Справа № 818/711/14
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 р.
Справа №818/711/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.

за участю секретаря судового засідання
- Шевченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, вимоги про сплату
боргу (недоїмки) та рішення про
застосування штрафних санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, який його представник
підтримав в судовому засіданні,
мотивуючи вимоги тим, що на підставі
акту перевірки від 09.12.2013 року №
162/17-01//429 Конотопською об»єднаною
державною податковою інспекцією
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 23 грудня 2013
року № за платежем з податку на
доходи фізичних осіб в сумі 80123,24 грн.,
№ за платежем з податку на додану
вартість в сумі 31950,00 грн., від 25 січня
2014 року рішення №5 про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нараховано єдиного внеску на суму 3026,16
грн. Окрім того, 09 грудня 2013 року
відповідачем винесена вимога про
сплату боргу ( недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов»язкове
соціальне страхування №Ф-226 в сумі
60576,35 грн.

Приймаючи вказані рішення та вимогу,
відповідач зазначав про порушення
позивачем п.2.7 ст.7, ст..9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування», п.138.4 ст.138,
п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст. 177, п.185.1
ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу
України. На думку податкового органу
позивачем в 2012 році занижено дохід на
суму 104166,67 грн., зокрема за рахунок не
включення суми виручки від реалізації
товарів, зданої до установи банку для
зарахування на поточний рахунок та
завищено витрати на суму 219356,41 грн.

Позивач не погоджується з рішеннями
податкового органу, вважає їх
протиправними і просить скасувати,
оскільки зазначені висновки не
відповідають фактичним обставинам
справи та ґрунтуються на припущеннях.

Представник відповідача проти позову
заперечив, пояснивши, що перевіркою
правильності визначення загального
оподатковуваного доходу, отриманого
від провадження діяльності,
відображеного в розділі III податкової
декларації та додатка 5 до декларації
за 2012 рік, встановлено його заниження
на загальну суму 104166,67 гривень.
Причиною заниження отриманого доходу
стало невключення підприємцем до
складу загального оподатковуваного
доходу сум грошових коштів, які були
внесені ФОП ОСОБА_1 на розрахунковий
рахунок за платежем «оптово-торгова
виручка» 1 червня 2012 року в сумі 70000,00
грн. та 15 жовтня 2012 року в сумі 55000,00 грн.,
що підтверджується наданими в ході
проведення перевірки виписками банку
та квитанціями від 01 червня 2012 року
№РЛ9521 та від15 жовтня 2012 року
№РІВ137.

Також причиною донарахування податку
на доходи фізичних осіб-підприємців
від провадження господарської
діяльності стало встановлення
перевіркою завищення ФОП ОСОБА_1 витрат
за 2012 рік на суму 219356,41 грн. за рахунок
безпідставного ( документально не
підтвердженого) віднесення до складу
витрат вартості придбаного товару
(запчастин). Актом перевірки
констатовано, що в періоді з січня по
березень 2012 року ФОП ОСОБА_1
здійснювалась реалізація
автозапчастин, придбання яких згідно з
наданими первинними документами не
підтверджено. В ході проведення
перевірки підприємцю було надано запит
від 29 листопада 2013 року №3040/К/17-1 щодо
документального підтвердження
придбання товару, реалізація якого
була здійснена протягом січня-березня
2012 року. На момент складання акта
перевірки будь-які підтверджуючі
документи ФОП ОСОБА_1
надані не були. Враховуючи розмір
націнки, розрахованої помісячно,
перевіркою розрахунково визначено
суму витрат, пов'язаних з отриманням
доходу у вказаному періоді, яка
становить 219356,41 грн.

Відображення платником не в повній
мірі отриманого доходу в податковій
декларації про майновий стан і доходи
за 2012 рік вплинуло на формування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, а саме, заниження бази
оподаткування за червень 2012 року на
суму 58333,33 грн. та за жовтень 2012 року на
суму 45833,33 гривень.

Заниження суми доходу за 2012 рік
призвело відповідно і до заниження
суми єдиного внеску за 2012 рік на 60576,35
грн.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що в період часу з
12.11.2013 року по 02.12.2013 року Конотопською
об»єднаною державною податковою
інспекцією проведено документальну
плановку виїзну перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013
року, про що складений акт перевірки №
162/17-01//429 ( а.с.14-59). За наслідками
перевірки прийняті податкові
повідомлення-рішення від 23 грудня 2013
року № за платежем з податку на
доходи фізичних осіб в сумі 80123,24 грн.,
№ за платежем з податку на додану
вартість в сумі 31950,00 грн., від 25 січня
2014 року рішення №5 про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нараховано єдиного внеску на суму 3026,16
грн. Окрім того, 09 грудня 2013 року
відповідачем винесена вимога про
сплату боргу ( недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов»язкове
соціальне страхування №Ф-226 в сумі
60576,35 грн.

Як підставу прийняття таких рішень
відповідачем зазначено про порушення
позивачем п.2.7 ст.7, ст..9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування», п.138.4 ст.138,
п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст. 177, п.185.1
ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу
України, що полягало у заниженні у 2012
році доходу на суму 104166,67 грн., за
рахунок не включення суми виручки від
реалізації товарів, зданої до установи
банку для зарахування на поточний
рахунок та завищено витрати на суму
219356,41 грн., внаслідок не підтвердження
їх документально.

Однак, суд не погоджується з висновками
податкового органу, з огляду на таке.

Згідно пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів.

Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Визначення суми доходу ( прибутку) від
підприємницької діяльності у 2012 році
здійснювалась відповідно до п.177.1 ст.177
Податкового кодексу України,
відповідно до якого доходи фізичних
осіб-підпроиємуів, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 ст.167 Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Кодексу
об»єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
( виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов»язаними з
господарською діяльністю такої
фізичної особи-підприємця. Пунктом 177.3
цієї статті визначено, що для фізичної
особи-підприємця, зареєстрованого як
платник податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
( робіт, послуг).

На виконання п. 177.10 ст. 177 Податкового
кодексу України фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів і витрат та порядок її ведення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику.

Судом встановлено, що позивачем велась
книга обліку доходів і витрат ( а.с.
124-133), в якій відображена виручка від
реалізації товарів, отримана в
готівковій формі.

01 червня 2012 року і 15 жовтня 2012 року ФОП
ОСОБА_1 до Конотопського відділення ПАТ
КБ "Правекс-Банк" були подані заяви на
переказ готівки № FJB521 на суму 70
000, 00 грн. та № FJB137 на суму 55 000, 00
грн. (60, 61). В призначенні платежу у цих
заявах позивачем було зазначено, що
вказані суми є "оптово-торговою
виручкою".

У виписках банку по рахунку ФОП ОСОБА_1
за 01.06.2012 р. і 15.10.2012 р. в призначенні
платежу зазначено, що кошти в сумі 70 000,
00 грн. і 55 000, 00 грн. є "оптово-торговою
виручкою за 01.06.2012 р." і "оптово-торговою
виручкою від 15.10.2012 р." ( а.с. 68, 69).

Виявивши під час проведення перевірки
вказані розбіжності, позивач 05
листопада 2013 року звернувся до
Конотопського відділення ПАТ КБ
"Правекс-Банк" з листом про виправлення
помилки в банківських виписках за
01.06.2012 р. і 15.10.2012 р. щодо призначення
платежу, допущеної бухгалтером-касиром
банку (а.с.66). Листом від 29 листопада 2013
р. Конотопське відділення ПАТ КБ
"Правекс-Банк" повідомило ФОП ОСОБА_1
про проведення коригування в
електронних документах і виправлення
помилки бухгалтера-касира в
призначенні платежу, а також надало
копії заяв на переказ готівки та
виправлених виписок по рахунку (а.с. 67).
Зазначені документи надавалися
податковому органу під час перевірки.

При цьому посилання перевіряючи на
Постанову Правління НБУ від 01.06.2013 року
№174 «Про затвердження Інструкції про
ведення касових операцій банками в
Україні» суд вважає безпідставним,
оскільки нею встановлений порядок і
вимоги щодо здійснення банками, їх
філіями та відділеннями касових
операцій, регулюються взаємовідносини
банків ( філій, відділень) з
операційним, територіальними
управліннями НБУ, іншими банками.
Використання даної інструкції і
господарській діяльності суб»єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами не передбачено.

Таким чином висновок податкового
органу про заниження у 2012 році доходу
на суму 104166,67 грн., за рахунок не
включення суми виручки від реалізації
товарів, зданої до установи банку для
зарахування на поточний рахунок не
ґрунтується на об»єктивних даних, та
спростовується наданим позивачем
розрахунком доходу за 2012 рік ( а.с. 145).

Висновок відповідача про завищення
позивачем витрат на суму 219356,41 грн. суд
також вважає безпідставним, виходячи з
такого. В акті перевірки зазначено, що
дане порушення виникло в результаті
віднесення до складу валових витрат
витрат, пов»язаних з придбанням
товару, документи на придбання яких в
ході перевірки надані не були. Проте,
в ході розгляду справи встановлено, що
позивачем після отримання акту
перевірки в порядку п.44.7 ст.44
Податкового кодексу України були
направлені на адресу податкового
органу та отримані останнім
бухгалтерські документи, що
підтверджується копіями супровідних
листів ( а.с. 96,97-98, 99-103). Крім того,
позивач є платником податку на додану
вартість, формував податковий кредит
при розрахунку податкових зобов»язань
з податку на додану вартість на
підставі цих же документів, однак щодо
податкового кредиту зауваження у
відповідача відсутні.

На підставі викладеного суд вважає, що
податкові повідомлення рішення
ґрунтується на висновках відповідача,
що мають характер припущень та не
підтверджені належними доказами, тому
є протиправними та підлягають
скасуванню. Відповідно підлягають
скасуванню і рішення відповідача від 25
січня 2014 року №5 про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нараховано єдиного внеску на суму 3026,16
грн., та вимога від 09 грудня 2013 року про
сплату боргу ( недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов»язкове
соціальне страхування №Ф-226 в сумі
60576,35 грн., оскільки факт заниження
позивачем суми доходу, яка підлягає
обкладенню податковим на доходи
фізичних осіб за 2012 рік. відповідачем
не доведена.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, вимоги про сплату
боргу (недоїмки) та рішення про
застосування штрафних санкцій -
задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від 23
грудня 2013 року № про збільшення
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
грошового зобов"язання з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 80123 (
вісімдесят тисяч сто двадцять три ) грн.
20 коп., та № про збільшення
грошового зобов"язання з податку на
додану вартість в розмірі 31950 (
тридцять одну тисячу дев"ятсот
п"ятдесят) грн. 00 коп.

Скасувати вимогу Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
сплату фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 боргу ( недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов"язкове
соціальне страхування від 09 грудня 2013
рок №Ф-226 в розмірі 60576 ( шістдесят
тисяч п"ятсот сімдесят шість) грн. 35 коп.

Скасувати рішення Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області №5 від 25
січня 2014 року про застосування до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
штрафних санкцій в розмірі 3026 ( три
тисячі двадцять шість) грн. 16 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
Л.М. Опімах

Повний текст постанови складений 04
червня 2014 року.

З оригіналом згідно

Суддя
Л.М.Опімах