Справа № 295/5335/14-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" червня 2014 р.
Справа № 295/5335/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Богунського районного суду
м. Житомир від "05" травня 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області про визнання дій
неправомірними,стягнення
коштів,зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
головне управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області
здійснити перерахунок та виплату
пенсії відповідно до вимог ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 01.01.2014
року.

Постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 05 травня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та просить скасувати
постанову суду першої інстанції із
ухваленням нової про задоволення
позовних вимог.

Апеляційний розгляд справи
проводиться в порядку письмового
провадження за правилами,
встановленими ст. 197 КАС України.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
інвалідом 2 групи і віднесена до 1-ї
категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача та отримує додаткову
пенсію, за шкоду заподіяну здоров'ю та
державну пенсію, передбачену ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
однак у менших розмірах ніж
передбачено Законом.

Згідно зі статтею 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю
інвалідам ІІ групи у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та щомісячна компенсація
сім'ям за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
виплачуються повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу (ст.53
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Розрахунок додаткової пенсії позивачу
здійснено, виходячи із встановленого
постановою КМУ від 23 листопада 2011 року
№ 1210 "Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Доводи органу пенсійного фонду щодо
правомірності дій у зв'язку з
відсутністю джерел фінансування на
вказані виплати та необхідність їх
встановлення бюджетним
законодавством, є безпідставними,
оскільки реалізація встановленого
законом права не може бути поставлена у
залежність від бюджетних асигнувань.

ЗУ "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16
січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності
з 1 січня 2014 року (п.1 Прикінцевих
положень Закону) не встановлено
обмеження щодо застосування положень
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
проте постановою від 23 листопада 2011
року № 1210 "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", всупереч ст. 50
вищезазначеного Закону, Кабінетом
Міністрів України встановлено
фіксований розмір суми, з якої
проводиться розрахунок додаткової
пенсії, при тому, що ці суми не
відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком, а тому судом першої
інстанції обґрунтовано задоволено
частково вимоги позивача.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку основної та додаткової
пенсії є мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно зі статтею 28 Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при
вирішенні цього спору, колегія суддів
приходить до висновку, що при
розрахунку основної та додаткової
пенсії, передбаченої статтею,
наведеною вище, застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення ч. 3 ст. 28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком. Адже чинним законодавством не
встановлено іншого, крім передбаченого
частиною 1 цієї статті, мінімального
розміру пенсії за віком. Тому посилання
в апеляційній скарзі з приводу
помилкового застосування норм
вказаного закону до спірних
правовідносин є безпідставними.

За визначенням, наведеним в абзаці
дев'ятому статті 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсія - це щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" непрацездатні
громадяни крім пенсійних виплат із
системи пенсійного забезпечення мають
право отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.

Додаткова пенсія, є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати.

Таким чином, у разі відсутності спору
про право особи на отримання пенсії та
додаткової пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, немає
підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
перерахунку і виплат, певним часовим
проміжком, крім випадків, передбачених
законом.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
відмовивши в задоволенні позовних
вимог.

Щодо стягнення з відповідача коштів,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень статей 21, 105, 262 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішень, дій чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю, тобто, адміністративний
суд визнає дії суб'єкта владних
повноважень незаконними
(протиправними) і зобов'язує
відповідача провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
Закону, а не ухвалює рішення про
стягнення визначених сум.

Вимоги про стягнення з відповідача
пенсійних виплат у визначеній
позивачем грошовій сумі не підлягають
задоволенню, оскільки такі виплати не
були йому нараховані, а суд не може
перебирати на себе функцію здійснення
перерахунку та нарахування пенсійних
виплат замість органу, якому надані
такі повноваження.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставою для скасування постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити, постанову Богунського
районного суду м. Житомир від "05" травня
2014 р. скасувати та ухвалити нове
рішення.

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати дії головного управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області щодо відмови
ОСОБА_3 в перерахунку пенсії у
відповідності зі ст. 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
неправомірними.

Зобов'язати головне управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_3
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, передбачену ст.50 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком (додаткова пенсія), що
розраховується залежно від розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, з 01 січня 2014 року, з
урахуванням проведених виплат.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту
її постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Є.М. Мацький

судді:
В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10029

3- відповідачу Головне управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області вул.
Ольжича,7,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,