Справа № 815/3018/14
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3018/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.,

за участю секретарів Музики
І.О.,

за участю сторін:

представника позивачів: ОСОБА_1. (згідно
договору)

представника відповідача: Прилипко О.В.
(згідно довіреності)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одеса справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до Головного Управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області про зобов'язання
вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4,
за результатом якого, після зміни
позовних вимог, позивачі просять
зобов'язати ГУ ДМС України в Одеській
області здійснити реєстрацію ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1,
обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
наступними доводами.

Як зазначають позивачі, 19.03.2007
року, ОСОБА_3 подарувала своєму сину
ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,060 га,
розташовану на території АДРЕСА_1.

На вказаній ділянці, у період з 2007
по 2010 рік, з узгодженням всієї
необхідної дозвільної документації
для проведення будівельних робіт, був
побудований садовий будинок.

08.12.2012 року, ОСОБА_4 отримано
свідоцтво про право власності на
садовий будинок з господарськими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1

Позивачі зазначають, що з літа 2009
року, ОСОБА_3, яка безпосередньо
приймала участь в будівництві
вказаного будинку та за відсутності
іншого житла, почала постійно
проживати та користуватись будинком,
оскільки останній обладнаний газовим
опаленням, водопостачанням та
електроенергією.

Бажаючи зареєструватись у
зазначеному садовому будинку, у
березні 2014 року, ОСОБА_3 звернулась до
Овідіопольського районного сектору
Головного управління державної
міграційної служби України в Одеській
області із заявою про реєстрацію за
постійним місцем проживання, але
отримала відмову, викладену у листі
від 15.03.2014 року № 36/556, яка обґрунтована
тим, що реєстрація громадян в садових
будинках заборонена, і для реєстрації в
садовому будинку необхідно визнати
його придатним для постійного
цілорічного проживання в ньому.

У квітні 2014 року, до
Овілдіопольського РС ГУ ДМС України в
Одеській області з окремою заявою про
реєстрацію своєї матері ОСОБА_3
звернувся власник будинку ОСОБА_4,
якому, також, листом від 18.04.2014 року №
36/898, в проведенні реєстрації було
відмовлено.

13.06.2014 року, вже під час
перебування справи у суді, ОСОБА_3,
знову звернулась до Овідідпольського
РС ГУ ДМС України в Одеській області з
заявою про реєстрацію у вказаному
садовому будинку, надав додатково,
талон про знаття з реєстрації та копію
висновку № 31/14 експертного
будівельно-технічного дослідження від
08.05.2014 року, відносно придатності
вищевказаного будинку для постійного
цілорічного проживання в ньому.

Листом від 17.06.2014 року № 36/1506
Овідіопольським РС ГУ ДМС в Одеській
області, у реєстрації ОСОБА_3 -
відмовлено.

Позивачі зазначають, що за
відсутності іншого житла, з
урахуванням висновку експерту, садовий
будинок, належний на праві приватної
власності ОСОБА_4, є житлом придатним
для постійного проживання в ньому його
матері - ОСОБА_3 та проведення її
реєстрації за його місцезнаходженням.

В ході судового розгляду справи,
представник позивачів, заявлені
позовні вимоги підтримав та просив
задовольнити.

Представник відповідача, ГУ ДМС
України в Одеській області, заявлені
позовні вимоги не визнав, в задоволені
їх просив відмовити, підтримуючи
доводи. викладені в письмових
запереченнях, долучених до матеріалів
справи.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
наступного висновку.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 08.12.2012 року, ОСОБА_4
на праві приватної власності належить
садовий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Свідоцтво видано на
підставі рішення виконкому
Дальницької сільської ради від 27.09.2012
року № 302.

Бажаючи зареєструватись у
зазначеному садовому будинку, у
березні 2014 року, матір власника будинку
позивач ОСОБА_3 звернулась до
Овідіопольського районного сектору
Головного управління державної
міграційної служби України в Одеській
області із заявою про реєстрацію за
постійним місцем проживання, але
отримала відмову, викладену у листі
від 15.03.2014 року № 36/556, яка обґрунтована
тим, що реєстрація громадян в садових
будинках заборонена, і для реєстрації в
садовому будинку необхідно визнати
його придатним для постійного
цілорічного проживання в ньому.

У квітні 2014 року, до
Овілдіопольського РС ГУ ДМС України в
Одеській області з окремою заявою про
реєстрацію своєї матері ОСОБА_3
звернувся власник будинку, ОСОБА_4,
якому, також, листом від 18.04.2014 року №
36/898, в проведенні реєстрації було
відмовлено.

13.06.2014 року, ОСОБА_3, знову звернулась
до Овідідпольського РС ГУ ДМС України в
Одеській області з заявою про
реєстрацію у вказаному садовому
будинку, надав додатково, талон про
зняття з реєстрації та копію висновку
№ 31/14 експертного
будівельно-технічного дослідження від
08.05.2014 року, відносно придатності
вищевказаного будинку для постійного
цілорічного проживання в ньому.

Листом від 17.06.2014 року № 36/1506
Овідіопольським РС ГУ ДМС в Одеській
області, у реєстрації ОСОБА_3 -
відмовлено.

Розглядаючи питання можливості
проведення реєстрації позивача
ОСОБА_3, за місце знаходження садового
будинку суд встановив наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 29 ЦК
України, місцем проживання фізичної
особи є житловий будинок, квартира,
інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", реєстрація
- внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Статтею 379 ЦК України визначено,
що житлом фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
призначені та придатні для постійного
проживання в них.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури,
житлової політики України № 127 від
24.05.2001 року, садовий будинок -будинок
для літнього (сезонного) використання.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що при прийнятті
рішення про відмову в проведенні
реєстрації місця проживання позивача,
Овідіопольський РС ГУДМС України в
Одеській області, діяв в межах
повноважень та на підставі діючого
законодавства.

Судом встановлено, що спірні
правовідносини сторін відносяться до
сфери дії Закону України від 11.12.2003
року, № 1382-IV "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні".

Згідно положень ст. 6 Закону України №
1382, громадянин України, а також
іноземець чи особа без громадянства,
які перебувають в Україні на законних
підставах, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Згідно довідки Громадської
організації «Садівниче товариство
«Бриз» № 8-032014-8 від 08.03.2014 року, судом
встановлено, що ОСОБА_3 постійно
проживає за адресою: АДРЕСА_1, власником
якого є громадянин ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень ст. 13 Закону України №
1382, вільний вибір місця проживання
обмежується в
адміністративно-територіальних
одиницях, які знаходяться:у
прикордонній смузі; на територіях
військових об'єктів; у зонах, які згідно
із законом належать до зон з обмеженим
доступом; на території, де у разі
небезпеки поширення інфекційних
захворювань і отруєнь людей введені
особливі умови і режим проживання
населення та господарської діяльності;
на територіях, щодо яких введено
воєнний або надзвичайний стан.

Вільний вибір місця проживання
обмежується щодо: осіб, які не досягли
16-річного віку; осіб, до яких згідно із
процесуальним законодавством
застосовано запобіжні заходи,
пов'язані з обмеженням або
позбавленням волі; осіб, які за вироком
суду відбувають покарання у вигляді
позбавлення або обмеження волі; осіб,
які згідно із законодавством
перебувають під адміністративним
наглядом; осіб, які згідно із
законодавством про інфекційні
захворювання та психіатричну допомогу
підлягають примусовій госпіталізації
та лікуванню; іноземців та осіб без
громадянства, які не мають законних
підстав для перебування на території
України.

Таким чином, судом встановлено, що
обов'язок громадянина зареєструвати
своє місце проживання, кореспондує з
конституційним правом громадянина
вільно обирати таке місце проживання з
урахуванням встановлених
законодавством обмежень.

Місце проживання, обране
позивачем, до переліку обмежень у
виборі місця проживання передбаченому
ст. 13 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" який є вичерпним
та додатковому тлумаченню не підлягає -
не відноситься.

Аналіз норм Цивільного Кодексу
України, також дозволяє суду зробити
висновок, що законодавець вбачає
можливість проживання особи в іншому
приміщенні, відмінному від квартири,
житлового будинку, придатному для
постійного проживання в ньому.

На підтвердження того, що будинок
підпадає під термін "постійного
проживання", представником позивача
було надано висновок № 31/14 експертного
будівельно-технічного дослідження за
заявою ОСОБА_4, проведеного судовим
експертом ФОП ОСОБА_6 (свідоцтво НОМЕР_1
від 24.04.2009 року) складеного 14.04.2014 року,
згідно висновків якого: технічний стан
садового будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, за конструктивними та
планувальними показниками в цілому
відповідає вимогам діючих на території
України державних будівельних,
санітарних, протипожежних норм та
правил для житлового будинку, тобто
вищевказаний садовий будинок
придатний для постійного цілорічного
проживання у ньому.

В ході розгляду справи,
відповідачем не було доведено, що місце
проживання обране позивачами, не
придатне для постійного (протягом
всього року) проживання, навпаки
стороною позивача суду було доведено,
що будинок обладнаний системами
опалення, газо-, водо-, енергопостачання
та є придатним для постійного
проживання в ньому.

Суд, вважає, що використання
відповідачем в своїй діяльності
дефініції поняття "садовий будинок",
який міститься у відомчому нормативно -
правовому акті є непропорційним з
наслідками які можуть мати місце для
позивачів у зв'язку з відсутністю
реєстрації постійного місця
проживання (неможливість встати на
облік в медичній установі, отримувати
пенсію та т.і).

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позивачі
довели суду обставини на які
посилались в обґрунтування заявлених
позовних вимог, тому вони можуть бути
задоволенні у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 17, 19, 70, 71 86,
159-164 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити адміністративний позов
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного Управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області про зобов'язання
вчинити певні дії.

Зобов'язати Головне Управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області зареєструвати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений
та підписаний судом 23.06.2014 року.

Суддя
Н.В.Бжассо

Зобов'язати Головне Управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області зареєструвати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

23 червня 2014 року.