Справа № 2а-9489/11/0170/22
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року м. Київ
К/9991/60241/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Виконавчої
дирекції відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в Автономній
Республіці Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17 січня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року у справі за позовом
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Красноярський" до
Виконавчої дирекції відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності в Автономній
Республіці Крим про скасування
рішення,

в с т а н о в и л а:

Сільськогосподарський виробничий
кооператив "Красноярський" звернувся
до суду з позовом до Виконавчої
дирекції відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в Автономній
Республіці Крим про скасування рішення
від 20.06.2011 №06-4/273 в частині застосування
фінансових санкцій на загальну суму
3936,11 грн. у зв'язку з несвоєчасною
сплатою фінансових санкцій,
застосованих до позивача рішенням від
20.09.2007 №06-4/1-970.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю оскаржуваного рішення
в частині застосування фінансових
санкцій, у зв'язку з несвоєчасною
сплатою фінансових санкцій,
застосованих до позивача попереднім
рішенням, як такого, що прийнято за
наявності у відповідача повноважень на
застосування фінансових санкцій
виключно за несплату страхових
внесків, а не фінансових санкцій.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17 січня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року, позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано рішення
Виконавчої дирекції відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності в Автономній
Республіці Крим від 20.06.2011 №06-4/273 в
частині застосування до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Красноярський" фінансових
(штрафних) санкцій на загальну суму
3936,11грн., а саме : пеня в розмірі 195,00 грн.
та штраф в розмірі 3741,11 грн.

У поданій касаційній скарзі Виконавчої
дирекції відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в Автономній
Республіці Крим із посиланням на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просило
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та постанова нове, про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що в період з 07.06.2011 по
10.06.2011 відповідачем проведено планову
перевірку по коштах
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності в
Сільськогосподарському виробничому
кооперативі „Красноярський", за
результатами якої складено акт
перевірки від 10.06.2011 №06-4/437.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем порядку використання
страхових коштів на суму 88,54 грн. та
несвоєчасна сплата страхових внесків
на загальну суму 7482,18 грн., у зв'язку з
чим виявлені порушення: статті 2 Закону
України „Про розмір внесків на деякі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування"; частини
першої статті 23 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням";
пункту 7 Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 №1266.

За наслідками перевірки відповідачем
прийнято оскаржуване рішення № 06-4/273
від 20.06.2011 року, яким застосовані
фінансові (штрафні) санкції на загальну
суму 4068,92 грн., а саме нарахована пеня в
розмірі 195,00 грн. і застосовано штраф в
розмірі 3741,11 грн. за несвоєчасну сплату
страхових внесків в сумі 7482,18 грн. у
період з 29.10.2007року по 12.03.2008року,
зобов'язано повернути не прийняті до
заліку видатки Фонду в сумі 88,54 грн. та
застосовано штраф в розмірі 44,27 грн. за
порушення порядку використання
страхових коштів.

Вказані фінансові (штрафні) санкції
застосовані Фондом на підставі частини
першої статті 30 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" в
редакції до 01.01.2011 з урахуванням пункту
7 розділу VIII „Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України „Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування"від 08.07.2010 року
№2464-VI.

Позивач вважає, що рішення Фонду в
частині нарахування пені в розмірі 195,00
грн. і штрафу в розмірі 3741,11 грн. за
несвоєчасну сплату страхових внесків в
сумі 7482,18 грн. у період з 29.10.2007 по 12.03.2008
є протиправним, у зв'язку із чим
звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з протиправності
оскаржуваного рішення як такого, що
прийнято за наявності у відповідача
повноважень на застосування
фінансових санкцій виключно за
несплату страхових внесків, а не
фінансових санкцій.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаною позицією судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за наслідками
попередньої ревізії, яка проводилася
за період з 01.01.2006 по 31.08.2007,
відповідачем прийнято рішення від
20.09.2007 №06- 4/1-970, яким позивачем
нараховано пеню в розмірі 179,00 грн. та
штраф в розмірі 5462,33 грн. за несвоєчасну
сплату страхових внесків.

На виконання рішення Фонду від 20.09.2007
№06-4/1-970 загальна сума цих фінансових
(штрафних) санкцій 5641,33 грн. була
відображена у звіті форми 4ФСС з ТВП за 9
місяців 2007 року по рядку 5 табл. III.

Зазначені фінансові санкції
сплачувались позивачем частково
протягом 6 місяців та остаточно
погашені 07.03.2008.

У зв'язку з зазначеною частковою
сплатою фінансових санкцій, Фондом
застосовані фінансові санкції
оскаржуваним рішенням № 06-4/273 від 20.06.2011
року на підставі частини першої статті
30 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" в
редакції до 01.01.2011.

Відповідно до пунктів 10, 11 частини
першої статті 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" в
редакції до 01.01.2011, страхові внески - це
відрахування на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, а страхові
кошти - акумульовані страхові внески
для здійснення матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг за цим Законом. Фінансові
(штрафні) санкції - це міра
відповідальності у вигляді штрафу
та/або пені за несвоєчасну або не в
повному обсязі сплату страхувальником
страхових внесків.

Стаття 23 Закону, порушення якої було
встановлено Фондом у рішенні від 20.06.2011
№06-4/273, передбачає порядок і строки
сплати страхових внесків.

Частина перша зазначеної статті
встановлює обов'язок страхувальників-
роботодавців сплачувати до Фонду
різницю між нарахованими для
роботодавців і найманих працівників
страховими внесками та витратами,
пов'язаними з наданням матеріального
забезпечення та соціальних послуг
застрахованим особам відповідно до
цього Закону. Абзац 2 визначає, що
перерахування зазначених сум шляхом
безготівкових розрахунків
здійснюється
страхувальниками-роботодавцями один
раз на місяць - у день, встановлений для
одержання в установах банку коштів на
оплату праці за відповідний період.
Згідно з абзацом 6 цієї статті Закону,
якщо страхувальники несвоєчасно чи не
в повному обсязі сплачують страхові
внески, до них застосовуються
фінансові санкції, передбачені статтею
30 цього Закону.

Згідно ж із пунктом 1 частини першої
статті 30 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
відповідальність
страхувальника-роботодавця за
несвоєчасність сплати та неповну
сплату страхових внесків, у тому числі
страхових внесків, що сплачують
застраховані особи через рахунки
роботодавців, а також за порушення
порядку використання страхових коштів.

Пунктами 3, 6 частини першої статті 30
Закону передбачено, що за
несвоєчасність сплати страхувальником
страхових внесків на нього
накладається штраф у розмірі 50
відсотків суми належних до сплати
страхових внесків за весь період, який
минув з дня, коли страхувальника було
взято на облік, а пеня обчислюється
виходячи з 120 відсотків облікової
ставки Національного банку України, що
діяла на момент сплати, нарахованої на
повну суму недоїмки (без урахування
штрафів) за весь її строк.

З огляду на зазначене вбачається, що
нарахування штрафу та пені можливо
тільки за несвоєчасну та неповну
сплату саме страхових внесків, а не на
суму нарахованих фінансових (штрафних)
санкцій за минулий період.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо
протиправності рішення Виконавчої
дирекції відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в Автономній
Республіці Крим від 20.06.2011 №06-4/273 в
частині застосування до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Красноярський" фінансових
(штрафних) санкцій на загальну суму
3936,11грн., а саме : пеня в розмірі 195,00 грн.
та штраф в розмірі 3741,11 грн., у зв'язку
чим вказує на обґрунтованість
висновків судів щодо наявності підстав
для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Виконавчої дирекції
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в Автономній
Республіці Крим відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 17 січня
2012 року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: