Справа № 826/6861/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6861/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 червня 2014 року 11:53 № 826/6861/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Базука Діджитал»

до

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

про

визнання протиправними дій, скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Базука Діджитал» (далі – позивач, ТОВ «Базука Діджитал») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, у якій просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо видання наказу від 14.05.2014 №231 та скасувати даний наказ.

Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що у відповідача були відсутні підстави для видання оскаржуваного наказу та проведення перевірки позивача, оскільки ТОВ «Базука Діджитал» надало відповідь на письмовий запит відповідача, де зазначило про неможливість надання витребуваних документів у зв’язку з невідповідністю письмового запиту вимогам законодавства України. Позивач вважає дії відповідача зі складання наказу від 14.05.2014 №231 протиправними, з огляду на що, на його думку, даний наказ підлягає скасуванню.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, так як на його думку оскаржувані дії вчинені з дотриманням вимог чинного законодавства. Посилався на те, що позивач не надав інформації та документального підтвердження по взаємовідносинам з контрагентами на письмовий запит відповідача, що відповідно до положень статті 78 Податкового кодексу України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. З цією метою, з дотриманням положень законодавства, було видано оскаржуваний наказ від 14.05.2014 №231. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 12.06.2014 представники сторін заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на підставі чого суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України встановлено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин, зокрема у разі, якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач направив на адресу позивача запит від 10.04.2014 №3220/10/26-59-22-04 про надання інформації та документального підтвердження щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Старксервіс» за період з 31.05.2013 по 31.01.2014.

Суд встановив, що підставою для направлення даного запиту стало отримання відповідачем податкової інформації щодо зазначеного контрагента позивача, а саме: акт ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 03.04.2014 №1066/26-55-22-08/38292311 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Старксервіс» (ПН 38292311) щодо підтвердження господарських відносин за період діяльності з 01.09.2012 по 28.02.2014.

На вказаний запит позивач надав відповідь листом від 24.04.2014 №23/24/04-XIV де зазначив про відсутність можливості надати витребувані документи по взаємовідносинам з ТОВ «Старксервіс», оскільки запит від 10.04.2014 №3220/10/26-59-22-04 про надання інформації та документального підтвердження не відповідає вимогам, встановленим законодавством України.

Згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, підставою для проведення документальної позапланової перевірки є, зокрема, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Слід зазначити, що сам факт надання платником податків відповіді на письмовий запит податкового органу не свідчить про відсутність права у останнього після отримання такої відповіді здійснювати перевірку. Адже, якщо надана відповідь є неповною та не містить або містить неповний перелік документів на підтвердження викладеної у ній інформації, то, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, податковий орган має право здійснити перевірку такого платника податків.

Враховуючи те, що позивач у відповіді від 24.04.2014 №23/24/04-XIV на письмовий запит податкового органу не надав інформації та документального підтвердження стосовно взаємовідносин з ТОВ «Старксервіс», суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні підстави для проведення позапланової перевірки ТОВ «Базука Діджитал».

У відповідності до підпункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

14.05.2014 відповідач видав оскаржуваний наказ №231 щодо проведення позапланової документальної перевірки ТОВ «Базука Діджитал» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Старксервіс» за період з 01.05.2013 по 31.01.2014 на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Базука Діджитал» допустило посадових осіб відповідача до проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі оскаржуваного наказу №231 від 14.05.2014 та за результатами проведення такої перевірки складено акт №1086/26-59-22-04/37819949 від 23.05.2014 (а.с. 64-71).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 24.12.2010 у справі за позовом ТОВ «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі міста Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Отже, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Таким чином, оскільки суд встановив, що оскаржуваний наказ №231 від 14.05.2014 виданий відповідачем у відповідності до положень законодавства України, а також те, що позивач допустив посадових осіб відповідача до проведення перевірки на підставі даного наказу, а отже не використав своє право не допуску посадових осіб до проведення перевірки, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є необґрунтованими, та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Базука Діджитал» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський