Справа № 810/6910/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/6910/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Леонтович А.М.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Управління Пенсійного
фонду України у місті Ірпені Київської
області на Постанову Київського
окружного адміністративного суду від 23
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України у місті Ірпені Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії та
скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
місті Ірпені Київської області, в якому
просила визнати протиправними та
скасувати вимоги про сплату боргу від 24
квітня 2013 року № Ф 44 та №63 та стягнути з
Управління Пенсійного фонду України у
місті Ірпені Київської області кошти у
розмірі 1306,12 грн., як безпідставно
стягнені відповідачем.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року зазначений адміністративний
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати Постанову суду першої
інстанції. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що оскаржуване судове
рішення є необґрунтованим та таким, що
винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними в матеріалах справи
доказами, колегія суддів приходить до
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 зареєстрована як фізична
особа-підприємець 30.04.2004 року
Виконавчим комітетом Ірпінської
міської ради Київської області,
перебуває на спрощеній системі
оподаткування та з 01.01.2012 року є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до пенсійного посвідчення
№ НОМЕР_1, серія НОМЕР_2, виданого
Пенсійним фондом України 2 вересня 2011
року, позивач є пенсіонером за віком з 30
січня 2011 року, про що свідчить довідка
Управління Пенсійного фонду України у
місті Ірпені.

Задовольняючи адміністративний позов
суд першої інстанції дійшов висновку
про те, що позивач як фізична
особа-підприємець, яка обрала спрощену
систему оподаткування, звільнена від
сплати за себе єдиного внеску, оскільки
є пенсіонером.

З такими висновками Київського
окружного адміністративного суду
погоджується колегія суддів, виходячи
з наступного.

Судом апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач отримує пенсію
на пільгових умовах зі зниженням віку,
що дає право на пенсію за віком.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
обрала спрощену систему оподаткування
і є платником єдиного податку.

24 квітня 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду у місті Ірпені
Київської області прийнято вимоги №
Ф-44 про сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 2364.47
грн. за період січень-грудень 2011 року
та №Ф-63 про сплату недоїмки з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 4572,42
грн., за період січень-грудень 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було частково погашено суму
недоїмки за період січень-травень 2011
року, зазначена обставина
підтверджується квитанціями №310 від 18
лютого 2011 року на суму 326,53 грн., №17 від 18
березня 2011 року на суму 326.53 грн., №422 від
18 квітня 2011 року на суму 326,53 грн., №141
від 18 травня 2011 року на суму 333,12 грн., №71
від 18 червня 2011 року на суму 333,12 грн.

Закон України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» №2464-VI
від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VI) визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку вказаного
внеску, умови та порядок його
нарахування і сплати та повноваження
органу, що здійснює його збір та
ведення обліку.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 4 Закону
№2464-VI платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI
встановлено, що платник єдиного внеску
зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7
Закону №2464-VI для платників, зазначених
у пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, які обрали спрощену систему
оподаткування, єдиний внесок
нараховується на суми, що визначаються
такими платниками самостійно для себе
та членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Згідно частини 4 статті 4 Закону №2464-VI, в
редакції Закону України від 7 липня 2011
року №3609-VI, особи, зазначені у пункті 4
частини 1 цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
№1058-IV законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
закону про державне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, а
також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Статтею 1 Закону № №1058-IV визначено, що
пенсіонер це особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом; пенсія це щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом;
страховий стаж це період (строк),
протягом якого особа підлягала
державному соціальному страхуванню,
якою або за яку сплачувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування згідно із законодавством,
що діяло раніше, та/або підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню згідно із цим
Законом і за який сплачено страхові
внески.

Як вбачається з частин першої, другої,
третьої статті 12 Закону №1058-ІV особи,
які не підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню можуть брати
добровільну участь у солідарній
системі або в накопичувальній системі
пенсійного страхування, або одночасно
в обох системах. У такому разі вони
подають до територіального органу
Пенсійного фонду за місцем проживання
відповідну заяву за формою,
встановленою правлінням Пенсійного
фонду, та документи за затвердженим ним
переліком. Однак в матеріалах справи
відсутні докази укладення договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування між ОСОБА_3 та
Управлінням Пенсійного фонду у місті
Ірпені Київської області.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що згідно із ч.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію. Отже, позивач
отримує пенсію за віком, а ч. 4 ст.4
Закону № 2464-VI не містить застережень
щодо її незастосування до осіб, яким
пенсію за віком призначено на
пільгових умовах на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Тому
судова колегія приходить до висновку,
що вимога Управління Пенсійного фонду
у місті Ірпені Київської області про
сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 24 квітня 2013
року № Ф 63 у розмірі 4572,42 грн. є
протиправною та підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги №Ф-44, з матеріалів
справи вбачається, що заборгованість
позивача у розмірі 2364.47 грн. виникла у
зв'язку з несплатою страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за січень у
розмірі 326.53 грн., квітень у розмірі 6.59
грн. та липень-грудень 2011 року у розмірі
2031,35 грн. Оскільки з 6 серпня 2011 року
набрала чинності частина 4 статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", а
наявними в матеріалах справи
квитанціями підтверджується, що
позивач сплатив страхові внески за
січень та квітень 2011 року.

Отже, колегія суддів апеляційного
адміністративного суду вважає, що
вимога від 24 квітня 2013 року №ф-44, в
частині нарахування заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за січень,
квітень, серпень-грудень 2011 року
сформована відповідачем протиправно
та у цій частині підлягає скасуванню.
Решта суми заборгованості, що
розрахована відповідачем відповідно
до положень діючого на той момент
законодавства, підлягає сплаті.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Управління Пенсійного фонду України у
місті Ірпені Київської області на
Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.