Справа № 2а-14008/11/0170/3
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/800/7047/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Сімферопольського міського центру
зайнятості на постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2013
р. у справі № 2а-14008/11/0170/3 за позовом
Сімферопольського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
виплаченої допомоги по безробіттю, -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2011 року Сімферопольський
міський центр зайнятості звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
виплаченої допомоги по безробіттю в
розмірі 2 105,59 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 28.11.2011 позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь Сімферопольського міського
центру зайнятості 2105,59 грн. грошових
коштів, виплачених як допомога по
безробіттю.

Постановою Сімферопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2013 р. скасовано постанову
суду першої інстанції та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову

Не погоджуючись із вказаним рішенням
апеляційного суду, Сімферопольський
міський центр зайнятості подав
касаційну скаргу, в якій просить його
скасувати та залишити в силі постанову
суду першої інстанції. Скарга
обґрунтована невірним застосуванням
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вбачає підстави до її задоволення.

Судами встановлено, що 02.04.2009 ОСОБА_1
(ІПН НОМЕР_1) зареєстрований у
Сімферопольському міському центрі
зайнятості, про що свідчить
персональна картка НОМЕР_2. Для такої
реєстрації відповідач подав заяву про
відсутність заробітку та інших
передбачених законодавством доходів
із посиланням на те, що не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

18.11.2010 позивачем направлено запит до
державного реєстратора виконавчого
комітету Сімферопольської міської
ради Автономної Республіки Крим щодо
інформації про наявність або
відсутність у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців записів про
проведення реєстраційних дій, на що
отримано довідку, з якої вбачається, що
19.01.2006 до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесено запис про
державну реєстрацію підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 за адресою місцезнаходження:
95018, АДРЕСА_1.

Також, 08.12.2009р. до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесено запис про
державну реєстрацію припинення
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1.

Згідно з довідкою Сімферопольського
міського центру зайнятості від 27.11.2009
відповідач за період з 09.04.2009 по 05.09.2009
отримав дохід у вигляді допомоги по
безробіттю у розмірі 2105,59 грн.: за
травень в сумі 1677,47грн. та за червень 2009
року - 428,12грн.

30.11.2009 Сімферопольським міським
центром зайнятості видано наказ № 411
про стягнення з ОСОБА_1 суми незаконно
виплачених коштів як допомоги по
безробіттю у розмірі 2105,59грн. у зв'язку
зі встановленням факту надання з вини
ОСОБА_1 недостовірних відомостей, що
підтверджується актом перевірки
Сімферопольського міського центру
зайнятості № 18 від 24.11.2009.

Відповідачем вказана заборгованість в
добровільному порядку не сплачена, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
з цим позовом.

Частиною 3 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» встановлено, що сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Стаття 1 Закону України «Про зайнятість
населення» року дає визначення поняття
«зайнятість», як діяльності, пов'язаної
із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм доход у грошовій
або іншій формі.

За змістом п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону України
«Про зайнятість населення» в Україні
до зайнятого населення належать,
зокрема, громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах та самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення з відповідача
необґрунтовано виплачених коштів як
допомоги по безробіттю, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що реєстрація відповідача як
суб'єкта підприємницької діяльності
свідчить про його зайнятість як особи,
що самостійно забезпечує себе, а отже
про безпідставність виплаченої
допомоги по безробіттю.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд помилково
послався на недоведеність факту
одержання відповідачем доходу під час
нарахування та виплати йому допомоги
по безробіттю, оскільки під час
звернення до Сімферопольського
міського центру зайнятості з заявою
про отримання допомоги по безробіттю
відповідач приховав, що він є приватним
підприємцем, а відтак відповідно до п.
«б» ч. 3 ст. 1 Закону України «Про
зайнятість населення» належить до
занятого населення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
юридичний факт припинення
підприємницької діяльності, згідно із
Законом України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" виникає з моменту
внесення до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців відповідного запису, який,
в даному випадку, було внесено 08.12.2009р.,
тобто після звернення відповідача до
центру зайнятості та отримання першим
допомоги по безробіттю.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Рішення суду першої
інстанції, ухвалено відповідно до
закону і помилково скасоване
апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 226, 230, 231 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Сімферопольського
міського центру зайнятості
задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2013 р. у справі № 2а-14008/11/0170/3
скасувати, залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 28
листопада 2011року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: