Справа № 2а-4198/11/1470
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
м. Київ К/800/14269/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівГорбатюка С. А.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Миколаївській
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2012 року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2014 року у справі за позовом
Державного підприємства
"Миколаївський морський торговельний
порт" до Державної фінансової
інспекції в Миколаївській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги,

встановив:

Державне підприємство "Миколаївський
морський торговельний порт" звернулось
до Державної фінансової інспекції в
Миколаївській області з позовом про
визнання протиправною та скасування
вимоги № 14-15-14-14/4411 від 25 липня 2012 року.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року змінено постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2012 року, виключивши з
мотивувальної частини рішення суду
першої інстанції правовий висновок про
відсутність повноважень у відповідача
щодо здійснення фінансового аудиту
господарських операцій, здійснених
позивачем; в іншій частині рішення суду
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить їх скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

В запереченнях позивач просив
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Державною фінансовою
інспекцією в Миколаївській області
проведено операційний аудит у
Державному підприємстві
"Миколаївський морський торговельний
порт".

При здійсненні моніторингу
господарської операції, а саме:
виконання будівельних робіт з
реконструкції причалу № 15, - виявлені
факти, які, на думку відповідача,
свідчать про використання державних
коштів з порушенням законодавства.

Так, в актах приймання-виконання
будівельних робіт № 1 за березень 2012
року, № 2 за травень-2 2012 року завищено
вартість виконаних робіт з
реконструкції причалу № 15, що призвело
до незаконних витрат на загальну суму
117 385 грн 02 коп., чим порушено вимоги п.
3.2.11 Правил визначення вартості
будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000).

Результати операційного аудиту
оформлені довідкою № 5ф від 16 липня 2012
року про встановлення факту порушення
законодавства.

За результатами розгляду вказаної
довідки, відповідачем прийнято вимогу
№ 14-15-14-14/4411 від 25 липня 2012
року щодо усунення виявлених фактів
порушення законодавства та зобов'язано
позивача встановити винних осіб та
притягнути їх до відповідальності, а
також відкоригувати акт приймання
виконання будівельних робіт форми КБ-2в
у частині зменшення вартості виконаних
робіт з реконструкції причалу № 15 на
суму 117 385 грн 02 коп. з ПДВ.

Не погоджуючись з вимогою відповідача,
позивач звернувся до
адміністративного суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку
щодо обґрунтованості заявленого
позову.

Змінивши рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
зазначив, що у відповідача є
повноваження щодо здійснення
фінансового аудиту господарських
операцій позивача; а в іншій частині
рішення суду залишив без змін.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 2 Закону
України "Про державну
контрольно-ревізійну службу" (в
редакції на час ухвалення судового
рішення) головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону України
Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 9-1 Порядку проведення
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами державного
фінансового аудиту окремих
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 травня 2009 року № 506 визначено,
що у разі встановлення факту порушення
законодавства під час проведення
операційного аудиту державний аудитор
невідкладно інформує про це керівника
контролюючого органу.

За результатами розгляду поданої
державним аудитором інформації
контролюючий орган надсилає керівнику
суб'єкта господарювання та/або його
органу управління письмові вимоги щодо
усунення виявлених фактів порушення
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування про вжиті
заходи щодо їх усунення.

Для підтвердження виявлених в ході
операційного аудиту фактів порушення
законодавства та належного їх
документування контролюючий орган
забезпечує проведення ревізії
відповідно до Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 року № 550.

Пунктом 35 вказаного Порядку визначено,
що виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції служби, фіксуються в
констатуючій частині акта ревізії з
обов'язковим посиланням на норми
законів чи інших нормативно-правових
актів, які порушено, та зазначенням
винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями
чи бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному
підприємству завдано шкоду, управління
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Крім того, п. 50 Порядку встановлено, що
за результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав органи служби
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; звернення до суду в інтересах
держави щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів, а також стягнення у дохід
держави коштів, одержаних за
незаконними договорами, без
встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із ст. 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, відповідач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства. Між тим, зміст вимоги
відповідача повинен узгоджуватися з
приписами чинного законодавства, що,
зокрема, означає те, що вимога повинна
містити вичерпну вказівку
підконтрольному суб'єкту щодо вчинення
дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону.

Дослідивши вимоги, пред'явлені
позивачу, колегія суддів прийшла до
висновку, що вони прийняті з порушенням
вищевказаних вимог законодавства.

Так, відповідач вимагає від позивача
притягнути до відповідальності
посадових осіб, з вини яких допущені
порушення законодавства, при цьому в
довідці не зазначає конкретних осіб,
вина яких встановлена під час аудиту,
та не вказує норму чинного
законодавства, якою передбачено
підстави і порядок притягнення до
такої відповідальності.

Також, зобов'язуючи позивача
відкоригувати акт приймання-виконання
будівельних робіт шляхом зменшення
вартості виконаних робіт з
реконструкції причалу, відповідач не
зазначив, яким нормативно-правовим
актом передбачено саме такий спосіб
усунення порушень.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувані
пункти вимоги у повному обсязі не
узгоджується з приписами
законодавства України.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Миколаївській області
відхилити, а постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2012 року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді