Справа № 810/6594/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/6594/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Шевченко А.В.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області, в якому просила визнання
протиправною та скасування вимоги від
20.11.2013 року № Ф-138.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року зазначений адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати Постанову суду першої
інстанції. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що оскаржуване судове
рішення базується на неповному та
вибірковому дослідженні обставин
справи та таким, що винесено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними в матеріалах справи
доказами, колегія суддів приходить до
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 зареєстрована як фізична
особа-підприємець 27.05.2002 року
Виконавчим комітетом Білоцерківської
міської ради Київської області,
перебуває на спрощеній системі
оподаткування та з 01.01.2012 року є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від
23.06.2010 року, позивач є особою, яка
постійно проживає на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
і належить до потерпілих від аварії на
Чорнобильській АЕС 4 категорії.

Відповідно до пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_2, виданого 25.08.2011 року
позивач отримує пенсію за віком.

20.11.2013 року Білоцерківською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
сформовано та направлено позивачу
вимогу про сплату боргу № Ф-138 у сумі 8718,
85 гривень.

Задовольняючи адміністративний позов
суд першої інстанції дійшов висновку
про те, що позивач як фізична
особа-підприємець, яка обрала спрощену
систему оподаткування, звільнена від
сплати за себе єдиного внеску, оскільки
є пенсіонером.

З такими висновками Київського
окружного адміністративного суду
погоджується колегія суддів, виходячи
з наступного.

Судом апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач отримує пенсію
на пільгових умовах зі зниженням віку,
що дає право на пенсію за віком.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
обрала спрощену систему оподаткування
і є платником єдиного податку.

Закон України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» №2464-VI
від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VI) визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку вказаного
внеску, умови та порядок його
нарахування і сплати та повноваження
органу, що здійснює його збір та
ведення обліку.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 4 Закону
№2464-VI платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 4
Закону № 2464-VI, особи, зазначені у пункті
4 частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI
встановлено, що платник єдиного внеску
зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7
Закону №2464-VI для платників, зазначених
у пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, які обрали спрощену систему
оподаткування, єдиний внесок
нараховується на суми, що визначаються
такими платниками самостійно для себе
та членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
№1058-IV законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
закону про державне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, а
також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Статтею 1 Закону № №1058-IV визначено, що
пенсіонер це особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом; пенсія це щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом;
страховий стаж це період (строк),
протягом якого особа підлягала
державному соціальному страхуванню,
якою або за яку сплачувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування згідно із законодавством,
що діяло раніше, та/або підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню згідно із цим
Законом і за який сплачено страхові
внески.

Колегія суддів звертає особливу увагу
на те, що статтею 26 Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та статтею 12 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ
«Про пенсійне забезпечення» для
громадян України встановлений
загальний пенсійний вік, з настанням
якого вони можуть претендувати на
виплату пенсії за віком. Відповідно до
статті 55 Закону України від 28 лютого 1991
року № 796-XII «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Таким чином, особи, яким призначені
пенсії зі зменшенням пенсійного віку
відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, є
пенсіонерами за віком. Отже, фізичні
особи-підприємці, які отримують
зазначену пенсію і які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі
частини четвертої статті 4 Закону
України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», проте не
позбавлені права сплачувати цей внесок
на добровільній основі.

Аналогічна правова позиція викладена в
рішенні Верховного суду України від
15.04.2014 року № 21-25а14.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на Постанову Київського
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.