Справа № 815/1636/14
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1636/14

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Токмілова Л. М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

за участю сторін:

представник позивача - Козлов А.В;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
приватного підприємства «ТТТ» на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства «ТТТ»
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання
протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року приватне
підприємство «ТТТ» (надалі - позивач, ПП
«ТТТ») звернулося до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просило визнати
протиправною та скасувати постанову
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області (надалі - відповідач,
ІДАБК) від 24 лютого 2014 року № 49/24-П про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності в сумі
109 620 грн.

В обґрунтування позивач зазначив, що з
моменту отримання свідоцтва про право
власності на зазначене нерухоме майно
жодних робіт не проводилось.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року в задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПП «ТТТ»
ставиться питання про скасування
судового рішення у зв'язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи та постановлення нового рішення
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі.

Так, апелянт зазначив, що матеріали
фотофіксації є безпідставними,
оскільки не доводять проведення
позивачем жодних робіт з нового
будівництва, реконструкції, технічного
переоснащення, реставрації чи
капітального ремонту.

Окрім того, апелянт звернув увагу на те,
що на території виробничої бази,
нежитлові будівлі на території якої є
власністю позивача, постійно
зберігаються різноманітні будівельні
матеріали, що безпосередньо обумовлено
призначенням бази і не може свідчити
про проведення будівельних робіт на
ній.

Представник апелянта в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
підтримав доводи, викладені в апеляції
та просив її задовольнити.

Представник ІДАБК до судового
засідання суду апеляційної інстанції
не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи, сповіщений належним
чином, про причини неявки до суду не
повідомив.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку ч.4 ст. 196 КАС України.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що 10 лютого 2014 року ІДАБК
проведено позапланову перевірку
дотримання вимог містобудівного
законодавства при проведенні
будівельних робіт та експлуатації
об'єкта за адресою: вул. Андреєвського,
14, м. Одеса.

За наслідками перевірки складено акт
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 10 лютого
2014 року, яким встановлено порушення:
відхилення від технічного паспорту на
виробничу базу по вул. Андреєвського, 14,
м. Одеса виготовлений КП «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»
від 15 вересня 2005 року № 23302398, а саме: - у
напівпідвальному приміщені « 2»
адміністративного корпусу «А» під
східним маршем влаштований вхід в
комору, який не відображений у
вищезазначеному технічному паспорті; -
ведуться будівельні роботи з
реконструкції виробничого корпусу «Б»
шляхом змінення воріт фасадного в'їзду
в корпус та улаштування замість них
дверей для входу, залита стяжка полу,
чим зменшено висоту приміщення 0,5 м, на
території зафіксоване складування
бетонних блоків (що встановлено фото
фіксацією) та те що, власник даного
об'єкту за вказаною адресою з питань
оформлення документів, що дають право
на виконання будівельних робіт до
Інспекції не звертався.

За наслідками проведеної перевірки та
на підставі акта перевірки
відповідачем складено протокол від 10
лютого 2014 року про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, а саме:
про порушення ПП «ТТТ» п. 1 ст. 34 п. 1 ст. 36
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», за що
передбачена відповідальність п. 4 ч. 2
ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
вказано в приписі в строк до 10 березня
2014 року усунути виявленні порушення.

24 лютого 2014 року ІДАБК в Одеській
області винесено постанову № 49/24-П,
якою ПП «ТТТ» визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 4
ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
накладено штраф в сумі 109 620 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржуване позивачем рішення
прийнято на законних підставах та без
порушень вимог чинного законодавства.

Також, суд першої інстанції зазначив,
про достатню наявність доказів
проведення позивачем будівельних
робіт.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова
позиція суду першої інстанції, яка
викладена у судовому рішенні, не
відповідає вимогам ст.159 КАС України,
виходячи з наступного.

Так, 02 липня 2009 року виконавчим
комітетом Одеської міської ради на
підставі розпорядження Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради №272 від 28 квітня 2009 року,
видано приватному підприємству «ТТТ»
свідоцтво про право власності на
нежитлові будівлі виробничої бази,
згідно якого посвідчено, що об'єкт, який
розташований за адресою: по вул.
Андреєвського, 14, м. Одеса, належить
позивачу.

З технічного паспорту від 27 травня 2009
року вбачається, що об'єкт в цілому
складається з будівель літ. «А» -
адміністративного корпусу, літ. «Б» -
виробничого корпусу, будівлі літ «В» -
підсобного, загальною площею 727 кв.м.,
основною площею 601 кв.м.

Право власності ПП «ТТТ» на нежитлові
будівлі виробничої бази за адресою: по
вул. Андреєвського, 14, м. Одеса,
зареєстровано у реєстрі прав власності
на нерухоме майно - номер запису 6193 в
книзі 86неж-174, про що свідчить витяг
№23302398 від 15 липня 2009 року.

Як вбачається з постанови про
накладення штрафу на позивача, ІДАБК
було виявлено самовільне виконання
будівельних робіт без права на їх
виконання з реконструкції виробничого
корпуса «Б», шляхом закриття воріт та
улаштування в них дверного прорізу.

Також, в постанові зазначено, що
відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013,
вищезазначений об'єкт будівництва
можна віднести до ІІІ категорії
складності об'єктів будівництва.

Окрім того, на підтвердження вказаного
порушення відповідачем надано
фотофіксацію об'єкта.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з доводами суду першої
інстанції про порушення позивачем
вимог ст. 34,36 Законом України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», з огляду на таке.

Відповідно до ст.9 Закон України «Про
архітектурну діяльність» будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Відповідно до Порядку виконання
будівельних робіт, який затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 року №466, будівельні
роботи - це роботи з нового будівництва,
реконструкції, технічного
переоснащення діючих підприємств,
реставрації, капітального ремонту.

Статтею 32 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
встановлено, що усі об'єкти будівництва
поділяються на I, II, III, IV і V категорії
складності. Категорія складності
об'єкта будівництва визначається
відповідно до державних будівельних
норм та стандартів на підставі класу
наслідків (відповідальності) такого
об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» замовник
має право виконувати будівельні
роботи, зокрема, після реєстрації
органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до І-ІІІ
категорій складності.

Положеннями ч.1 ст. 36 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» встановлено, що право на
виконання підготовчих робіт (якщо вони
не були виконані раніше згідно з
повідомленням або зареєстрованою
декларацією про початок виконання
підготовчих робіт) і будівельних робіт
на об'єктах, що належать до І-ІІІ
категорій складності, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд надається замовнику та
генеральному підряднику чи підряднику
(у разі якщо будівельні роботи
виконуються без залучення
субпідрядників) після реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Суд апеляційної інстанції вважає
недоведеним факт того, що позивачем
проводились самовільні будівельні
роботи з реконструкції, шляхом
закриття воріт та улаштування в них
дверного прорізу, оскільки з
фотофіксації вказаний факт не можливо
встановити.

Інших доказів, на підтвердження цього
факту відповідачем не надано.

Окрім того, колегія суддів вважає, що
знаходження на території виробничої
бази ПП «ТТТ» бетонних блоків, зовсім
не підтверджує факту проведення
будівельних робіт.

Також, суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами апелянта про
те, що на території виробничої бази
постійно зберігаються різноманітні
будівельні матеріали, оскільки це
безпосередньо обумовлено її
призначенням.

Частиною 2 ст. 72 КАС України визначено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції не спростував
доводи позивача про те, що ПП «ТТТ» на
території виробничої бази не
проводились будівельні роботи.

У зв'язку із тим, що рішення суду першої
інстанції не можна визнати законним та
обґрунтованим, воно відповідно до ст.202
КАС України підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «ТТТ» - задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою
адміністративний позов приватного
підприємства «ТТТ» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області про
визнання протиправною та скасування
постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області від 24 лютого 2014 року №
49/24-П про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності в сумі 109 620 грн.

Постанова суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
виготовлення повного тексту.

Доповідач - суддя
І.О.Турецька

суддя Л.В.
Стас

суддя І.П.
Косцова

Повний текст постанови складено 24.06.2014
року.