Справа № 2а/1570/2438/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/80877/11

№ К/9991/80877/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В., при
секретарі:
Луцак А.В.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26.07.2011

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02.11.2011

у справі № 2а/1570/2438/2011 Одеського
окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
Одеського кабельного заводу
«Одескабель»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м. Одесі

за участю прокурора м. Одеси

про визнання неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26.07.2011,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 02.11.2011, позов задоволено частково:
визнано протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення СДПІ у
м. Одесі від 23.07.2010 № /0, від 03.10.2010 №
/1 від 17.11.2010 № /2 у частині
визначення податкового зобов`язання з
податку на додану вартість у сумі 1184262,00
грн. та штрафних (фінансових) санкцій у
сумі 360599,00 грн.; в іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій
обґрунтовані висновком про те, що норми
Закону України «Про податок на додану
вартість» (Закон № 168/97-ВР) не ставлять у
залежність право платника податку на
формування податкового кредиту, які у
подальшому приймають участь у
формуванні сум бюджетного
відшкодування, від фактичної сплати
сум ПДВ до бюджету іншими платниками
податку - постачальниками товарів
(послуг), якщо цей платник (покупець)
сплатив податок в ціні придбаних
товарів (послуг), оскільки реальність
поставок підтверджується первинними
документами.

У касаційній скарзі СДПІ у м. Одесі
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
позивачу податкових зобов`язань із
податку на додану вартість та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій згідно з податковими
повідомленнями-рішеннями, з приводу
правомірності яких виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки від 09.07.2010 за
№ 434/16-3/30332681/62, про порушення норм
підпунктів 7.2.1, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту
7.4.5 пункту 7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (Закон №
168/97-ВР), пункту 18 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 30.05.1997 № 165 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23.06.1997 за № 233/2037:
завищено суму податкового кредиту у
податковому обліку за лютий, березень,
квітень, травень 2010 року на загальну
суму 1207045,93 грн., у зв`язку з включенням
до його складу ПДВ у вказаній сумі за
недійсними податковими накладними,
виписаними ТОВ «Елерон-Буд», в яких
вказано місце розташування юридичної
особи - постачальника, яке не
відповідає дійсності; а також у
податковому обліку за квітень 2010 року
на суму 383,33 грн. за податковою
накладною, виписаною ПП
«Виктори-Проджект», внаслідок чого
занижено податок на додану вартість у
податковому обліку за лютий, березень,
квітень 2010 року на загальну суму 1184644,67
грн. та завищено суму зарахування
від`ємного значення різниці поточного
звітного (податкового) періоду до
складу наступного звітного
податкового періоду на суму 22784,59 грн. у
податковому обліку за травень 2010 року.

За наслідками висновків акту перевірки
та адміністративного оскарження
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення від 23.07.2010 №
/0, від 03.10.2010 № /1 від 17.11.2010 №
/2 про визначення податкових
зобов`язань з податку на додану
вартість у сумі 1545414,00 грн. (у т.ч. 1184645,00
грн. - основний платіж та 360769,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

Як встановлено у судовому процесі, за
наслідками виконання господарських
операцій з поставки позивачу ТОВ
«Елерон-Буд» товарів останній виписав
податкові накладні, на підставі яких
позивач відніс суми ПДВ до складу
податкового кредиту у податкових
деклараціях за відповідні податкові
періоди.

Підпунктом 1.7 ст.1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - сума,
на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 ст. 7
цього Закону платник податку
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, що має містити зазначені
окремими рядками: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дату
виписування податкової накладної; в)
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість; г)
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); д) місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; е) опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); є) повну або скорочену
назву, зазначену у статутних
документах отримувача; ж) ціну поставки
без врахування податку; з) ставку
податку та відповідну суму податку у
цифровому значенні; и) загальну суму
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 цієї статті
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац
перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї
статті).

Як встановлено у судовому процесі, у
податкових накладних, виписаних
позивачу ТОВ «Елерон-Буд» за
наслідками поставки товарів вказано
адресу продавця - м. Одеса, пров.
Бісквітний,3. Факт не знаходження ТОВ
«Елерон-Буд» за вказаною адресою,
висновок про що податковим органом
зроблено на підставі довідки про
встановлення фактичного
місцезнаходження платника податків
ТОВ «Елерон-Буд» від 25.06.2010 № 3480/26-53 та
акту про результати інформативної
перевірки з питання фактичного
місцезнаходження ТОВ «Елерон-Буд» від
24.06.2010 № 1070/26-1/35406354. Згідно вказаного
акту ТОВ «Елерон-Буд» не знаходиться
за юридичною адресою: м. Одеса, пров.
Бісквітний, 3 - з 11.06.2010, у той час як
податкові накладні виписані ТОВ
«Елерон-Буд» датуються за період з
лютого по травень 2010 року.

Судами також встановлено, що 13.07.2010 року
ТОВ «Елерон-Буд» листом від 13.07.2010 № 13/07
повідомило ДПІ у Приморському районі м.
Одеси про своє місцезнаходження за
адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 9, кв.
№? 7, яке було змінено у зв`язку з
розірванням з боку орендодавця ЗАТ
«Жанна» договору оренди від 01.06.2010 № 108,
укладеним з ТОВ «Елерон-Буд» через
аварійний стан будівлі та необхідність
проведення капітального ремонту.

Згідно з частиною 2 ст. 17 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
відомості про місцезнаходження
юридичної особи містяться Єдиному
державному реєстрі.

Відповідно до частини 1 ст. 18 цього
Закону якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними
(частина 2 цієї статті).

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій зробили
правильний висновок про недоведеність
у силу норм частини 2 ст. 71 КАС України з
боку податкового органу у судовому
процесі обставин недостовірності
відомостей про місцезнаходження ТОВ
«Елерон-Буд», вказаних у податкових
накладних, на підставі яких позивач
сформував податковий кредит.

Разом з тим, невідповідність адреси
особи, яка вказана у виписаній нею
податковій накладній, фактичній адресі
перебування юридичної особи не
призводить до позбавлення платника
податку, який формує за цією податковою
накладною податковий кредит права на
його формування, якщо цей платник
(покупець) сплатив податок в ціні
придбаних товарів (послуг), а
реальність поставок у судовому процесі
не спростована.

Посилання податкового органу на
невідповідність податкової накладної
пункту 18 Порядку № 165 не знайшло свого
підтвердження у судовому процесі. При
тому, що нормами вказаного пункту
встановлено обов'язковість підпису
всіх складених примірників податкової
накладної особою, уповноваженою
платником податку здійснювати
поставку товарів (послуг), та
скріплення печаткою такого платника
податку - продавця, податкові накладні
ТОВ «Елерон-Буд» цим вимогам
відповідають.

Крім того, суди попередніх інстанцій на
підставі приєднаних до справи доказів,
а саме: видаткових та податкових
накладних, товарно-транспортних
накладних, виписаних щодо
господарських операцій з поставки
позивачу ТОВ «Елерон-Буд» товару, а
також видаткових та податкових
накладних, довіреностей на отримання
товару щодо подальшої реалізації
позивачем отриманого товару, оцінка
яких відповідає вимогам норм ст. 86 КАС
України, встановили факт реального
характеру поставки позивачу цим
контрагентом товару.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, а відтак
відсутні підстави для скасування
оскаржуваних рішень.

У силу норм частини 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Відповідно до статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26.07.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02.11.2011 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош