Справа № 2а/0470/2463/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/800/62004/13

К/800/65033/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.

суддів : Калашніковій О.В.,
Леонтович К.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів і зборів України
та Головного управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 жовтня 2013 р. по справі № 2а/0470/2463/12
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Дніпровський
металургійний комбінат ім.
Ф.Е.Дзержинського» до
Дніпропетровської митниці, Головного
управління Державної Казначейської
служби України у Дніпропетровській
області про визнання недійсними та
скасування рішень, зобов'язання
вчинити певні дії -

в с т а н о в и л а :

16.02.2012 року Публічне акціонерне
товариство «Дніпровський
металургійний комбінат ім.
Ф.Е.Дзержинського» звернулося з
адміністративним позовом до
Дніпропетровської митниці та
Головного управління Державної
Казначейської служби України у
Дніпропетровській області, в якому
просило суд:

- визнати недійсним та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці про
визначення митної вартості товарів №
110010000/2011/600222/1 від 08.08.2011р.;

- скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№110010000/1/20029 від 08.08.2011р.;

- винести рішення про повернення з
Державного бюджету України суми
надмірно сплаченого ввізного мита у
розмірі 23 912 грн. 68 коп. та судові
витрати у розмірі 271,32 грн. на користь
позивача;

- зобов'язати Головне Управління
Державної Казначейської служби
України у Дніпропетровській області
вчинити передбачені законодавством
України дії по поверненню з Державного
бюджету України надмірно сплаченого
ввізного мита у розмірі 23912,68 грн. та
судові витрати у розмірі 271,32 грн. на
користь позивача.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
квітня 2012 р. в задоволенні позову
відмовлено за його безпідставністю,
оскільки Дніпропетровська митниця при
прийнятті спірних рішень діяла в межах
повноважень та відповідно до закону.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 жовтня 2013 р. постанова суду першої
інстанції скасована та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволений.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції,
Дніпропетровська митниця Міністерства
доходів і зборів України та Головне
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області подали касаційні скарги, в яких
просять цю постанову скасувати,
залишити в силі постанову суду першої
інстанції. Скарги обґрунтовані
невірним застосуванням судом норм
матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судом та
обґрунтованість застосування норм
матеріального права до вирішення
спірних правовідносин, вивчивши доводи
касаційних скарг, колегія суддів
знаходить підстави до її задоволення.

Судами встановлено, що 30.07.2011р. Публічне
акціонерне товариство «Дніпровський
металургійний комбінат ім.
Ф.Е.Дзержинського» на підставі
зовнішньоекономічного контракту №
28-0660-12 укладеного 28.03.2008р. між позивачем
та компанією «Market group Limited Ltd» Окленд,
Нова Зеландія на митну територію
України на умовах DAF кордон
Польща-Україна було ввезено вантаж:
стартову суміш марки Startmix UZS (товар)
загальною вагою 48000 кг (48 тон).

При митному оформленні позивачем
вказаного товару поставленого згідно
специфікації № 19 до вищевказаного
контракту в ВМД № 110010000/2011/022102 від
08.08.2011р. було заявлено до митного
оформлення в режимі імпорту ввезений
товар за ціною контракту, а саме: 670,00
доларів США за одну тону, загальною
вартістю 32160,00 доларів США при курсі 7,9712
на суму 256 353,79 грн.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість надано
наступні документи: облікова картка
суб'єкта зовнішньоекономічної
діяльності від 11.01.2011 №11001/1/11/100056;
рішення про визначення коду товару від
16.03.2011р. № КТ-110-0473-1; внутрішній
транзитний документ (ВТД) від 01.08.2011 №
209090322.2011.000346; накладна № ЦІМ/УМВС від
28.02.2011 № 085050; рахунок-фактура (інвойс)
від 27.07.2011 № 0281/07/2011; рахунок-фактура
(інвойс) від 27.02.2011 № 96; пакувальний лист
від 27.07.2011; зовнішньоекономічний
договір від 28.03.2008 № 28-0660-12 із
доповненням від 06.12.2010 № 12; від 04.02.2011 №
14; від 12.01.2009 № 3; від 28.01.2011 № 19; довідка
про декларування валютних цінностей
від 13.07.2011; відбиток штампа
територіальних органів Державної
екологічної інспекції від 28.07.2011 № 2720;
сертифікат про походження товару від
28.07.2011 № PL/MF/AE 0293568; висновок ТПП від
08.08.2011 № ДИ-97; комерційна пропозиція від
19.01.2011 № 01-19/2.

В ході порівняння рівня заявленої
митної вартості товарів митницею було
встановлено, що цей рівень нижчий рівня
митної вартості товарів, інформація
про які була наявна у митному органі.

У зв'язку з наведеним у митного органу
виникла необхідність здійснити
перевірку даних, зазначених у
декларації митної вартості та їх
уточненні.

Так, посадова особа митного органу,
08.08.2011р. відповідно до Порядку
заповнення декларації митної вартості,
затвердженого наказом ДМСУ від 02.12.2003р.
№ 828 на аркуші № 1 ДМВ, у зв'язку з
наявністю обґрунтованих сумнівів щодо
задекларованої позивачем митної
вартості товару, вчинила запис щодо
необхідності протягом 10 календарних
днів подання додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару
згідно ПКМУ № 1766 від 20.12.2006, п.п.7-11:

- договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором про поставку
товару, митна вартість яких
визначається;

- висновки про якісні характеристики
товару, підготовлені спеціальними
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця;

- каталоги; прас-листи фірми-виробника;

- копія ВМД країни відправлення.

Ознайомившись з вказаним записом
представник позивача вчинила запис про
те, що «надання додаткових документів в
термін згідно чинного законодавству не
є можливим».

У зв'язку з наведеним та за відсутності
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару,
Дніпропетровська митниця карткою
відмови у прийняття митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №110010000/1/20029 від 08.08.2011р.
відмовила позивачеві в митному
оформленні товару за його контрактною
вартістю з причин неможливості
використання вибраного декларантом
методу визначення митної вартості,
оскільки відсутні документи, які
підтверджують митну вартість ст. 88 с. 264,
ст. 266 МК України ПКМУ 1766 від 20.12.2006р.

Також, 08.08.2011р. митним органом прийнято
рішення про визначення митної вартості
товару № 110010000/2011/600222/1 до ВМД №
110010000/2011/022102, згідно з яким митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) за наявності наступних
причин: неподання та відмова від
подання декларантом додаткових
документів, зазначених у ДМВ до ВМД,
необхідних для підтвердження
заявленої митної вартості. Проведено
консультації між митним органом та
декларантом з метою вибору підстав для
визначення митної вартості товарів за
іншим методом, ніж заявлений. У митного
органу відсутня інформація щодо
вартості ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено за методом
визначення вартості 1-3. Враховуючи
положення ст. 270 МКУ, при визначенні
митної вартості товарів неможливо було
застосувати методи 2 та 3 згідно статей
268 і 269 Кодексу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості (ст.
271, 272 МКУ) неможливо застосувати у
зв'язку із відсутністю об'єктивних,
документально підтверджених даних, які
піддаються обчисленню та належать до
доданої вартості та вартості робіт.
Застосовано 6-резервний метод
визначення митної вартості відповідно
до наявної у митного органу інформації
щодо вартості оцінюваного товару,
раніше визначеного за методами 1-6
відповідно до положень статті 273 МКУ
вмд №11010000/1020756 від 22.03.11р., 700100001/1/3119 від
16.03.11р.

Рішенням відповідача було скориговано
вартість товару, а саме: вартість
однієї тони з заявленої 670 доларів США
за одну тону збільшено до 1920 дол. США за
одну тону в результаті загальна
вартість всієї партії товару
заявленого до декларування збільшено з
32 160,00 дол. США до 92 160,00 дол. США, що
складає 734 607,36 грн.

В подальшому, позивач звернувся до
митного органу з проханням про випуск
товарів у вільний обіг з гарантією
оплати податків, у зв'язку з чим 09.08.2011р.
відповідач дав згоду на випуск товарів
у вільний обіг та попередив, що
гарантійні зобов'язання не можуть
перевищувати 90 календарних днів,
протягом яких позивач повинен подати
відповідачеві необхідні відомості для
підтвердження заявленої митної
вартості.

13.10.2011р. позивач звернувся до митного
органу зі зверненням № 062Д/1175, в якому
зазначав про надання додаткового
пакету документів до рішення
№110010000/2011/600222/1 від 08.08.2011р. а саме:
договір з третіми особами від 22.02.2011р.;
висновок про якісні характеристики
товару від 11.10.2011р.; експортний висновок
від 27.07.2011р., прас-лист; експортна
декларація від 28.07.2011р. та при цьому,
позивач просив повернути надмірно
сплачені кошти на рахунок
Дніпропетровської митниці, як
переплата за митне оформлення.

Проте, рахунків про здійснення
платежів та банківських платіжних
документів, які б свідчили про оплату
за придбаний товар у строк, визначений
у п.4.1 контракту, митному органу на його
вимогу так і не було надано.

28.10.2011р. відповідачем надана відповідь,
згідно з якою за результатами розгляду
наданих додаткових документів митний
орган прийшов до висновку про
невідповідність відомостей у цих
документах, відсутність повного пакету
додаткових документів, витребуваних
митним органом відповідно до п. 11 ПКМУ
від 20.12.2006 № 1766 та неможливість
проведення перевірки даних й
обчислення вартості відповідно до ст.
264 МКУ, що унеможливлює використання
зазначених відомостей для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, а тому відсутні
підстави для перегляду рішення про
визначення митної вартості товару від
08.08.2011р. № 11010000/2011/600222/1, яке залишається
чинним.

У зв'язку з наведеним позивач звернувся
до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням з
точки зору їх відповідності вказаним
критеріям, суд першої інстанції, з яким
погоджується колегія суддів, прийшов
до таких висновків.

Згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних товарів
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; 4) на основі
віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість), 6) резервного. Основним є
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку
декларування митної вартості товарів
дає підстави вважати, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Матеріалами справи підтверджено
проведення митницею необхідних
консультацій з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості. Правомірність застосування
відповідачем шостого (резервного)
методу визначення митної вартості
товару з послідовним застосуванням
попередніх п'яти, як це встановлено
частиною 5 статті 266 МК перевірена судом
першої інстанції, обґрунтування
неможливості їх застосування
підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
правомірність дій митниці та
обґрунтованість прийнятих нею рішень
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості
товару, а відтак і про відсутність
підстав для задоволення позову в
частині вимог про стягнення надмірно
сплачених платежів.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
Дніпропетровська митниця при
прийнятті спірних рішень діяла в межах
повноважень та відповідно до закону.

Колегія суддів дійшла думки, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив обставини справи, вірно
встановив характер спірних
правовідносин та обґрунтовано
застосував норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б потягли за
собою ухвалення незаконного рішення,
не вбачається.

Суд апеляційної інстанції помилково
скасував рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалене відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 226, 230, 231 КАС України, колегія
суддів -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Дніпропетровської
митниці Міністерства доходів і зборів
України та Головного управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 жовтня 2013 р. по справі № 2а/0470/2463/12
скасувати.

Залишити в силі постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
р.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді :