Справа № 817/671/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"18" червня 2014 р.
Справа № 817/671/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
у м.Житомирі апеляційну скаргу
Дубровицької об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"31" березня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_4 до Дубровицької об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання дій
протиправними, визнання протиправною
та скасування вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до
Дубровицької об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання дій протиправними
та визнання протиправною та скасування
вимоги.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року позов задоволено повністю. Дії
Дубровицької об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області щодо винесення вимоги про
сплату боргу (недоїмки) №Ф-19-02 від 03
лютого 2014 року визнано неправомірними.
Вимогу Дубровицької об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про сплату боргу
(недоїмки) №Ф-19-02 від 03 лютого 2014 року
визнано протиправною та скасовано в
повному обсязі.

З врахуванням приписів статей 196,197 КАС
України, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва платника єдиного податку
Серії НОМЕР_1 (а.с.14), свідоцтва про
державну реєстрацію Серії НОМЕР_2
(а.с.13), пенсійного посвідчення НОМЕР_3
(а.с.12), посвідчення Серії НОМЕР_4 (а.с.31)
ОСОБА_4 одночасно є фізичною
особою-підприємцем та отримує пенсію
за віком, призначену у відповідності до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Дубровицької об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області 03 лютого 2014 року винесено
вимогу про сплату боргу (недоїмки)
№Ф-19-02, якою встановлено наявність
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3606,73 грн.
(а. с. 6).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги та скасовуючи зазначену
вимогу, виходив з того, що позивач є
пенсіонером, який отримує пенсію за
віком, з урахуванням чого має
передбачене п.4 ст.4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", право на
звільнення від сплати єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Закон України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010р. №2464-VI визначає правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку. Відповідно до
п.2 ч.1 ст.1 даного Закону єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі по тексту
вказаного закону - єдиний внесок) -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1
вищезазначеного Закону єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі по тексту
судової постанови - єдиний внесок) -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності (п.4 ч.1 ст.4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування).

Згідно з ч.4 ст.4 даного Закону, особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Вказана норма
набрала законної сили 06.08.2011 року.

Доводи відповідача про те, що позивач
не підпадає під дію ст.26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", а тому і не
звільняється від сплати єдиного внеску
на підставі ч.4 ст.4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", оскільки не
досягла пенсійного віку, є
безпідставними.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років. До
досягнення віку, встановленого абзацом
першим цієї статті, право на пенсію за
віком мають жінки 1961 року народження і
старші після досягнення ними такого
віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Відповідно до ст.55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Виходячи зі змісту норм Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" - особи, що стали
інвалідами внаслідок захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті,
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи чи виконанням
інтернаціонального обов'язку, мають
право на призначення дострокової
пенсії за віком після досягнення
чоловіками 55 років, жінками - 50 років та
за наявності страхового стажу не менше
25 років для чоловіків і не менше 20 років
для жінок.

Позивач отримує пенсію за віком,
призначену зі зниженням пенсійного
віку на підставі ст.55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" як особа,
яка потерпіла від Чорнобильської
катастрофи. Призначення та виплата
пенсій відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" названим
категоріям, провадиться відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і цього Закону, а тому
пенсія за віком може бути надана особі,
яка не досягла пенсійного віку,
встановленого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за умови, якщо остання
працювала або проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

Положення ст. 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" потрібно
розуміти в контексті з положеннями ст.26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

В матеріалах справи відсутні докази
того, що позивач у добровільному
порядку зареєструвалася у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а тому суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
вимога №Ф-19-02 від 03 лютого 2014 року про
сплату боргу з єдиного внеску підлягає
скасуванню.

Згідно зі ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
зазначеної постанови.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення,
а постанову суду першої інстанції без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дубровицької
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "31" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

К.С. Франовська

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_2

3- відповідачу Дубровицька об"єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області пров.
Макарівський,1А,м.Дубровиця,Рівненська
область,34100

4- представнику позивача - ОСОБА_5,
АДРЕСА_3 ,