціального хаарктру працівникам КП
«Дніпроводоканал» до Колективного
договору Колективного договору між
роботодавцем і профспілковим
комітетом КП «Дніпроводоканал» ДМР,
встановлення та нарахування виплати
соціального характеру (за проїзд)
провадяться індивідуально працівнику
кожен місяць у залежності від
специфіки його праці згідно
встановленому переліку професій
пропорційно відпрацьованому часу.

Судом досліджено наданий позивачем
перелік професій, посад з роз'їзним
характером праці, які мають право на
виплату соціального характеру (за
проїзд).

Судом встановлено, що водій АТЦ ОСОБА_5
був закріплений за автомобілем НОМЕР_1
Цеху механізації, та у межах своєї
професії та межах робочого часу
виконував додаткові обов'язки на
період вакансії водія мікроавтобуса
РАФ 32038, тому, згідно Колективного
договору, мав право на встановлення
доплати за розширення зони
обслуговування. При керуванні
автомобілем ГАЗ 66 та мікроавтобусом
РАФ водій отримував окремі дорожні
листи, тобто, керування зазначеними
транспортними засобами одночасно
виключається.

Машиніст бульдозера Т31-99 ДП Цеху
механізації ОСОБА_6 виконував
додатковий обсяг роботи в іншому
підрозділі підприємства - Південній
станції аерації (ПСА), на іншому
бульдозері 61-97 ДП, закріпленому за ПСА.
За виконання додаткового обсягу роботи
у межах своєї професії та свого
робочого часу і на різних механізмах, а
не одночасно на одному, він отримував
доплату за розширену зону
обслуговування.

Департаментом з питань державного
регулювання заробітної плати та умов
праці було розглянуто у межах
компетенції питання стосовно доплати
за розширення зони обслуговування або
збільшення обсягу виконуваних робіт
водію у разі, якщо за ним згідно із
наказом закріплено два автомобілі, та
роз'яснено з цього приводу наступне.

Суміщення професій (посад) - це
виконання працівником поряд із
основною роботою, обумовленою трудовим
договором, додаткової роботи за іншою
професією (посадою) у межах робочого
часу.

Під розширенням зони обслуговування
або збільшенням обсягу виконуваних
робіт слід розуміти виконання поряд зі
своєю основною роботою, обумовленою
трудовим договором, додаткового обсягу
робіт за однією й тією ж професією або
посадою.

Оскільки за специфікою роботи водій не
може працювати на двох автомобілях
одночасно, доплата за розширення зони
обслуговування або за збільшення
обсягу робіт такій категорії
працівників не може бути встановлена.

Водій в межах тривалості робочого часу
може працювати на ставку, отримувати
надбавку за складність, напруженість в
роботі до 50 відсотків тарифної ставки,
надбавку за класність, доплату за
ненормований робочий день, доплату за
суміщення професій (наприклад, за
професією експедитора або вантажника
за наявності вакантної посади).

Таким чином, в даному листі мова йде про
водіїв, за якими згідно наказу,
закріплено два автомобілі, а тому,
оскільки за водіями ОСОБА_5 та ОСОБА_6
закріплено по одному автомобілю, що
підтверджено відповідними доказами,
порушення у вигляді здійснення
неправомірних виплат працівникам
підприємства соціального характеру (за
проїзд), внаслідок їх встановлення
працівникам за посадами, які не мають
роз'їзного характеру праці, та
встановлення виплат у завищеному
розмірі, на загальну суму 17 010,80 грн. не
знайшло свого відображення в ході
судового розгляду.

Суд зазначає, що згідно Положення про
виплату соціального характеру (за
проїзд) Додатку до Колективного
договору дана виплата встановлюється
працівникам, які для виконання
службових обов'язків здійснюють
поїздки від одного об'єкта до іншого у
робочий час, використовуючи
транспортну мережу міста.

Позивачем на підтвердження
обґрунтованості виплат соціального
характеру було надано і судом
досліджено наступні документи:

- службові листи про виплату
соціального характеру, із відповідними
додатками, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_3, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ін..

Необхідність здійснення поїздок
загальним міським транспортом
протягом робочого дня обумовлена
наданими позивачем посадовими
інструкціями працівників
підприємства.

Позивачем зазначено, що працівники
фактично виконували встановленні
завдання у робочий час та переїжджали
до інших підрозділів протягом звітних
періодів, про що є відповідні робочі
матеріали, які підтверджують факт
виробничої необхідності виплати цим
працівникам за проїзд, підставою для
встановлення, нарахування виплати
соціального характеру (за проїзд) є
накази директора підприємства,
погодження профспілкового комітету,
службові листи начальників
структурних підрозділів,
обґрунтування керівників підрозділів
необхідності встановлення виплат та їх
розмірів окремим працівникам. Дані
твердження відповідачем не
спростовано.

Таким чином доплата за проїзд
виплачувалась згідно вимог чинного
законодавства і на законних підставах.

Щодо встановлення надбавки за
виконання особливо важливих робіт на
певний термін (операторам хлорних
установок) за виконання робіт по
навантаженню та розвантаженню балонів
з хлором, виконання яких входить до
посадових обов'язків цих працівників,
на загальну суму 12 872,83 грн., суд
зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
встановлення, нарахування та виплата
надбавки за виконання особливо
важливих робіт на певний термін
операторам хлораторних установок ВНС
«Правий берег» щодо розвантаження та
навантаження хлорних балонів
здійснювалася з 2009 року на підставі
того, що виникла виробнича
необхідність у виконанні цих
невідкладених робіт, які не були
обумовлені робочими інструкціями
робітників.

Позивачем зазначено, що при розгляді
обов'язкових вимог ДФІ в
Дніпропетровській області від 15.01.2014р.
№04-06-05-15/305, КП «Дніпроводоканал»
частково визнано порушення, у зв'язку
із чим буде здійснено часткове
відшкодування зайво сплачених коштів,
а саме: які виникли внаслідок
незаконних витрат з оплати праці -
премій колишньому керівнику
підприємства в сумі 865,66 грн. всупереч
умовам контракту за наявності
простроченої заборгованості по
заробітній платі та окремим
працівникам підприємства протягом
строку дії дисциплінарного стягнення
на загальну суму 811,13 грн., на загальну
суму 1676,79 грн.

Таким чином, на підставі викладеного
вище, вимога Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
щодо стягнення зайво виплаченої
заробітної плати, з урахуванням
часткового визнання позивачем пункту
вимоги в сумі 1676,79 грн., в решті частини
суми - 39021,17 грн., визнається судом
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню.

Щодо пункту 6 вимоги суд зазначає
наступне.

Зайво сплачені внески до державних
цільових фондів, на думку відповідача,
виникли внаслідок зайво виплаченої
заробітної плати: що утворилася
внаслідок проведення незаконних
витрат з оплати праці, що виникло через
проведення виплат соціального
характеру (за проїзд) на загальну суму 17
010,80 грн. у завищеному розмірі та
працівникам, посади яких не мають
роз'їзного характеру праці, надбавок за
виконання робіт, які входять до
посадових обов'язків працівників, на
загальну суму 12 872,83 грн., доплат за
розширення зони обслуговування на
загальну суму 7 358,07 грн. водіям
автотранспортного цеху, які за
специфікою своєї роботи не можуть
працювати на двох транспортних засобах
одночасно, премій колишньому керівнику
підприємства в сумі 865,66 грн. всупереч
умовам контракту за наявності
простроченої заборгованості по
заробітній платі та окремим
працівникам підприємства протягом
строку дії дисциплінарного стягнення
на загальну суму 811,13 грн., а також
відпускних та лікарняних у загальній
сумі 1779,47 грн., розрахованих на
незаконно проведені виплати, що були
наведені у пункті 5 Листа-вимоги.

Отже з урахуванням вище встановлених
фактів, тверджень та висновків, на
підставі часткового визнання
позивачем пункту 5 вимоги на суму 1676,79
грн. та зобов'язання здійснення
часткового відшкодування зайво
сплачених коштів, а саме, які виникли
внаслідок незаконних витрат з оплати
праці - премій колишньому керівнику
підприємства в сумі 865,66 грн. всупереч
умовам контракту за наявності
простроченої заборгованості по
заробітній платі та окремим
працівникам підприємства протягом
строку дії дисциплінарного стягнення
на загальну суму 811,13 грн., сума зайво
сплаченого єдиного соціального внеску,
що також визнана позивачем, (37,87%)
складає 635,00 грн.

Таким чином, вимога Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області щодо
відшкодування зайво сплаченого
єдиного соціального внеску на суму
14383,14 грн. також визнається судом
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню.

Щодо пункту 9 вимоги суд зазначає
наступне.

Відповідно до Договору оренди
нерухомого майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста №128 від 01.06.2009р.,
укладеного на підставі Рішення міської
ради від 27.03.2007р. №41/11, сторонами
договору оренди є Управління
комунальної власності
Дніпропетровської міської ради -
Орендодавець, та ТОВ «Український
мобільний зв'язок» - Орендар. Предмет
договору - приймання в строкове платне
користування комунальне нерухоме
майно частина приміщень водонапірної
вежі та частина зовнішньої поверхні
водонапірної вежі за адресою
м.Дніпропетровськ, вул..Давидова, 2Б.

Відповідно до Договору оренди
нерухомого майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста №314 від 21.06.2013р.
укладеного на підставі Рішення міської
ради від 27.03.2007р. №41/11, сторонами
договору оренди є Департамент
корпоративних прав та правового
забезпечення Дніпропетровської
міської ради - Орендодавець, та ПАТ «МТС
- Україна» - Орендар. Предмет договору -
приймання в строкове платне
користування комунальне нерухоме
майно нежитлове приміщення та частину
зовнішньої поверхні резервуара
водонапірної вежі за адресою
м.Дніпропетровськ, пр.. Металургів, 2а.

КП «Дніпроводоканал» в зазначених
правовідносинах є балансоутримувачем
нерухомого майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста.

Відповідно до п.2.3 наданих договорів,
передача об'єкта оренди в оренду
здійснюється за вартістю згідно з
незалежною оцінкою, проведеною станом
на момент передачі майна в оренду, на
підставі акта приймання-передачі
об'єкта оренди, підписаного
балансоутримувачем, Орендодавцем та
Орендарем.

Відповідно до п.9.6 наданих договорів,
контроль за часткою орендної плати, що
надходить балансоутримувачу,
наявністю, станом, фактичним і цільовим
використанням переданого в оренду
майна, згідно з цим договором, здійснює
балансоутримувач цього майна.

Таким чином, КП «Дніпроводоканал» як
балансоутримувач, лише погоджує
передачу нерухомого майна в оренду
шляхом підписання акта
прийому-передачі об'єкта оренди, та
здійснює контроль за встановленою
Орендодавцем часткою орендної плати,
що надходить на його рахунок.

Порядок передачі в оренду нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста, та Методика розрахунку і порядку
використання плати за оренду
комунального нерухомого майна
здійснюється на підставі рішення сесії
Дніпропетровської міської ради від
21.03.07р. №41/11.

З метою удосконалення відносин,
пов'язаних з орендою нерухомого майна,
нормативного регулювання та
удосконалення Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
комунального нерухомого майна,
застосування орендних ставок за
використання комунального нерухомого
майна, враховуючи методологічні
засади, визначені Постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.95 №786 «Про
методику розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її
розподілу», рішенням сесії
Дніпропетровської міської ради від
29.02.12р. №8/21 затверджено Методику
розрахунку і порядку використання
плати за оренду комунального
нерухомого майна.

Відповідно до п. 3.1 наданих договорів
оренди нерухомого майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста, розрахунок орендної
плати здійснюється за Методикою
розрахунку і порядку використання
плати за оренду комунального
нерухомого майна, затвердженою міською
радою.

Пунктом 3.7. договорів передбачено, що
розмір орендної плати переглядається
на вимогу однієї із сторін у разі зміни
Методики її розрахунку, змін
централізованих цін і тарифів та в
інших випадках, передбачених чинним
законодавством.

Суд звертає увагу на те, що КП
«Дніпроводоканал» не є стороною
договору оренди комунального
нерухомого майна, а є лише
балансоутримувачем у даних
правовідносинах.

Таким чином, питання безпосереднього
укладення договорів оренди нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста, розрахунок розміру орендної
плати, застосування орендних ставок, а
також перегляд розміру орендної плати
тощо, відноситься до компетенції
Дніпропетровської міської ради в особі
Департаменту корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради.

На підставі викладеного суд не вбачає в
діях КП «Дніпроводоканал» порушення
вимог чинного законодавства в частині
заниження орендної ставки при
розрахунку орендної плати за
використання нерухомого майна.

Таким чином, вимога Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області щодо
стягнення з ПАТ «МТС Україна»
недоотриманої підприємством орендної
плати в сумі 6245,38 грн. шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок підприємства,
недоотриманої міським бюджетом
орендної плати в сумі 5204,48 грн. шляхом
перерахування коштів до міського
бюджету м. Дніпропетровська на
реєстраційний рахунок 0002, код
платежу 21080500 «Інші надходження»,
одержувач ГУДКСУ у Дніпропетровській
області, , банк одержувача
ГУДКСУ у Дніпропетровській області,
МФО 805012, у тому числі через проведення
претензійно-позовної роботи є
протиправною та підлягає скасуванню.

Відносно пункту 14 вимоги щодо
забезпечення в подальшому дотримання
вимог чинного законодавства в частині
обмеження витрат на консалтингові та
аудиторські послуги суд зазначає
наступне.

Суд звертає увагу на те, що
необхідність в додаткових послугах
аудиторів була обумовлена введенням в
дію Податкового кодексу України,
глобальними змінами в бухгалтерському
та податковому обліку, проведенням
планової перевірки податковою
інспекцією, необхідністю проведення
змін в обліку по підприємству в цілому.

Виконання аудиторських послуг за
договорами було здійснено в повному
обсязі, порушень щодо правомірності
укладання договорі на надання даних
послуг, реальності здійснення
діяльності ТОВ АФ «БДО Баланс-Аудит» із
надання аудиторських послуг або
порушення порядку оплати послуг за
договорами Державною фінансовою
інспекцією в Дніпропетровській
області не було встановлено.

Також суд зазначає, що матеріального
збитку підприємству нанесено не було,
що Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області спростовано
не було.

Таким чином, вимога Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області щодо
забезпечення в подальшому дотримання
вимог чинного законодавства в частині
обмеження витрат на консалтингові та
аудиторські послуги, з огляду на
встановлену судом необхідність
отримання аудиторських послуг, є
протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Положеннями ст. 87 КАС України
передбачено, що судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати і звільнення від сплати
встановлюються законом.

На підтвердження сплати судового збору
за подання адміністративного позову
майнового характеру позивач надав суду
платіжне доручення № 9230 від 31.01.2014 року
на суму 4872,00 грн.

Отже, суд вважає за необхідне також
присудити на користь позивача, який не
є суб'єктом владних повноважень з
Державного бюджету України суму
судового збору у розмірі 4872,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що даний адміністративний позов
підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Комунального
підприємства «Дніпроводоканал»
Дніпропетровської міської ради до
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
вимог - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
відображення по бухгалтерському
обліку підприємства кредиторської
заборгованості перед міським бюджетом
у сумі 2156396,60 грн. та перерахування до
міського бюджету недоотриманої ним
частини прибутку за 2012 рік на
реєстраційний рахунок 0002, код
платежу 21080500 «Інші надходження»,
одержувач ГУДКСУ у Дніпропетровській
області, , банк одержувача
ГУДКСУ у Дніпропетровській області,
МФО 805012.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
відшкодування суми завданих збитків в
сумі 1338864,86 грн.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
стягнення з ПАТ «МТС Україна»
недоотриманої підприємством орендної
плати в сумі 6245,38 грн. шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок підприємства,
недоотриманої міським бюджетом
орендної плати в сумі 5204,48 грн. шляхом
перерахування коштів до міського
бюджету м. Дніпропетровська на
реєстраційний рахунок 0002, код
платежу 21080500 «Інші надходження»,
одержувач ГУДКСУ у Дніпропетровській
області, , банк одержувача
ГУДКСУ у Дніпропетровській області,
МФО 805012, у тому числі через проведення
претензійно-позовної роботи.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
стягнення зайво виплаченої заробітної
плати в загальній сумі 39021,17 грн.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
відшкодування зайво сплаченого
єдиного соціального внеску на загальну
суму 14383,14 грн.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної фінансової інспекції
в Дніпропетровській області щодо
забезпечення в подальшому дотримання
вимог чинного законодавства в частині
обмеження витрат на консалтингові та
аудиторські послуги.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Комунального підприємства
«Дніпроводоканал» Дніпропетровської
міської ради (ідентифікаційний код
юридичної особи - 03341305) суму сплаченого
судового збору у розмірі - 4872,00 грн.
(чотири тисячі вісімсот сімдесят дві
гривні 00 копійок).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
відкладення виготовлення постанови в
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкт владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною четвертою
статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови.

Суддя
А.Ю.
Рищенко