Справа № 820/10434/13-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р. Справа № 820/10434/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року по справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Зміївському районі
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивач фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФО-П
ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом про
скасування податкових
повідомлень-рішень відповідача
Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області (далі - ДПІ у Зміївському
районі):

№ від 30.05.2013 року, яким на
підставі висновків акту перевірки від
13.05.2013 року № 2/17/НОМЕР_2 за порушення п.п.
177.1, 177.2 ст. 177 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на доходи фізичних
осіб, що сплачуються фізичними особами
за результатами річного декларування:
за основним платежем в розмірі 12.416.592,56
грн., за штрафними санкціями - 3.104.148,14
грн.;

№ від 30.05.2013 року, яким на
підставі висновків акту перевірки від
13.05.2013 року № 2/17/НОМЕР_2 за порушення п.п.
163.1.1, п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.2, п. 164.1 ст. 164,
п.п. 14.1.180, п. 14.1 ст. 14, п. 177.1 ст. 177, п. 167.1 ст.
167 Податкового кодексу України (далі -
ПК України) збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
доходи фізичних осіб, що сплачуються
податковими агентами із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати: за основним платежем в розмірі
11.778,6 грн., зав штрафними санкціями - 1
грн.

Позивач зазначає про хибність
висновків контролюючого органу,
викладених в акті перевірки його
діяльності від 13.05.2013 року щодо
порушень вимог податкового
законодавства.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року адміністративний позов
задоволений в повному обсязі.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в
апеляційній скарзі ДПІ у Зміївському
районі, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, на порушення судом
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
просить скасувати рішення суду з
прийняттям нового судового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
позивача в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
доводи апеляційної скарги щодо
дотримання правильності застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі апеляційної скарги,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
відповідно до положень п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202
КАС України підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДПІ у
Зміївському районі проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ФО-П ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України за період з
01.01.2007 року по 31.03.2013 року, за висновками
якої складений акт перевірки від 13.05.2013
року № 2/17/НОМЕР_2.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що в
період часу з 11.10.2007 року по 31.12.2009 року
та у період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року
ФО-П ОСОБА_1 знаходився на спрощеній
системі оподаткування та був платником
єдиного податку.

Фактично в період часу з 01.10.2007 року по
31.03.2013 року ФО-П ОСОБА_1 займався оптовою
торгівлею папером, картоном, книгами,
журналами та канцелярськими приладами
(за кодом КВЕД 51.47.2).

ФО-П ОСОБА_1 не дотримано вимоги п.п. 291.4,
291.6 ст. 291 ПК України, порушено умови
перебування на спрощеній системі
оподаткування в частині перевищення
обсягу доходу та форми розрахунків.

В ході перевірки встановлено, що ФО-П
ОСОБА_1 30.11.2011 року отримав від ПП
«Дверна служба» видавничу продукцію
(дитячі книжки) на загальну суму 72.299.643,90
грн. На вищезазначений товар ПП «Дверна
служба» виписаний простий вексель
серії АА № 0551554 від 30.09.2011 року на суму
72.299.643,90 грн., дата виплати - 30.09.2015 року,
що має дефекти форми.

Оскільки 29.11.2011 року державним
реєстратором в Єдиний державний реєстр
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесений запис про
порушення провадження у справі про
банкрутство ПП «Дверная служба», а
31.07.2012 року Господарським судом
Харківської області прийняте рішення
про затвердження ліквідаційного
балансу ПП «Дверная служба» та
зобов'язано державного реєстратора
внести до ЄДРПОУ запис про проведення
державної реєстрації припинення
підприємства, ФО-П ОСОБА_1 у
відповідності до положень п.п. 49.18.5, п.
49.18 ст. 49, п. 177.5, ст. 177 ПК України повинен
був відобразити в декларації про
майновий стан і доходи за 2012 рік та
включити до складу загального
оподаткованого доходу суму
безнадійної кредиторської
заборгованості.

В ході перевірки також встановлено, що
ФО-П ОСОБА_1 використовувалась праця
найманих працівників та відповідно до
чекових книжок №№ ЛВ 9667376 - ЛВ 9667400 і
банківських виписок видавалась
заробітна плата найманим працівникам:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Податок
на доходи фізичних осіб з виплачених
сум заробітної плати найманим
працівникам не нараховувався та не
перераховувався до бюджету, в
результаті чого занижено податок на
доходи фізичних осіб на суму 11.778,6 грн.

На підставі висновків, викладених
у Акті про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2007 року по
31.03.2013 року від 13.05.2013 року № 2/17/НОМЕР_2,
контролюючим органом 30.05.2013 року
прийняті оспорюванні податкові
повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що відповідно до
трьох видаткових накладних б/н від
30.09.2011 року ФО-П ОСОБА_1 отримав від ПП
«Дверная служба» видавничу продукцію
(дитячі книжки) на загальну суму 72.996.643,90
грн.

У якості оплати придбаного товару ФО-П
ОСОБА_1 виписаний простий вексель серії
АА № 0551554 від 30.09.2011 року на суму 72.996.643,90
грн. з датою виплати по векселю 30.09.2015
року. В подальшому, у зв'язку із вадами в
оформленні цього векселя, позивачем
був наданий новий вексель серії АА №
0551559 номінальною вартістю 72.996.643,90 грн.,
дата видачі - 30.09.2011 року, дата платежу
за векселем - 30.09.2015 року.

Товар, придбаний позивачем у ПП
«Дверная служба» на загальну суму
72.996.643,90 грн., на час проведення
перевірки контролюючим органом не
реалізований та перебував на
зберіганні у ПП «Юнісофт».

Частково погоджуючись із висновком
суду першої інстанції щодо
обґрунтованості позовних вимог ФО-П
ОСОБА_1, колегія суддів зазначає, що
перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування, позивач повинен був
дотримуватися вимог дотримувався
вимог Указу Президента України від
03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (далі
- Указ № 727/98, що втратив чинність 01.01.2012
року), відповідно до якого, не мав право
використовувати вексельну форму
розрахунків за придбанні ТМЦ.

Так, Указом № 727/98 запроваджено
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності для суб'єктів малого
підприємництва, пункт перший статті 1
якого надає фізичним особам право
перебувати на такій системі
оподаткування за умови, якщо вони
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт,послуг) за рік не
перевищує 500 тис. грн.

Згідно з положенням п. 4 ст. 1 Указу N 727/98
як виручку розуміють суму, фактично
отриману суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг).

Також, Указом № 727/97 запроваджено
обмеження щодо форми розрахунку, який
має здійснюватися виключно грошовими
коштами, готівкою чи безготівково.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
від 05.04.2001 року № 2374-ІІІ «Про обіг
векселів в Україні» (далі - Закон №
2374-ІІІ), в редакції, що була чинною на
час видачі позивачем простого векселя,
- простий вексель, який був переданий
позивачем ПП «Дверная служба» в
порядку розрахунку за надані ТМЦ, міг
бути виданим останнім лише для
оформлення грошового боргу за фактично
поставлені товари, оскільки Указ № 727/98
не визначає використання платником
єдиного податку у своїй діяльності
вексельного обороту. Тому,
розраховуючись у інший, аніж це
встановлено зазначеним Указом спосіб,
позивач мав подати заяву про свою
реєстрацію платником податків.

Нормами ст. 42 Господарського кодексу
передбачено, що підприємництво - це
самостійна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою - підприємцем від
здійснення господарської діяльності,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, регулюється ст. 177
Податкового кодексу.

Відповідно до пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК
України загальний річний
оподатковуваний дохід дорівнює сумі
загальних місячних оподатковуваних
доходів, іноземних доходів, отриманих
протягом такого звітного податкового
року, доходів, отриманих фізичною
особою - підприємцем від здійснення
господарської діяльності згідно зі ст.
177 цього Кодексу, та доходів, отриманих
фізичною особою, яка здійснює
незалежну професійну діяльність
згідно зі ст. 178 цього Кодексу.

Підпунктом 177.2 ст. 177 ПК України
визначено, що об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формах) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III ПК України (п. 177.4 ст. 177 цього
Кодексу).

Згідно з ПК України безповоротна
фінансова допомога - це сума коштів,
передана платнику податків згідно з
договорами дарування, іншими подібними
договорами або без укладення таких
договорів без вимоги про її повернення.

Відповідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК
України сума заборгованості одного
платника податків перед іншим
платником податків, що не стягнута
після закінчення строку позовної
давності, вважається безповоротною
фінансовою допомогою та згідно з
вимогами пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Кодексу
включається до складу інших доходів.

За визначенням ст. 14 Закону №
2374-ІІІ вексель це цінний папір, який
посвідчує безумовне грошове
зобов'язання векселедавця сплатити
після настання строку платежу
визначену суму власнику векселя
(векселедержателю).

У разі видачі (передачі) векселя
відповідно до договору припиняються
грошові зобов'язання щодо платежу за
цим договором та виникають грошові
зобов'язання щодо платежу за векселем
(ч. 3 ст. 4 Закону 2374-ІІІ).

Отже, з моменту видачі позивачем
векселя кредитору (ПП «Дверная служба»)
первісні зобов'язання позивача перед
цим кредитором припинилися та виникли
зобов'язання сплатити за цим векселем,
за якими розпочався новий строк
позовної давності. А відтак наведена
трансформація зобов'язань виключає
можливість їх кваліфікації як
безповоротної допомоги.

Невідповідність зазначених векселів
формальним вимогам, а також порушення
позивачем порядку обліку цих векселів
не нівелює правового значення цього
векселя.

Не впливає на вексельні зобов'язання і
факт подальшої ліквідації
векселедержателя (зокрема, у зв'язку з
визнанням банкрутом), позаяк за таких
обставин вексель як актив не втрачає
своєї правової сили та може і надалі
використовуватися в обігу. Водночас
податковим органом та судом не було
встановлено факту залишення у
контрагента позивача, щодо якого
мається судове рішення від 31.07.2012 року
по справі № 5023/9705/11, виданого останнім
векселя без подальшої передачі. Окрім
того, у матеріалах справи відсутні
докази виключення ПП «Дверная служба»
з Єдиного державного реєстру, тоді як з
огляду на приписи ч. 2 ст. 104 Цивільного
кодексу України юридична особа є такою,
що припинилася, з дня внесення до
єдиного державного реєстру запису про
її припинення.

Колегія суддів зазначає, що податковий
агент щодо податку на доходи фізичних
осіб, ще юридична особа (її філія,
відділення, інший відокремлений
підрозділ), самозайнята особа,
представництво нерезидента - юридичної
особи, інвестор (оператор) за угодою про
розподіл продукції, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV ПК
України, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність податковим органам та нести
відповідальність за порушення його
норм в порядку, передбаченому ст. 18 та
розділом IV ПК України (пп. 14.1.180 п. 14.1 ст.
14 цього Кодексу).

Згідно з пп. 164.2.1 ПК України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника ПДФО
включаються доходи у вигляді
заробітної плати, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового договору
(контракту). Заробітною платою з метою
застосування розділу IV ПК України є
основна та додаткова заробітна плата,
інші заохочувальні та компенсаційні
виплати, які виплачуються (надаються)
платнику податку у зв'язку з
відносинами трудового найму (пп. 14.1.48 ПК
України).

Як випливає з пп. 14.1.180 та 168.1.1 ПК
України, при нарахуванні (виплаті,
наданні) працівнику оподатковуваного
доходу роботодавець, як податковий
агент, зобов'язаний утримувати ПДФО із
суми та за рахунок такого доходу,
використовуючи ставку податку,
встановлену ст. 167 ПК України. Отже, ФО-П
ОСОБА_1 повинен нарахувати, утримати та
сплатити до бюджету ПДФО від імені та
за рахунок працівників: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5

Факти використання праці найманих
працівників (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5В.) та (відповідно до чекових
книжок №№ ЛВ 9667376 - ЛВ 9667400 і
банківських виписок) виплат у
квітні-травні 2011 року заробітної плати
найманим працівникам позивачем не
спростований. Як не спростований і факт
не виконання податковим агентом (яким є
позивач) оподаткування даного доходу.
Разом з тим, зазначені обставини
залишились по заувагою суду першої
інстанції.

З огляду на це, контролюючий орган
правомірно донарахував суму
податкового зобов'язання згідно із
податковим повідомленням-рішенням №
від 30.05.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
часткового задоволення апеляційної
скарги ДПІ у Зміївському районі та про
скасування постанови Харківського
окружного адміністративного суду від 26
березня 2014 року в частині, якою
задоволені позовні вимоги ФО-П ОСОБА_1
та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Зміївському
районі № від 30.05.2013 року, з
прийняттям нового судового рішення про
відмову в задоволені даних позовних
вимог ФО-П ОСОБА_1

Інші доводи та заперечення сторін на
висновки колегії суддів не впливають.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 41 ч. 1, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п.п.
1, 4, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області -
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року - скасувати в частині
задоволення позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 30.05.2013 року № з
прийняттям нового судового рішення про
відмову у задоволенні цих позовних
вимог ОСОБА_1.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 26
березня 2014 року залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання постанови у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О.
Донець

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 23 червня 2014 року