Справа № 826/7365/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 червня 2014 року № 826/7365/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Келеберди В.І.,
суддів Данилишин В.М. Качура І.А.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "КГНТ-УКРАЇНА" до
Міністерства доходів і зборів України
проскасування рішення від 30.04.2014 О Б С Т
А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «КГНТ-Україна»
звернулось до суду з позовом до
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення від 30.04.2014
№7849/6/99-99-10-01-15.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржене рішення є
необґрунтованим та спростовується
наявними матеріалами, відповідачем не
надано оцінки первинній
бухгалтерській документації та іншим
доводам позивача зазначеним у скарзі.

Відповідач - Міністерство доходів і
зборів України - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін
відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалено про вирішення справи в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю «КГНТ -Україна»
подано до Міністерства доходів і
зборів України скаргу на податкове
повідомлення-рішення від 13.12.2013 №,
прийняте Державною податковою
інспекцією у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві та на рішення прийняте за
результатом розгляду первинної
скарги.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 30.04.2014 №7849/6/99-99-10-01-15
залишено без змін на податкове
повідомлення-рішення від 13.12.2013 №,
прийняте Державною податковою
інспекцією у Дарницькому районі
Головного управління Міндозодів у м.
Києві та на рішення прийняте за
результатом розгляду первинної
скарги, а скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 56.10 ст. 56 Податкового
кодексу України рішення центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, прийняте за
розглядом скарги платника податків, є
остаточним і не підлягає подальшому
адміністративному оскарженню, але може
бути оскаржене в судовому порядку.

Отже, твердження відповідача, що
рішення Міністерства доходів і зборів
України прийняте за результатом
розгляду скарги не підлягає судовому
оскарженню є безпідставним.

Відповідно до пункту 55.1 статті 55
Податкового кодексу України, податкове
повідомлення-рішення про визначення
суми грошового зобов'язання платника
податків або будь-яке інше рішення
контролюючого органу може бути
скасоване контролюючим органом вищого
рівня під час проведення процедури
його адміністративного оскарження та в
інших випадках у разі встановлення
невідповідності таких рішень актам
законодавства.

Відповідно до п. 56.2 - 56.3 ст. 56
Податкового кодексу України 56.2. у разі
коли платник податків вважає, що
контролюючий орган неправильно
визначив суму грошового зобов'язання
або прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству або виходить
за межі повноважень контролюючого
органу, встановлених цим Кодексом або
іншими законами України, він має право
звернутися до контролюючого органу
вищого рівня із скаргою про перегляд
цього рішення.

Скарга подається до контролюючого
органу вищого рівня у письмовій формі
(за потреби - з належним чином
засвідченими копіями документів,
розрахунками та доказами, які платник
податків вважає за потрібне надати з
урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44
цього Кодексу) протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
платником податків податкового
повідомлення-рішення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових
інспекцій подаються до контролюючих
органів в Автономній Республіці Крим,
містах Києві та Севастополі, областях,
міжрегіональних територіальних
органів.

Скарги на рішення контролюючих органів
в Автономній Республіці Крим, містах
Києві та Севастополі, областях,
міжрегіональних територіальних
органів та митниць подаються до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Також, п. 56.6 ст. 56 Податкового кодексу
України визначено, що у разі коли
контролюючий орган приймає рішення про
повне або часткове незадоволення
скарги платника податків, такий
платник податків має право звернутися
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем отримання рішення про
результати розгляду скарги, зі скаргою
до контролюючого органу вищого рівня.

Згідно п. 56.8-56.9 ст. 56 Податкового
кодексу України контролюючий орган,
який розглядає скаргу платника
податків, зобов'язаний прийняти
вмотивоване рішення та надіслати його
протягом 20 календарних днів, наступних
за днем отримання скарги, на адресу
платника податків поштою з
повідомленням про вручення або надати
йому під розписку.

Керівник (його заступник або інша
уповноважена посадова особа)
відповідного контролюючого органу
може прийняти рішення про продовження
строку розгляду скарги платника
податків понад 20-денний строк,
визначений у пункті 56.8 цієї статті, але
не більше 60 календарних днів, та
письмово повідомити про це платника
податків до закінчення строку,
визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що
скаргу позивача на податкове
повідомлення-рішення надійшла до
відповідача 12.03.2014.

Міністерством доходів і зборів України
рішенням від 21.03.2014 №4982/6/99-99-10-01-15
продовжено строк розгляду скарги до
10.05.2014 включно.

Як зазначено вище, рішення за
результатом розгляду скарги позивача
прийнято 30.04.2014, тобто з дотримання
строків визначених п. 56.8-56.9 ст. 56
Податкового кодексу України.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частин першої та другої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Пунктом 8 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, встановлено, що позивач -
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Частиною першою статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється, водночас відповідно до
зазначених норм право особи на
звернення до адміністративного суду
обумовлено суб'єктивним уявленням
особи про те, що її право чи законний
інтерес потребує захисту, однак
обов'язковою умовою здійснення такого
захисту судом є наявність відповідного
порушення права або законного інтересу
на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення
права особи є зміна стану її
суб'єктивних прав та обов'язків, тобто
припинення чи неможливість реалізації
її права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних
повноважень є такими, що порушують
права і свободи особи в тому разі, якщо,
по-перше, такі рішення прийняті владним
суб'єктом поза межами визначеної
законом компетенції, а по-друге,
оспорюванні рішення є юридично
значимими, тобто такими, що мають
безпосередній вплив на суб'єктивні
права та обов'язки особи шляхом
позбавлення можливості реалізувати
належне цій особі право або шляхом
покладення на цю особу будь-якого
обов'язку.

Зі змісту оскарженого рішення
вбачається, що таким рішенням залишено
без змін на податкове
повідомлення-рішення від 13.12.2013 №,
прийняте Державною податковою
інспекцією у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві та на рішення прийняте за
результатом розгляду первинної
скарги, а скаргу без задоволення.

Отже, оскаржене рішення саме по собі не
є юридично значеним для позивача,
оскільки не має безпосереднього
впливу на суб'єктивні права та
обов'язки позивача шляхом позбавлення
його можливості реалізувати належне
йому право або шляхом покладення на
нього особу будь-якого обов'язку, а
відтак оскаржене рішення
безпосередньо не порушує права та
інтереси позивача, а відтак суд не
вбачає підстав для задоволення
позовних вимог.

Належним способом захисту на думку
суду в даному випадку є оскарження
податкового повідомлення-рішення від
13.12.2013 №, прийняте Державною
податковою інспекцією у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві в судовому
порядку.

Крім того суд звертає увагу на той факт,
що відповідно до пункту 56.18 статті 56
Податкового кодексу України при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

З огляду на викладене колегія
суддів дійшла висновку про те, що
оскільки рішення від 30.04.2014
№7849/6/99-99-10-01-15 само по собі не породжує
для позивача настання будь-яких
юридичних наслідків та не впливає на
права та обов'язки позивача, то не
виникає і передумови для здійснення
захисту права або законного інтересу,
шляхом скасування зазначеного рішення,
а відтак позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства та може
бути оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
В.І. Келеберда

Судді
В.М. Данилишин

І.А. Качур