Справа № 2а-271/11/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р.
Справа № 44524/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ПП "Тобі -ГНГ" на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 18.03.2011 року
у справі за позовом ПП "Тобі -ГНГ" до
Державна податкова інспекція у
Франківському районі м. Львова про
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИЛА :

ПП «Тобі ГНГ» 06.01.2011 р звернулося до
суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова про
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій № від 03.06.2010
року на суму 13025, 50 грн. та № від
27.08.2010 року на суму 200, 00 грн.

В позові ПП «Тобі ГНГ» покликається на
те, що бухгалтерський облік та
документообіг на підприємстві
організовано у відповідності до вимог
чинного законодавства та враховуючи
особливості дислокації торгових точок
(Львів, Львівська та Вінницька області).
Безпосередньо у приміщенні торгової
точки знаходиться програмний комплекс
«АБАК/торгівля», за допомогою котрого
здійснюється облік товарних запасів та
готівки у касі торгової точки.
Інформація щодо приходу, реалізації чи
будь-якого іншого руху товарів, руху
готівки в касі знаходиться в
приміщенні торгової точки в
електронному режимі, а саме у
програмному комплексі «АБАК/торгівля»,
що Актом перевірки не спростовано.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів. Однак, у
Положенні (стандарті) бухгалтерського
обліку 9 «Запаси», затвердженому
Наказом Міністерства фінансів України
від 20.10.1999р. № 246 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 02.11.1999 р.
за № 751/4044) відсутні норми, які б
визначали місце зберігання первинних
бухгалтерських документів на товарні
запаси. Правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством (ч. 1 ст. 19 Конституції
України). Водночас, у п. 6.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженому
Наказом Міністерства фінансів України
від24.05.1995р. № 88, первинні документи та
облікові регістри, що пройшли обробку,
бухгалтерські звіти і баланси до
передачі їх до архіву підприємства,
установи повинні зберігатися в
бухгалтерії у спеціальних приміщеннях
або зачинених шафах під
відповідальністю осіб, уповноважених
головним бухгалтером. Зазначає, що
жодною нормою Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» не передбачає обов'язку
суб'єкта зберігати за місцем
реалізації усі оригінали накладних на
придбання товарів.

Оскаржуваною постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
18.03.2011 року в позові ПП "Тобі -ГНГ" до
Державна податкова інспекція у
Франківському районі м. Львова про
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нову, якою задоволити
позовні вимоги в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 6
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» облік товарних
запасів фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Однак, у Положенні (стандарті)
бухгалтерського обліку 9 «Запаси»,
затвердженому Наказом Міністерства
фінансів України від 20.10.1999р. № 246
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 02.11.1999 р. за № 751/4044) відсутні
норми, які б визначали місце зберігання
первинних бухгалтерських документів
на товарні запаси. Правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством (ч. 1 ст. 19 Конституції
України). Водночас, у п. 6.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженому
Наказом Міністерства фінансів України
від24.05.1995р. № 88, первинні документи та
облікові регістри, що пройшли обробку,
бухгалтерські звіти і баланси до
передачі їх до архіву підприємства,
установи повинні зберігатися в
бухгалтерії у спеціальних приміщеннях
або зачинених шафах під
відповідальністю осіб, уповноважених
головним бухгалтером. З огляду на
викладене, відсутність у місці
реалізації оригіналів накладних не
може бути віднесено до порушень
встановленого порядку обліку товарних
запасів на складах або за місцем їх
реалізації.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Відмовляючи в позові ПП "Тобі -ГНГ" суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст. 6 Закону 265/95, облік
товарних запасів фізичною особою -
підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Згідно ст. 21 Закону 265/95, до суб'єктів
підприємницької діяльності, що не
ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Як вбачається із пояснення ОСОБА_1,
прихідні документи на товар, що
знаходиться в реалізації на момент
перевірки відсутні, тому що
знаходяться в центральному офісі, і
кожні пять днів передають разом із
звітами у м. Львів.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що
ПП «Тобі ГНГ»зареєстроване виконавчим
комітетом Львівської міської ради
19.02.2008 року, що підтверджується копією
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи. Працівниками ДПА у
Львівській області на підставі
направлення № 1765 від 22.05.2010 року було
проведено перевірку ПП «Тобі - ГНГ» за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, на підставі якої
складено акт від 03.06.2010 року.

На підставі акта перевірки від 03.06.2010
року ДПІ в Франківському районі м.
Львова винесено рішення № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій до позивача в розмірі 13025,50 грн.
За результатами адміністративного
оскарження позивачем рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, рішенням ДПІ у м. Львові від
17.08.2010 року № 15911/10/25-005/256, залишено без
змін рішення ДПІ у Франківському
районі м. Львова від 03.06.2010 року №
та донараховано штрафну (фінансову)
санкцію у сумі 200 грн., та надіслано
позивачу рішення від 27.08.2010 року №
.

В акті перевірки зазначено, що
перевіркою встановлено порушення
ведення обліку товарних запасів за
місцем реалізації, а саме, на момент
перевірки не було надано накладних на
товар на загальну суму 6512, 75 грн.,
(згідно з додатком № 3), що є порушенням
пункту 12 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»від 06.07.1995, № 265/95-ВР із змінами і
доповненнями (далі Закон 265/95), місце
проведення розрахунків - місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги) та
зберігаються отримані за реалізовані
товари (надані послуги) готівкові
кошти, а також місце отримання покупцем
попередньо оплачених товарів (послуг)
із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

Відповідно до п.12 ст. 3 Закону 265/95,
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Відповідно до ст. 6 Закону 265/95, облік
товарних запасів фізичною особою -
підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Згідно ст. 21 Закону 265/95, до суб'єктів
підприємницької діяльності, що не
ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Як вбачається із пояснення ОСОБА_1,
прихідні документи на товар, що
знаходиться в реалізації на момент
перевірки відсутні, тому що
знаходяться в центральному офісі, і
кожні пять днів передають разом із
звітами у м. Львів.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно ч.1 ст.138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі. Таким чином, позивачем не
спростовано тверджень податкового
органу щодо порушення ними ведення
обліку товарних запасів за місцем
реалізації, а саме, на момент перевірки
не було надано накладних на товар.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Тобі ГНГ» - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 18.03.2011 року
у справі № 2а-271/11/1370 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

Д.М. Старунський