Справа № 2а-1/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р.
Справа № 48199/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Старосамбірського районного суду
Львівської області від 17.05.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Скелівської сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області про визнання протиправним,
скасування рішення Скелівської
сільської ради від 25.12.2009 року та
зобов'язання розглянути питання про
надання у безоплатну передачу
земельних ділянок, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 14.05.2010 р. звернулася до суду з
позовом, посилаючись на те, що 20.10.2009
року звернулася із заявою до
Скелівської сільської ради про надання
їй у власність земельних ділянок для
обслуговування власного житлового
будинку, для ведення особистого
селянського господарства, для ведення
садівництва та для будівництва гаражу
в с. Глибока Старосамбірського району.

В позові покликається на те, що 25.12.2009
року сільська рада вирішила надати їй у
власність земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку в
розмірі 0,20 га, в решті вимог їй
відмовила. До придбання нею
нерухомості 25.09.1961 року правління
колгоспу ім. Шевченка в с. Сусідовичі
закріпило за колишнім власником
будинку земельну ділянку, на якій
побудований будинок площею 0,27 га.
Колишній власник будинку ОСОБА_2
звертався з заявою в сільську раду про
повернення йому саду та городу, який
знаходиться біля його будинку, що був
самовільно захоплений та відібраний у
нього ОСОБА_3 29.04.1996 року сесія
Скелівської сільської ради вирішила
повернути з погодженням сторін при
компенсації земельної ділянки
землекористувачу. На підставі рішення
виконкому Скелівської сільської ради
від 25.09.2008 року ОСОБА_2 оформлено право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.
09.07.2009 року вона уклала з ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу даного житлового
будинку. 10.07.2009 року КП "Старосамбірське
РБТІ та ЕО" на підставі договору
купівлі-продажу видало їй витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно та техпаспорт на житловий
будинок. Вважає, що розмір земельної
ділянки 0,27га, яка була надана в
користування ОСОБА_2 заміні та
зменшенню не підлягає, тому просить
визнати рішення Скелівської сільської
ради від 25.12.2009 року протиправним,
скасувати його та зобов'язати сільську
раду розглянути питання про надання їй
у безоплатну передачу земельних
ділянок для обслуговування власного
житлового будинку, для ведення
особистого селянського господарства,
для ведення садівництва та для
будівництва гаражу.

В подальшому, позивач внесла уточнення
до позовної заяви, в якій просить
визнати протиправним рішення ХУ111
сесії 111 скликання Скелівської
сільської ради від 25.12.2009 року в частині
відмови їй у наданні у власність
земельних ділянок для будівництва
індивідуального гаража -0,01 га, для
ведення садівництва -0,12 га, для ведення
особистого селянського господарства
-0,16 га, для обслуговування житлового
будинку (присадибна ділянка) -0,05 га у с.
Глибока Старосамбірського району
Львівської області. Зобов"язати
відповідача безоплатно передати їй
згідно норм земельних ділянок: для
будівництва індивідуального гаража -0,01
га, для ведення садівництва -0,12 га, для
ведення особистого селянського
господарства -0,16 га, для обслуговування
житлового будинку (присадибна ділянка)
-0,05 га у АДРЕСА_1.

Оскаржуваною постановою
Старосамбірського районного суду
Львівської області від 17.05.2011 року в
позові ОСОБА_1 до Скелівської сільської
ради Старосамбірського району
Львівської області про визнання
протиправним, скасування рішення
Скелівської сільської ради від 25.12.2009
року та зобов'язання розглянути
питання про надання у безоплатну
передачу земельних ділянок -
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нову, якою задоволити
позовні вимоги в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що до придбання нею
нерухомості, 25.09.1961 року правління
колгоспу ім. Шевченка в с. Сусідовичі
закріпило за колишнім власником
будинку земельну ділянку, на якій
побудований будинок площею 0,27 га.
Колишній власник будинку ОСОБА_2
звертався з заявою в сільську раду про
повернення йому саду та городу, який
знаходиться біля його будинку, що був
самовільно захоплений та відібраний у
нього ОСОБА_3 29.04.1996 року сесія
Скелівської сільської ради вирішила
повернути з погодженням сторін при
компенсації земельної ділянки
землекористувачу. На підставі рішення
виконкому Скелівської сільської ради
від 25.09.2008 року ОСОБА_2 оформлено право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.
09.07.2009 року вона уклала з ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу даного житлового
будинку. 10.07.2009 року КП "Старосамбірське
РБТІ та ЕО" на підставі договору
купівлі-продажу видало їй витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно та техпаспорт на житловий
будинок. Вважає, що розмір земельної
ділянки 0,27га, яка була надана в
користування ОСОБА_2 заміні та
зменшенню не підлягає, тому просить
визнати рішення Скелівської сільської
ради від 25.12.2009 року протиправним,
скасувати його та зобов'язати сільську
раду розглянути питання про надання їй
у безоплатну передачу земельних
ділянок для обслуговування власного
житлового будинку, для ведення
особистого селянського господарства,
для ведення садівництва та для
будівництва гаражу.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив з того, що спірна
земельна ділянка площею 0,11 га, яка
відображена в абрисі земельних ділянок
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у с. Глибока (а.с.60), в
абрисі земельної ділянки ОСОБА_3 у с.
Глибока (а.с.62) , про це вбачається і з
довідок № 250 від 28.03.2011 року (долучені до
справи), №168 від 24.02.2011 року
(а.с.114),земельно-кадастрової книги
(а.с.115), знаходиться у користуванні
ОСОБА_3 згідно рішення виконавчого
комітету від 21.09.1995 року Скелівської
сільської ради (а.с.63-65) /архівна копія/.
Оскільки дане рішення стосується 127-ми
громадян, в судовому засіданні не було
здобуто доказів, що дане рішення на
день розгляду справи було кимось
оскаржене, як незаконне, чи є
скасованим або відміненим, а отже є
чинним, тому суд бере його до уваги.

Рішення У1 сесії Скелівської сільської
ради ХХ11 скликання від 29.04.1996 року
(а.с.12), на яке посилається позивач у
заяві (а.с.6), як доказ на підтвердження
"факту закріплення присадибної
ділянки, що складається з саду та
огороду за даним будинком та згідно
архівних книг -господарської та
земельно-кадастрової, належить ОСОБА_2 "
суд не може взяти до уваги, оскільки
дане рішення не стосується ОСОБА_2, а в
даному рішенні йде мова про розгляд
заяви ОСОБА_5. Свідок ОСОБА_6 в судовому
засіданні також ствердив, що ОСОБА_3
понад 20 років користується спірною
земельною ділянкою в кількості 0,11 га,
платив земельний податок, а тому
рішенням сільської ради у 1995 році йому
було залишено цю земельну ділянку у
користуванні, її він самовільно не
захоплював. Земельна ділянка площею 0,20
га, де знаходився будинок ОСОБА_2, була
огороджена металевою сіткою із
залізними стовпчиками, ці межі не
змінилися і по сьогодні.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Рішенням Скелівської сільської ради
ХУ111 сесії 111 скликання від 25.12.2009 року
"Про надання ОСОБА_1 земельних ділянок у
власність для обслуговування
житлового будинку, для будівництва
гаражу, для ведення садівництва, для
ведення особистого селянського
господарства" надано ОСОБА_1 у
власність земельну ділянку площею 0,20
га для обслуговування житлового
будинку та відмовлено у наданні у
власність земельних ділянок для
будівництва гаражу, для ведення
садівництва, для ведення особистого
селянського господарства.

Із долучених до справи копії заяви
(а.с.6) та додатку до цієї заяви (а.с.7)
вбачається, що 20.10.2009 року ОСОБА_1
звернулася до сільського голови
Скелівської сільської ради із заявою, в
якій зазначає, що 09.07.2009 року вона
згідно договору купівлі-продажу
придбала в ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_1.
Згідно рішення сесії Скелівської
сільської ради від 29.04.1996 року, копія
якого знаходиться в архіві м.
Добромиль, затверджується факт
закріплення присадибної ділянки, що
складається з саду та огороду за даним
будинком та згідно архівних книг
-господарської та
земельно-кадастрової, належить ОСОБА_2
Виходячи з цього, просила надати їй
дозвіл на проведення приватизації
земельного угіддя для обслуговування
будинку, для ведення особистого
підсобного господарства відповідно до
постанови уряду за № 844, вимагала
провести обміри земельної ділянки
прибудинкової площі і видати рішення
на приватизацію. Також в додатку до
заяви зазначала, що, оскільки ця площа
не цілком підлягає безоплатній
приватизації, то згідна її викупити.
Розміри земельної площі, що підлягає їй
поверненню з правом землекористувача
із часу, як вона стала власником
АДРЕСА_1, наступні: для обслуговування
будинку -0,25 га; для будівництва гаражу
-0,01 га; для ведення садівництва -0,12 га;
для ведення особистого сільського
господарства -0,16 га.

Як слідує з матеріалів справи,
підтверджується документами і не
оспорюється сторонами, а саме: із
договору (а.с.21), що 09.07.2009 року ОСОБА_2
продав, а ОСОБА_1 купила житловий
будинок АДРЕСА_1. Право власності
зареєстроване на цей будинок на ОСОБА_1
у комунальному підприємстві
"Старосамбірське районне бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки (а.с.22,23) 10.07.2009 року;
із договору (а.с.11), засвідченим
нотаріально, що 28.09.1961 року ОСОБА_2
вищевказаний будинок був дарований
ОСОБА_7; із рішення № 39 (а.с.13), що 25.09.2008
року виконавчим комітетом Скелівської
сільської ради було вирішено оформити
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 ОСОБА_2, згідно реєстру прав
власності на нерухоме майно (а.с.14)
20.02.2009 року власником АДРЕСА_1
зареєстрований ОСОБА_2; із рішення № 27
(а.с.106), що 21.01.2011 року на другій сесії
шостого скликання Скелівської
сільської ради знову розглядалася
заява позивачки про надання їй
земельної ділянки площею 0,20 га у
власність для обслуговування
житлового будинку АДРЕСА_1, та 0.11 га для
ведення особистого селянського
господарства по АДРЕСА_1, на північ від
вищезгаданої ділянки, і було вирішено:
надати їй у власність земельну ділянку
площею 0,20 га по АДРЕСА_1, для
обслуговування житлового будинку та
відмовлено у наданні земельної ділянки
у власність для ведення особистого
селянського господарства, оскільки
дана земля перебуває у користуванні
ОСОБА_3, також було їй порекомендовано
звернутися до ОСОБА_3 про відмову ним
від даної землі. Дане рішення
позивачкою не оскаржувалося.

Згідно ст. 377 ЦК України та ч.1 і ч.2 ст.120
ЗК України (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об"єкти. Якщо жилий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об"єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Частиною першою статті 121 Земельного
кодексу України визначено, що
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності в таких
розмірах, зокрема: б) для ведення
особистого селянського господарства -
не більше 2,0 гектара; в) для ведення
садівництва - не більше 0,12 гектара; г)
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) у селах -
не більше 0,25 гектара, в селищах - не
більше 0,15 гектара, в містах - не більше
0,10 гектара; д) для будівництва
індивідуальних гаражів - не більше 0,01
гектара.

Частиною 3 ст. 121 ЗК України передбачено,
що розмір земельної ділянки, що
передається безоплатно громадянину у
власність у зв"язку з набуттям ним
права власності на жилий будинок, не
може бути меншим, ніж максимальний
розмір земельної ділянки відповідно
цільового призначення, встановлений
частиною першою цієї статті (крім
випадків, якщо розмір земельної
ділянки, на якій розташований будинок,
є меншим).

Згідно п. „в" ч. 3 ст. 116 ЗК України
безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання
(ч. 4 вказаної статті).

Згідно частини 6 статті 118 Земельного
кодексу України, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та висновки
конкурсної комісії (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

З аналізу зазначених норм вбачається,
що різне цільове призначення земельних
ділянок передбачає і їх різний
правовий статус та можливі наявні
обмеження. Отже, в заяві про надання
безоплатно земельної ділянки
обов'язково повинно бути вказано
цільове призначення кожної земельної
ділянки, орієнтовний розмір та бажане
місце розташування земельної ділянки.

Як встановлено судом, у заяві позивачки
та додатку до заяви (а.с.6,7) ОСОБА_1
просила надати їй земельні ділянки у
межах норм безоплатної приватизації
згідно норм ч.1 ст. 121 ЗК України всі в
одному місці -по АДРЕСА_1. Однак
матеріали справи не містять даних, що
по АДРЕСА_1 є в наявності вільні
земельні ділянки у такій кількості та
по таких цільових призначеннях, як
просить позивач. Згідно абрису (а.с.61) та
довідки № 250 від 28.03.2011 року (долучена до
справи) відомо, що на день укладення
договору купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 рахувалася земельна
ділянка площею 0,20 га, яку й було надано
у власність позивачці для
обслуговування житлового будинку
згідно рішення сільської ради від
25.12.2009 року (а.с.8).

Спірна земельна ділянка площею 0,11 га,
яка відображена в абрисі земельних
ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у с. Глибока
(а.с.60), в абрисі земельної ділянки
ОСОБА_3 у с. Глибока (а.с.62) , про це
вбачається і з довідок № 250 від 28.03.2011
року (долучені до справи), №168 від 24.02.2011
року (а.с.114),земельно-кадастрової книги
(а.с.115), знаходиться у користуванні
ОСОБА_3 згідно рішення виконавчого
комітету від 21.09.1995 року Скелівської
сільської ради (а.с.63-65) /архівна копія/.
Оскільки дане рішення стосується 127-ми
громадян, в судовому засіданні не було
здобуто доказів, що дане рішення на
день розгляду справи було кимось
оскаржене, як незаконне, чи є
скасованим або відміненим, а отже є
чинним, тому суд бере його до уваги.

Рішення У1 сесії Скелівської сільської
ради ХХ11 скликання від 29.04.1996 року
(а.с.12), на яке посилається позивач у
заяві (а.с.6), як доказ на підтвердження
"факту закріплення присадибної
ділянки, що складається з саду та
огороду за даним будинком та згідно
архівних книг -господарської та
земельно-кадастрової, належить ОСОБА_2 "
суд не може взяти до уваги, оскільки
дане рішення не стосується ОСОБА_2, а в
даному рішенні йде мова про розгляд
заяви ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
також ствердив, що ОСОБА_3 понад 20 років
користується спірною земельною
ділянкою в кількості 0,11 га, платив
земельний податок, а тому рішенням
сільської ради у 1995 році йому було
залишено цю земельну ділянку у
користуванні, її він самовільно не
захоплював. Земельна ділянка площею 0,20
га, де знаходився будинок ОСОБА_2, була
огороджена металевою сіткою із
залізними стовпчиками, ці межі не
змінилися і по сьогодні.

Позивачкою до позовної заяви долучено
ксерокопію виписки протоколу (а.с.10), що
25.09.1961 року правлінням колгоспу імені
Шевченка с. Сусідовичі
Старосамбірського району було
закріплено земельну площу (0,27 га), на
якій стоїть хата ОСОБА_7, за
громадянином ОСОБА_2, проте суд до
даного документа ставиться критично,
оскільки позивач не представила суду
оригінал цього документа, крім цього, в
1961 році не входило в компетенцію
правління колгоспу вирішувати питання
щодо закріплення землі ( такі питання
вирішували збори колгоспу), а тим
більше, що станом на 25.09.1961 року
власником даного домоволодіння ще була
ОСОБА_7, що підтверджується оригіналом
договору дарування від 28.09.1961
року,нотаріально посвідченого.

При таких обставинах суд вважає, що
рішення ХУ111 сесії 111 скликання
Скелівської сільської ради від 25. 12.2009
року в частині відмови позивачці у
наданні їй у власність земельних
ділянок, вказаних нею у заяві (а.с.6) та
додатку до цієї заяви (а.с.7), по АДРЕСА_1,
є законним та прийняте в межах
визначених повноважень, підстав для
його скасування немає. Також суд
приходить до висновку, що в задоволенні
вимоги позивачки зобов"язати
відповідача безоплатно передати їй
згідно норм земельних ділянок: для
будівництва індивідуального гаража -
0,01 га, для ведення садівництва -0,12 га,
для ведення особистого селянського
господарства -0,16 га, для обслуговування
житлового будинку (присадибна ділянка)
-0,05 га у АДРЕСА_1, слід відмовити,
оскільки на час розгляду її справи
Скелівська сільська рада вільної землі
для цього у вказаному місці - по
АДРЕСА_1, не мала, ОСОБА_3 не згідний
віддати земельну ділянку в кількості
0,11 га, якою законно користується багато
років.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Старосамбірського районного
суду Львівської області від 17.05.2011 року
у справі № 2а-1/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

Д.М. Старунський