Справа № 2а-7411/12/2070
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/74202/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ліквідатора
обласного комунального підприємства
теплових мереж - Погорілої Олени
Іванівни на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 23
серпня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 жовтня 2012 року у справі за позовом
Обласного комунального підприємства
теплових мереж до Чугуївської
міжрайонної державної фінансової
інспекції про скасування вимоги,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом про часткове скасування
вимоги Чугуївської міжрайонної
державної фінансової інспекції про
усунення порушень, виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності
обласного комунального підприємства
теплових мереж за період 2011 року та
завершений період 2012 року, в частині
повернення до Державного бюджету
України суми зайво отриманої субвенції
в розмірі 324 461,70 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2012
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі ліквідатор
обласного комунального підприємства
теплових мереж - Погоріла О.І.
звернулась касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, позивач зареєстрований в
якості суб'єкта господарювання
юридичної особи, основним видом
діяльності якого згідно витягу ЄДРПОУ
є 14.21.0 добування піску та гравію; 33.20.2
монтаж та установлення
контрольно-вимірювальних приладів,
40.30.0 постачання пари та гарячої води;
33.20.1 виробництво
контроль-вимірювальних приладів; 51.53.2
оптова торгівля будівельними
матеріалам; 40.10.1 виробництво
електроенергії тепловими
електростанціями; 45.33.1 монтаж систем
опалення, вентиляції та кондиціювання
повітря; 45.24.0 будівництво водних
споруд; 60.24.1 діяльність автомобільного
вантажного транспорту; 52.48.9 роздрібна
торгівля іншими непродовольчими
товарами.

Фахівцями відповідача проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Обласного комунального
підприємства теплових мереж за період
2011 рік та поточний період 2012 року, за
результатами якої складено акт від
25.05.2012 року №770-20/090.

При проведенні ревізії встановлено
порушення п.16 розділу ІІ Порядку
формування тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 10.07.2006 року № 955.

Порушення, встановлені при проведенні
ревізії, стали підставою для винесення
оскаржуваної вимоги, п.2 якої позивача
зобов'язано повернути до Державного
бюджету суму зайво отриманої субвенції
в розмірі 324461,70 грн., шляхом
перерахування суми незаконно
отриманої субвенції до державного
бюджету.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстацій
виходили з того, що позивачем не надано
належних та достатніх доказів щодо
неправомірності та необґрунтованості
прийнятої Чугуївською міжрайонною
державною фінансовою інспекцією
оскаржуваної вимоги.

Колегія суддів вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Як підтверджено матеріалами справи,
позивачем на підставі ст.40 Закону
України "Про Державний бюджет на 2011 рік"
та Постанови КМУ від 11.05.2011 року № 503
«Про затвердження порядку
перерахування у 2011 році субвенції з
державного бюджету» місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, що
вироблялася, транспортувалася та
постачалася населенню, яка виникла у
зв'язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії тарифам, що
затверджувалися або погоджувалися
відповідними органами державної влади
чи органами місцевого самоврядування
на погашення різниці в тарифах на
теплову енергію із Державного бюджету
за IV квартал 2009 року та 2010 рік отримано
кошти на загальну суму 2017800,00 грн.

Між позивачем та ТОВ "Медія нетворкс",
Адвокатською компанією "Кислий,
Крючков та партнери" укладено договори
на надання юридичних послуг,
направлених на стягнення
заборгованості з населення за
теплопостачання від 31.07.2009 року та від
08.04.2009 року відповідно. Витрати за
вказаними договорами на підставі актів
виконаних робіт за період з 01.01.2010 року
по 31.03.2010 року віднесені позивачем до
рахунку "Загальновиробничі
витрати"(рахунок 91).

Перелік загальновиробничих витрат,
визначений п.15 Постанови КМУ № 955 та
включає у себе в тому числі витрати,
пов'язані з управлінням виробництвом,
транспортуванням та постачанням
теплової енергії, що визначаються
виходячи з чисельності персоналу за
штатним розписом,
тарифно-кваліфікаційного складу
апарату управління цехів та дільниць і
встановлених на підприємстві тарифних
ставок (окладів) (основна і додаткова
заробітна плата, інші заохочувальні та
компенсаційні виплати, які відповідно
до підпункту 5.6.1 статті 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" включаються до валових
витрат, внески на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, оплата
службових відряджень, витрати з
підготовки та перепідготовки кадрів).

Вказане положення кореспондується з
приписами п. 15 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 "Витрати",
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 31.12.99 № 318,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 19.01.2000 за № 27/4248, згідно якого до
складу загальновиробничих витрат
включаються у т. ч. витрати на
управління виробництвом (оплата праці
апарату управління цехами, дільницями
тощо; відрахування на соціальні заходи
й медичне страхування апарату
управління цехами, дільницями; витрати
на оплату службових відряджень
персоналу цехів, дільниць тощо).

Пунктом 16 Постанови КМУ № 955 визначено,
що до складу адміністративних витрат
включаються загальногосподарські
витрати, пов'язані з обслуговуванням та
управлінням підприємством, зокрема
оплатою професійних послуг (юридичні,
аудиторські), наданих відповідно до
укладених договорів. Крім того, пунктом
18 Положення (стандарт) бухгалтерського
обліку 16 "Витрати", до адміністративних
витрат віднесено загальногосподарські
витрати, спрямовані на обслуговування
та управління підприємством, в тому
числі винагороди за професійні послуги
(юридичні, аудиторські, з оцінки майна
тощо).

Приймаючи до уваги вищенаведене,
колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що витрати, пов'язані з
управлінням виробництвом (п.15
постанови КМУ № 955, п. п. 15 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 16
"Витрати") та витрати, пов'язані з
обслуговуванням та управлінням
підприємством (п. 16 постанови КМУ № 955,
п. 18 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 16 "Витрати") не є
тотожними поняттями, оскільки
обумовлені різними видами діяльності:
виробництвом та управлінням.

Приписами абз. 3 ст. 1 Закону України від
01 червня 2000 року № 1775-III "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності" виробництво
(виготовлення) визначено як діяльність,
пов'язана з випуском продукції, яка
включає всі стадії технологічного
процесу, а також реалізацію продукції
власного виробництва.

Таким чином, витрати, пов'язані з
виробництвом є витратами, які
супроводжують певний процес
виготовлення та їх понесення обумовлює
створення певної нової речі, тоді як
юридичний супровід діяльності,
пов'язаної із стягнення заборгованості
з населення за теплопостачання, не є за
своєю суттю виробничою діяльністю,
оскільки безпосередньо із створенням
не пов'язаний, а є його допоміжним
елементом.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку щодо
необґрунтованості позовних вимог,
оскільки позивачем порушені вимоги п.16
постанови КМУ № 955, а отже оскаржувана
постанова прийнята правомірно
відповідно вимог чинного
законодавства. Доводи касаційної
скарги висновків суду не спростовують.
За таких обставин підстав для
задоволення касаційної скарги судова
колегія не вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ліквідатора
обласного комунального підприємства
теплових мереж - Погорілої Олени
Іванівни залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: