Справа № 707/1536/14-а
Суддя: Суходольський О. М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 26.06.2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Черкаський
районний суд Черкаської області, який
діє як адміністративний суд, у складі:

головуючого судді
Суходольського О.М.

при секретарі
Івлєвій С.М.

за участю позивачки
ОСОБА_1

представника позивачки
ОСОБА_2

представника відповідача
Стоянова О.М.

третьої особи
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Черкаси
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Білозірської сільської ради
Черкаського району, третя особа без
самостійних вимог ОСОБА_4, про визнання
бездіяльності сільської ради та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом, мотивуючи
позов тим, що вона є власником
домоволодіння по АДРЕСА_1. Право
власності на земельну ділянку за
вказаною адресою не оформлено.

20.04.2011р. було прийнято рішення
Білозірської сільської ради №11-9/VI,
згідно якого, зокрема, надано дозвіл
ОСОБА_1 на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
земельної ділянки, площею 0,17га,
розташованої по АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.
Землевпоряднику сільської ради
провести відмежування земельних
ділянок в натурі та внести відповідні
зміни до земельно-облікових
документів.

Позивачка вказує, що вказане рішення
землевпорядником фактично не було
виконано, на місці не було встановлено
межових знаків між домоволодіннями
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Відповідач на її
звернення належним чином не реагує,
ухиляється від встановлення межових
знаків та від фактичного виконання
свого рішення. Сам виконком виконання
даного рішення не контролює. Це
призвело до того, що суміжний
землекористувач ОСОБА_4 самовільно
змістила межу і встановила бетонний
забор. Позивачка не може користуватись
своїм майном, приватизувати земельну
ділянку, тому і звернулась за захистом
до суду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
просили позов задовольнити, а саме: 1)
визнати бездіяльність Білозірської
сільської ради по виконанню рішення
від 20.04.2011р. №11-9/VI в частині
відмежування земельної ділянки, площею
0.17га, ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1; 2)
зобов'язати Білозірську сільську раду
виконати вказане рішення, а саме
провести розмежування між земельними
ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2,
встановити межові знаки та здати їх на
зберігання власникам. Також пояснили,
що позивачка зверталась до
землевпорядної організації, однак
технічна документація не складалась.
Землевпорядна організація може
встановити межі по фактичному
користуванню.

В судовому засіданні представник
відповідача Білозірської сільської
ради Стоянов О.М. щодо позовних вимог
заперечив, просив в задоволенні позову
відмовити, мотивуючи тим, що між
позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 тривалий
час існує земельний спір за межу між їх
домоволодіннями. Представники
сільської ради неодноразово виїзжали
на місце для врегулювання спору та
складали відповідні протоколи
погоджувальної комісії, з якими то
одна, то інша сторона не погоджуються.
Вказав, що старі межові знаки, які
колись були встановлені між земельними
ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 - на даний
час не існують (були знищені чи
демонтовані, тощо). Сільська рада вжила
всі можливі заходи для врегулювання
існуючого земельного спору між
сторонами, однак не може встановити
межі в натурі, оскільки між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 існує земельний спір. Крім
цього, розмежування земельних ділянок
та встановлення межових знаків повинні
робити сертифіковані спеціалісти, а у
сільській раді таких немає. Межі
повинні встановлюватись на підставі
розробленої та затвердженої технічної
документації із землеустрою, а з
моменту прийняття сільською радою
рішення (з 20.04.2011р.) ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_4
не розроблялась та не подавалась на
затвердження сесії ради землевпорядна
документація.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснила, що вона є власником
домоволодіння по АДРЕСА_2 та суміжним
землекористувачем із ОСОБА_1 Між ними
тривалий час існує земельний спір за
межу. Документи на землю у неї не
дооформлені. Вказала, що за її
домоволодінням обліковується земельна
ділянка площею 0,17га, а фактично є 0,15га.
Вказує, що вона не порушувала існуючих
меж та прав позивачки. Щодо позовних
вимог заперечила повністю.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи, суд
встановив наступні фактичні обставини
справи та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником домоволодіння по АДРЕСА_1;
ОСОБА_4 є власником домоволодіння по
АДРЕСА_2. Право власності на земельну
ділянку ні в ОСОБА_1, ні в ОСОБА_4 не
оформлено.

Згідно рішення Білозірської сільської
ради №11-9/VI від.20.04.2011р. надано дозвіл
ОСОБА_1 на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
земельної ділянки, площею 0,17га,
розташованої по АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.
Землевпоряднику сільської ради
провести відмежування земельних
ділянок в натурі та внести відповідні
зміни до земельно-облікових
документів.

При розгляді даного спору суд вважає
необхідним керуватись наступним.

Відповідно до ст.106 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними. Види межових знаків
і порядок відновлення меж визначаються
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

Відповідно до ст.107 Земельного кодексу
України, основою для відновлення меж є
дані земельно-кадастрової
документації. У разі неможливості
виявлення дійсних меж їх встановлення
здійснюється за фактичним
використанням земельної ділянки. Якщо
фактичне використання ділянки
неможливо встановити, то кожному
виділяється однакова за розміром
частина спірної ділянки.

Порядок відведення земельних ділянок у
власність громадянам визначений в
Земельному Кодексі України, зокрема в
ст.118 ЗК, у якій вказано, що після
отримання громадянином дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
громадянин звертається до відповідної
землевпорядної організації, яка має
дозвіл на проведення таких робіт, та
замовляє проект землеустрою. Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки погоджується в порядку,
встановленому статтею 186-1 ЗК.

Згідно положень ЗК України точні
розміри земельних ділянок
визначаються відповідною
землевпорядною організацією із
закріпленням межових знаків в натурі, з
подальшим їх визначенням в проекті
відведення земельної ділянки.

Судом встановлено, що землевпорядна
документація позивачкою не була
оформлена.

Крім цього, порядок встановлення
межових знаків передбачений
Інструкцією про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженою Наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 18.05.2010р. №376. У п.1.3 Інструкції
вказано, що виконавцем робіт по
встановленню (відновленню) меж
земельної ділянки є юридична особа, що
володіє необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та у
складі якої працює не менше двох
сертифікованих
інженерів-землевпорядників або
фізична особа - підприємець, яка
володіє необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та є
сертифікованим
інженером-землевпорядником.
Замовником є орган державної влади,
орган місцевого самоврядування,
власник (користувач) земельної ділянки,
який замовляє роботи із встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості).

Згідно п.2.1 Інструкції встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється на підставі
розробленої та затвердженої
технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), технічної
документації із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних ділянок
або проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Згідно п.2.3 Інструкції, комплекс робіт
із встановлення меж земельної ділянки
в

натурі (на місцевості) включає:
підготовчі роботи,
топографо-геодезичні, картографічні
роботи та роботи із землеустрою,
камеральні роботи, складання і
оформлення матеріалів технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), а також
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх межовими знаками.

З наведених положень
законодавства вбачається, що межі
земельної ділянки в натурі
встановлюються/відновлюються не
органом місцевого самоврядування, а
відповідною юридичною особою, що
володіє необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та у
складі якої працює не менше двох
сертифікованих
інженерів-землевпорядників або
фізичною особою - підприємцем, яка
володіє необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та є
сертифікованим
інженером-землевпорядником. Згідно
пояснень представника відповідача, у
Білозірській сільській раді таких
сертифікованих спеціалістів немає.

При вирішенні даного спору суд
враховує, що даний спір не є
цивільно-правовим спором щодо
розмежування земельних ділянок, а є
адміністративним спором, оскільки
позов поданий в порядку КАС України до
суб'єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що з метою
виконання свого рішення №11-9/VI
від.20.04.2011р., погоджувальна комісія
Білозірської сільської ради
неодноразово виїзджала на земельну
ділянку ОСОБА_1 і ОСОБА_4, в результаті
чого складені протоколи від 30.04.2013р.,
02.08.2013р., 23.09.2013р. (копії наявні в
матеріалах справи), які затверджені на
сесіях Білозірської сільської ради.
Однак земельний спір за межу не вдалось
вирішити.

У зв'язку з цим, суд вважає, що
ніякої бездіяльності з приводу
розмежування між земельними ділянками
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 - Білозірська
сільська рада не допускала, а вживала
відповідні заходи для вирішення спору
та виконання свого рішення.
Встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
підставі документів, вказаних у п.2.1
вищевказаної Інструкції. Такі
документи позивачкою не оформлені і на
затвердження сільської ради не
подавались. Тому суд вважає, що немає
підстав зобов'язувати відповідача
проводити розмежування між земельними
ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та
встановлювати межові знаки.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 необґрунтованими та
недоведеними, тому в задоволенні
позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 69-71, 158-163 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Білозірської
сільської ради Черкаського району,
третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_4, про визнання бездіяльності
сільської ради та зобов'язання
Білозірської сільської ради провести
розмежування між земельними ділянками
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, встановити межові
знаки та здати їх на зберігання
власникам - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її проголошення шляхом
подання через суд першої інстанції
апеляційної скарги.

Повний текст постанови складений
26 червня 2014 року.

Суддя: О. М. Суходольський