Справа № 2а-3925/12/0970
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
Справа №
876/3896/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року у справі за позовом Державної
податкової інспекції в Косівському
районі до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція в
Косівському районі (далі - ДПІ в
Косівському районі) звернулася з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості перед бюджетом в сумі
424613,13 грн..

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 31
січня 2013 року адміністративний позов
задоволено, вирішено стягнути за
рахунок готівки, що належить фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1 (код НОМЕР_1)
на користь Державного бюджету України
податковий борг в розмірі 424 613, 13 грн..

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та постановити нове
рішення, яким визнати незаконною
податкову вимогу № 522 від 01.06.2012 року та
податковий борг в розмірі 424613,13 грн.. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт зазначив, що вона як
приватний підприємець не
використовувала найману працю інших
фізичних осіб, відповідно не
виплачувала їм заробітню плату, інші
виплати і винагороди, тому не була
податковим агентом. Крім того, фізична
особа - платник єдиного податку не
зобов'язаний накопичувати інформацію
про своїх покупців (назва СПД,
ідентифікаційний код, адреса, сума
одержаних коштів, форма розрахунків
(готівка чи без готівка). А тому вважає,
що купуючи у громадян продукцію, вона
не тільки не зобов'язана була, а і не
мала ніякого права вимагати копії
довідок форми №3ДФ.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
22.05.2007 року Косівською районною
державною адміністрацією здійснено
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця, що підтверджується копією
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. Відповідача взято на
податковий облік у державній
податковій інспекції у Косівському
районі.

В період з 28.10.2008 року по 03.11.2008 року,
Державною податковою інспекцією у
Косівському районі проведено
позапланову перевірку з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 23.05.2007 року по 28.10.2008 року.

За результатами перевірки податковим
органом складено Акт №852/17-0/НОМЕР_1 від
05.11.2008 року та винесено податкове
повідомлення рішення № /0 від
20.11.2008 року в сумі 424613,13грн. В ході
проведення документальної перевірки
виявлено, що підприємець ОСОБА_1
виступала податковим агентом, щодо
проведення виплати доходів іншим
фізичним особам - населенню при
закупівлі в останніх лісової та
сільськогосподарської продукції і
зобов'язана утримувати та
перераховувати податок з доходів
фізичних осіб до бюджету при виплаті
фізичним особам, які не є суб'єктами
підприємницької діяльності,
оподатковуваного доходу та подати до
ДПІ податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, і сум утриманого з
них податку по формі № 1ДФ. Копії
довідок форми №3ДФ, які б надавали
право на не утримання податку з доходів
фізичних осіб при придбанні
сільськогосподарської продукції у
громадян, вирощеної на земельних
ділянках, наданих їм для ведення
особистого селянського господарства
для перевірки не представлено.
Перевіркою повноти утримання та
своєчасності перерахування податку з
доходів фізичних осіб при виплаті
фізичним особам оподатковуваних
доходів в перевіреному періоді
встановлено: не утримано та не
перераховано до бюджету податок з
доходів фізичних осіб, при виплаті
фізичним особам доходу в сумі 943584,72
грн., чим порушено пп. 8.1.1, 8.1.2, п. 8.1., ст. 8,
пп. а, п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 р. № 889-ІV із змінами. За вказані
порушення дораховано податок з доходів
фізичних осіб в сумі 141537,71 грн. за
основним платежем та 283075,42грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Судом також встановлено, що податкове
повідомлення-рішення за №/0 від
20.11.2008 року, яким відповідачу
донараховано податкове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 424 613,13 грн., стягнення яких є
предметом розгляду у даній справі, було
оскаржене відповідачем до суду.

Відповідно до постанови
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 25.09.2009 року
по справі № 2а-1162/09/0970, ОСОБА_1 в
задоволенні позову відмовлено, та
встановлено правомірність
оскаржуваних рішень.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2012 року
у справі №80930/09/9104, апеляційну скаргу
ОСОБА_1 залишено без задоволення,
вищевказану постанову залишено без
змін.

Таким чином, вірним є висновок суду
першої інстанції про те, що податковий
борг вважається узгодженим, а
правомірність податкового
повідомлення-рішення, яким визначено
податкові зобов'язання відповідача
встановлено судовим рішенням, яке
набрало законної сили, а отже в силу
вимог статті 72 КАС України, вказана
обставина не потребує доказування.

Згідно пункту 59.1. статті 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачем
надіслано відповідачу податкову
вимогу від 01.06.2012 року за №522, яка
відповідачем отримана 06.06.2012 року,
однак відповідачем сума боргу не
сплачена (а.с. 18).

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14
Податкового кодексу України сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання утворює
податковий борг.

Отже вірним є висновок суду першої
інстанції про те, що податок з доходів
фізичних осіб в розмірі 424 613,13 гривень
утворюють податковий борг відповідача,
який ним не сплачено.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

На підставі вище зазначеного колегія
суддів дійшла висновку про законність
та обґрунтованість оскаржуваної
постанови Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 31
січня 2013 року.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Як вбачається з квитанції, яка
приєднана до апеляційної скарги,
апелянт сплатила судовий збір за
подання апеляційної скарги на
постанову суду в сумі 5 грн..

Частиною 1 статті 98 КАС України
передбачено, що суд вирішує питання
щодо судових витрат у постанові суду
або ухвалою.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 КАС України
розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначені Законом
України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. N
3674-VI.

Згідно із ч. 1 ст. 4 цього Закону судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 2 статті 4 вказаного Закону (із
змінами, внесеними законом № 590-VII від
19/09/2013 року) визначено ставки судового
збору, відповідно до якої, за подання до
адміністративного суду апеляційної
скарги на постанову суду у справі за
позовом майнового характеру становить
50 відсотків ставки, обчисленої
виходячи з оспорюваної суми, тобто 50%
від 1 відсотку розміру майнових вимог,
але не менше 0,1 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 2
розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет на 2013 рік» мінімальна
заробітна плата станом на 1 січня 2013
року становить 1147 грн. Таким чином,
розмір судового збору, що підлягає
сплаті за подання до адміністративного
суду апеляційної скарги становить 1147
грн. - 5 грн. = 1142 грн..

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року в адміністративній справі №
2а-3925/12/0970 - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) на
користь Державного бюджету України
судовий збір за подання апеляційної
скарги у розмірі 1142 (одна тисяча сто
сорок дві) гривні.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
В.Я. Макарик

Р.Й. Коваль

Повний текст ухвали виготовлено 20
травня 2014 року.