Справа № 554/4748/14-а
Суддя: Антонов С. В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 554/4748/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем
України

Дата документу 16.06.2014
16.06.2014
року
м. Полтава

Октябрський районний суд м.
Полтави, у складі судді Антонова С.В.,
розглянувши у приміщенні суду у м.
Полтаві адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області про визнання дій
протиправними, стягнення недоплаченої
державної соціальної допомоги, як
особі, що має статус «Дитина війни» та
зобов'язання здійснювати виплату йому
цієї допомоги і у подальшому, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеною позовною заявою, мотивуючи
свої вимоги тим, що він має статус
«Дитини війни», а тому, згідно з
вимогами ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дійте війни», йому
повинна виплачуватися щомісячна
державна соціальна допомога у розмірі
30% від мінімальної пенсії за віком;
вважає, що відповідач нараховує та
виплачує йому пенсію не у
відповідності із вимогами ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» - у розмір меншому, ніж це
передбачено наведеною статтею цього
Закону України. У зв'язку з викладеними
обставинами прохає визнати дії
відповідача протиправними, стягнути з
відповідача на його користь
недоплачену йому державну соціальну
допомогу, як особі, що має статус
«Дитини війни», за період часу з 09 липня
2007 року; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок його пенсії,
підвищивши з 09 липня 2007 року її розмір
на 30%, як особі, що має статус «Дитини
війни» та виплатити йому у повному
обсязі недоплачені грошові кошти, з
урахуванням проведених виплат;
нараховувати та виплачувати йому у
подальшому підвищену на 30% пенсію, як
особі, що має статус «Дитини війни», у
повному розмірі і довічно.

Позивач звернувся до суду із письмовим
клопотанням про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримав,
прохав їх задовольнити з урахуванням
рішення Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.09.2013 року
(а.с. 44).

Представник відповідача до суду не
з`явився, надавши суду письмові
заперечення у яких зазначив, що з 01.01.2008
року з прийняттям Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» № 107-VІ від
28.12.2007 року з 01.01.2008 року, визначено, що
особам, які підпадають під дію Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни (10%), у тому числі і
позивачу. Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Нарахування та виплата
вищезазначеної допомоги здійснюється
позивачу щомісячно, тобто він повинен
був дізнатися про порушення його прав в
день отримання такої допомоги. Законом
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» № 3491-VI від 14.06.2011 року
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
встановлюються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік». На
виконання пункту 7 Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-УІ «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Кабінетом
Міністрів України винесено Постанову
№ 745 від 06.07.2011 року, в п. 6 якої
зазначено, що дітям війни (крім тих, на
яких поширюється дія Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань») до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривень. Отже, виходячи з
вищевикладеного, вважає вимоги
позивача необгрунтованими, та такими,
що не відповідають чинному
законодавству (а.с. 12).

Суддя, розглядаючи справу відповідно
до ст.ст. 41 та 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі, оцінивши повідомлені
позивачем та відповідачем обставини,
дійшов до висновку про часткове
задоволення позову з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є дитиною
війни в розумінні ст. 1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», що
підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_1, виданим 19.10.1983
року (а. с. 5).

Згідно із вимогами ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
особам, які мають статус «Дітей війни»,
пенсія або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 % мінімальної
пенсії за віком, особа має право на
отримання державної соціальної
підтримки, а саме - на щомісячну доплату
до пенсії у розмірі 30 % від мінімальної
пенсії за віком. Відповідно до вимог ст.
7 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19 червня 2011
року. Відповідно до п. 7 ч. 1 цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявності
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року «Про внесення змін до
Закону України «Про державний бюджет
України на 2011 рік», 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 «Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка набрала чинності 23 липня 2011 року.
Отже, до набрання чинності зазначеною
постановою, тобто до 23 липня 2011 року, до
спірних правовідносин мають
застосовуватись положення статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
01.07.2011 року із вимогами щодо захисту
його порушених прав, що мали місце з 2007
року.

Постановою Октябрського районного
суду м. Полтави від 29.09.2011 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було
відмовлено в повному обсязі. Ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.09.2013 року,
за апеляцією позивача, постанову суду
першої інстанції скасовано, справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області про зобов'язання вчинити певні
дії за період з 01.01.2011 року направлено
до суду першої інстанції для
продовження розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», суми пенсії, не
одержані своєчасно з вини органу, що
призначає або виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію,
виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

З врахуванням вказаних норм Закону без
обмеження будь-яким строком мають
виплачуватися лише нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію.

Предметом розгляду у цій справі є
позовні вимоги про зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії та
виплату недоотриманої пенсії і
вищевказані норми Закону до цих
правовідносин застосовуватись не
можуть.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період, за який позивач просить суд
захистити його права, суд приходить до
висновку, що права позивача підлягають
захисту з 01.01.2011 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд
може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб`єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб`єктів владних
повноважень.

Виходячи із вище зазначеного, суд
вважає, що бездіяльність Головного
управління Пенсійного фонду України у
Полтавській області щодо не
нарахування і невиплати ОСОБА_1
щомісячного підвищення до пенсії як
«Дитині війни» в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування», за період з
01.01.2011 року по 23.07.2011 року має бути
визнана протиправною, а також слід
зобов`язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Полтавській
області здійснити ОСОБА_1 перерахунок
пенсії з підвищенням її на 30 %
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати за період з 01.01.2011
року по 23.07.2011 року, з урахуванням
здійснених виплат.

Згідно з нормою ст. 64 Конституції
України, конституційні права і свободи
людини не можуть бути обмежені, крім
випадків, передбачених Конституцією
України.

Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 8 КАС
України, звернення до
адміністративного суду для захисту
прав і свобод людини і громадянина,
безпосередньо на підставі Конституції
України, гарантується. Забороняється
відмова у розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.
Виходячи з цього, доводи відповідача -
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області щодо
неврегульованості на законодавчому
рівні порядку здійснення доплат
особам, що мають статус "Дітей війни", не
є підставою для ненарахування та
невиплати щомісячної доплати до пенсії
або до щомісячного довічного грошового
утримання, чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, а також відмови у задоволенні
позовних вимог.

Статтею 22 Конституції України
встановлено, що конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. Цією ж нормою Основного
Закону України держава взяла на себе
обов'язок забезпечення реалізації
громадянами своїх конституційних прав.
Нормою ч. 1 ст. 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист у старості та у
інших випадках, передбачених Законом.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 Конституції
України, органи влади здійснюють свої
повноваження у встановлених
Конституцією межах та відповідно до
Законів України. Відповідно до вимог
абзацу 1 пункту 1 Положення про
Пенсійний Фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 01
березня 2002 року за № 121/2001, Пенсійний
Фонд України є центральним органом
виконавчої влади. Згідно з цим
Положенням, на Пенсійний Фонд України
покладено обов'язок з призначення
пенсій, підготовки документів для її
виплати та забезпечення своєчасного і
у повному обсязі фінансування та
виплати пенсій. Пунктом 1.1. Положення
про управління Пенсійного Фонду
України у районах, містах і районах у
містах, затвердженого постановою
правління Пенсійного Фонду України від
30 квітня 2002 року за № 8-2, встановлено, що
управління Пенсійного Фонду України у
районах, містах і районах у містах, є
органами Пенсійного Фонду України, які
підвідомчі відповідно головним
управлінням цього Фонду в автономній
Республіці Крим, в областях, містах
Києві та Севастополі, а також
встановлено те, що управління
Пенсійного Фонду України у районах,
містах і районах у містах, створюють
єдину систему органів Пенсійного Фонду
України та мають своїм завданням
забезпечення призначення та виплату
пенсій. Таким чином, як видно із
наведених нормативно-правових актів,
обов'язок по нарахуванню та виплаті
доплати до пенсії, яка передбачена
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни», покладено саме на органи
Пенсійного Фонду України.

Враховуючи те, що згідно з ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» держава взяла на себе обов'язок
з виплати позивачеві доплати до його
пенсії у розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком, виконання якого
поклала на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний Фонд
України, що діє через свій місцевий
орган - управління, яке зі свого боку не
здійснило нарахування позивачеві
грошових коштів та їх сплату, суд
вважає, що відповідач - Головне
Управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області, не виконав своїх
обов'язків без поважних причин. Суд
вважає, що відповідачем, у порушення
вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не доведено
та не надано суду доказів щодо вчинення
будь-яких дій для забезпечення
виконання покладеного на нього
обов'язку з нарахування та виплати
позивачеві доплати до його пенсії у
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком. З цих підстав, вважає за
необхідне визнати протиправною
бездіяльність Головного Управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області щодо невиконання вимог ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», починаючи з 01 січня 2011
року по 23 липня 2011 року, яка призвела до
порушення прав позивача на своєчасне
нарахування та отримання ним доплати
до пенсії.

Керуючись ст.ст. 22, 64, 124, 152 Конституції
України, ст.ст. 3, 6, 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», п.7
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року
№ 3491, ст.ст. 7-14, 71, 94, 159-163, 183-2, 186, п.1 ч.1
ст.256 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Пенсійного фонду
України у Полтавській області щодо не
нарахування і невиплати ОСОБА_1
щомісячного підвищення до пенсії як
особі, що має статус «Дитина війни» в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
що встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування», за період з
01.01.2011 року по 23.07.2011 року.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Полтавській
області здійснити ОСОБА_1 перерахунок
пенсії з підвищенням її на 30 % від
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», та провести
відповідні виплати за 2011 рік за період
з 01.01.2011 року по 23.07.2011 року з
урахуванням проведених виплат.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Державного Бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі
3 гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили
протягом 10 днів з дня отримання її
копії особами, які не брали участі у
розгляді справи, якщо не буде оскаржена
у встановленому порядку.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції протягом 10 з дня отримання її
копії особами, які не брали участі у
розгляді справи.

СуддяС.В. Антонов