Справа № 248/3223/14-а
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року
Харцизький міський суд Донецької
області у складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

при секретарі - Луценко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харцизьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Харцизької міської
ради про визнання неправомірною
відмову в перерахунку щомісячної
грошової допомоги та стягнення
недоотриманих сум, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.06.2014р. звернулась до суду з
позовом до відповідача, мотивуючи його
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2. у неї народився син
ОСОБА_2, у зв'язку з чим вона перебуває
на обліку в УСЗН Харцизької міської
ради як отримувач допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. З 13.02.2012р. їй
призначено допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі 130 грн. щомісячно. Вважає,
що має право на отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
28.05.2014 р. вона звернулась до відповідача
із заявою про перерахунок та виплату
різниці між сумою щомісячної допомоги,
встановленої законом, та фактично
отриманої суми допомоги. Однак,
відповідач листом в задоволенні
вказаної заяви відмовив. Просить
визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови здійснити
перерахунок призначеної їй допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
3-річного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини віком до 6 років, і
зобов'язати відповідача здійснити
такий перерахунок за період з 10.12.2013 р.
по день звернення з позовом, тобто до
10.06.2014 р., з урахуванням фактично
виплачених сум.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, заявляючи позовні вимоги,
просила задовольнити позов,
розглянувши справу в її відсутності, що
слідує з позовної заяви.

Представник відповідача у судове
засідання не прибула, подала заяву про
розгляд справи у її відсутності та
письмові заперечення на позов, згідно з
якими вважає позов безпідставним,
оскільки нарахування та виплата
позивачу допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку здійснюється відповідно до вимог
чинного законодавства.

Суд вважає можливим відповідно до ст.
128 КАС України розглянути справу у
відсутність сторін за наявними у
справі доказами у письмовому
провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає позовні вимоги за період з 10.12.2013
р. по 10.06.2014 р. обґрунтованими та такими,
що підлягають частковому задоволенню
за наступними підставами.

Суд встановив, що позивач є матір'ю
дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває
на обліку в УСЗН з 13.02.2012р. та щомісячно
по теперішній час, отримує допомогу по
догляду за дитиною у розмірі 130 грн.

28.05.2014р. позивач звернулася до
відповідача з письмовою заявою про
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення нею трирічного віку,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для дитини віком до 6 років з
01.11.2013р., з урахуванням фактично
виплачених сум.

Листом відповідача від 30.05.2014р. за
№Г-63-5.1-6.2, позивачу відмовлено у
перерахунку допомоги, оскільки
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» їй
призначено допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 13.02.2012р. по 11.12.2014р. в мінімальному
гарантованому державою розмірі - 130 грн.
щомісячно.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 9 КАС
України, суд при вирішенні справи має
керуватися принципом законності,
відповідно до якого має перевіряти чи
діяли органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи лише на
підставі закону, в межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Ст. 46 Конституції України громадянам
гарантовано право на соціальний
захист, що включає, зокрема, право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створення мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (далі - Закон № 2811), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон № 2240) , який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб.

Згідно ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (Закон № 2240) допомога по
догляду за дитиною до 3 років повинна
виплачуватися в розмірі, не менше
прожиткового мінімуму, встановленого
на дитину до 6 років.

Згідно п.п.12 п.25 розділу ІІ Закону
України від 28 грудня 2007р. №107 «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон № 107) ст.43 Закону № 2240 була
виключена.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року
положення п. 25 Закону України №107 були
визнані неконституційними і втратили
чинність з дня ухвалення цього рішення.

Ст.46 Закону України від 26.12.2008р. «Про
державний бюджет України на 2009 рік»
передбачено, що у 2009р. допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до закону
№2240 та 2811 призначається і здійснюється
у розмірах і порядку, визначених КМУ.

Аналогічним чином регулювались ці
відносини і в 2010р. (ст. 45 Закону України
від 27.04.2010 року «Про державний бюджет
України на 2010 рік»).

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою КМУ від 27.12.2001
року № 1751. Новий акт уряду на виконання
ст. 46 Закону України від 26.12.2008р. та ст. 45
Закону України від 27.04.2010 року не
приймався. Розмір і порядок виплати
допомоги на виконання цих норм не
визначалися.

Таким чином, з 22 травня 2008 року діє
редакція ст. 43 Закону №2240, згідно із
якою, допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
на дитину до 6 років.

На правовідносини, що виникли з 01.01.2011р.,
також поширюється норми ст. 43 вказаного
Закону, який є в даному випадку
спеціальним.

Оскільки Законами України «Про
Державний бюджет України» на 2013, 2014
роки, чи іншими Законами не встановлено
інший, ніж у Законах №2240 та №2811 розмір
допомоги, спірні правовідносини з
травня 2008р. регулюються саме цими
Законами, а положення постанови КМУ №
1751 від 27.12.2001р. застосовуються лише в
тій частині, в якій не суперечить
зазначеним Законам.

Аналогічна правова позиція наведена у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2012 року, яка є обов'язковою для
суду відповідно до ч.2 ст.161, ч.1 ст.244-2 КАС
України.

Згідно довідок УСЗН позивачці
призначено та виплачується допомога по
догляду за дитиною до 3 років не в
розмірі прожиткового мінімуму, а в
розмірі 130 грн.

Оцінивши обставини справи та
проаналізувавши норми діючого
законодавства, суд вважає, що
відповідач виплачує позивачці
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, який не відповідає вимогам
ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» № 2240, а його дії щодо
відмови здійснити такий перерахунок є
протиправними, не відповідають вимогам
діючого законодавства.

Позовні вимоги за період з 10.12.2013 р. по
10.06.2014 р. заявлені в межах 6-місячного
строку звернення до суду і підлягають
захисту судом шляхом визнання
неправомірними дій відповідача щодо
відмови у здійсненні позивачці
перерахунку допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею 3-річного
віку та зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату цієї допомоги,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого для дитини
віком до 6 років, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Доказів на підтвердження
правомірності своїх дій відповідач
відповідно до ст. 71 КАС України суду не
надав.

Вимоги позивача в частині стягнення з
УСЗН Харцизької міської ради
перерахованої допомоги по догляду за
дитиною суд вважає необґрунтованими,
оскільки відповідно до ст. ст. 21,105,162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії.
Адміністративний суд у випадку, якщо
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні відносини, повинен
визнати такі дії протиправними і
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону, не ухвалюючи
рішення про стягнення конкретних сум.
Крім того, позивач не зазначає в позові
яку саме суму він просить стягнути з
відповідача.

З урахуванням вказаного, позовні
вимоги підлягають задоволенню саме
шляхом зобов'язання відповідача
вчинити певні дії, а не шляхом
стягнення конкретних сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Згідно частини першої статті 9 Закону
України від 08.07.2011 № 3674-VІ «Про судовий
збір» (далі - Закон № 3674-VІ) судовий збір
сплачується за місцем розгляду справи
та зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України.

Керуючись ст. 19,22,46 Конституції України,
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» №2240, рішенням
Конституційного Суду України №10-рп/2008
від 22.05.2008 року, ст.ст. 2,7,9,11,71,94,159-163,244-2, 267
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Харцизької міської
ради про визнання неправомірною
відмову в перерахунку щомісячної
грошової допомоги та стягнення
недоотриманих сум - задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління
соціального захисту населення
Харцизької міської ради щодо відмови
ОСОБА_1 у перерахунку допомоги по
догляду за дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до досягнення нею трирічного віку за
період з 10.12.2013 р. по 10.06.2014р., у розмірі
прожиткового мінімуму для дитини до 6
років відповідно до ст.43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Харцизької міської
ради здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку за період з 10.12.2013 р. по
10.06.2014 р., у розмірі прожиткового
мінімуму для дитини до 6 років
відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», з урахуванням фактично
виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати
по сплаті судового збору в сумі 73,08 грн.
(сімдесят три гривні 08 копійок).

В решті вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Харцизький міський суд Донецької
області протягом 10 днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя: