Справа № 690/85/14-а(2а/690/14)
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
690/85/14-а(2а/690/14) Головуючий у
1-й інстанції: Здоровило В.А.
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Ганечко О.М.,

суддів:
Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.

розглянувши в судовому засіданні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ватутіне
Черкаської області на постанову
Ватутінського міського суду
Черкаської області від 27.02.2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Ватутіне Черкаської
області про визнання дії протиправними
та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із
позовною заявою про визнання
протиправними дій відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ватутіне Черкаської області щодо
відмови у виплаті йому, як судді у
відставці, щомісячного довічного
грошового утримання без обмеженя його
максимального розміру, відповідно до
ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій
і статус суддів», з 01.12.2013 року, на
підставі довідки ТУ ДСА України у
Черкаській області №90/04/14 від 22.01.2014
року, та зобов'язання провести такі
виплати.

Постановою Ватутінського міського
суду Черкаської області від 27.02.2014 року
позовні вимоги задоволено у повному
обсязі.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Ватутіне
Черкаської області щодо відмови ОСОБА_3
у виплаті, як судді у відставці,
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеженя його
максимального розміру, відповідно до
ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій
і статус суддів», з 01.12.2013 року на
підставі довідки ТУ ДСА України у
Черкаській області №90/04/14 від 22.01.2014
року, відповідно до якої, розмір
заробітної плати для обчислення ОСОБА_3
щомісячного довічного грошового
утримання, як судді у відставці,
становить 18879грн.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Ватутіне Черкаської
області провести ОСОБА_3 як судді у
відставці виплату щомісячного
довічного грошового утримання,
відповідно до ч.3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», з
01.12.2013 року в розмірі 80% грошового
утримання працюючого судді на посаді
заступника голови суду, яка згідно
довідки ТУ ДСА України у Черкаській
області №90/04/14 від 22.01.2014 року становить
18879 грн. без обмеження максимального
розміру.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову
скасувати, оскільки вона винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

У засідання учасники процесу не
з'явились, будучи належним чином
повідомленими, що не перешкоджає
слуханню спірного питання відповідно
до вимог ч.4 ст.196 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС
України, у випадку неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі під час судового розгляду
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач працював на посаді заступника
голови Ватутінського міського суду
Черкаської області, та на підставі
Постанови Верховної Ради України №242-VI
від 20.03.2008 року був звільнений з посади
судді, у зв'язку із відставкою за станом
здоров'я, що перешкоджає виконанню
обов'язків судді.

З 17.04.2008 року позивач перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Ватутіне Черкаської
області та отримує щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці.

З 1 січня 2013 року суттєво підвищено
грошове утримання діючих суддів, яке,
згідно ч.3 ст.129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»,
становить 10 мінімальних заробітних
плат.

Відповідно 27.01.2014 року ОСОБА_3 звернувся
до відповідача із заявою про виплату
щомісячного довічного грошового
утримання, відповідно до ч.3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», з 01.12.2013 року в розмірі 80%
грошового утримання працюючого судді
на посаді заступника голови суду, яка,
згідно довідки ТУ ДСА України у
Черкаській області №90/04/14 від 22.01.2014
року становить 18879 грн.

Проте, листом від 27.01.2014 року №7/К-10 та у
запереченнях на позов, відповідач
відмовляє у вказаному перерахунку,
обгрунтовуючи це відсутністю підстав,
відповідно до ст.138 ЗУ «Про судоустрій
та статус суддів», Рішення
Конституційного Суду України
№3-рп/2013 від 03.06.2013 року та попередньої
довідки Державної судової
адміністрації України в Черкаській
області від 19.04.2012 року №697/04 про
заробітну плату.

Положеннями ст.126 Конституції України
закріплені основоположні принципи
здійснення правосуддя в Україні -
незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про
статус суддів» (чинного на час
призначення позивачу щомісячного
довічного грошового утримання), судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Після втрати згаданого Закону чинності
на підставі Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року № 2453 (далі - Закон) аналогічні
положення були передбачені ч.3 ст.138
Закону, згідно з якими щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80%
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

З 01.10.2011 року законом № 3668 - VI положення
наведеної частини ст. 138 Закону,
викладені в іншій редакції, відповідно
до якої щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Рішенням Конституційного суду України
від 03.06.2013 року №3-рп/2013 закріплено, що
частина третя статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668-VI, суперечить
Конституції України і не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню ч.3 ст.138 Закону №2453 в
редакції до змін, внесених Законом №
3668-VI , а саме: щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання ".

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що в усіх
випадках розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді. При цьому, законодавець
не обмежує розмір довічного грошового
утримання судді у відставці розміром
грошового утримання працюючого судді,
діючим на дату призначення судді у
відставці грошового довічного
утримання.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 22.09.05 року №5-рп/2005,
конституційні права свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані, а при прийнятті нових
законів, або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав та
свобод.

Конституційний Суд України зазначив,
що невід'ємною складовою статусу
суддів є їх незалежність, яка
забезпечується, у тому числі,
гарантуванням фінансування та
належних умов для функціонування судів
і діяльності суддів, їх правового і
соціального захисту (підпункт 1.1 пункту
1 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 1
грудня 2004 року N 19-рп/2004). Положеннями п.7
Рішення Конституційного Суду України
від 11.10.05 №8-рп/2005 зазначено, що право
судді, який перебуває у відставці, на
пенсійне та щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією незалежності
працюючих суддів. Щомісячне довічне
грошове утримання - це особлива форма
соціального забезпечення суддів, зміст
якої полягає у гарантованій державою
щомісячній звільненій від сплати
податків грошовій виплаті, що слугує
забезпеченню їх належного
матеріального утримання, в тому числі
після звільнення від виконання
обов'язків судді. Також у цьому рішенні
Конституційний Суд України вказав, що
надання судді матеріального захисту є
гарантією забезпечення його
незалежності.

Разом з тим, будь-яке зниження рівня
гарантій незалежності суддів
суперечить конституційній вимозі
неухильного забезпечення незалежного
правосуддя. Щомісячне довічне грошове
утримання судді у встановленому
розмірі спрямоване на забезпечення
гідного його статусу життєвого рівня,
оскільки суддя обмежений у праві
заробляти додаткові матеріальні блага.
Особливість щомісячного довічного
грошового утримання полягає у
правовому регулюванні, а також у
джерелах його фінансування, які
визначені Конституцією України та
Законом України «Про судоустрій та
статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ.

В рішенні Конституційного Суду України
від 14.12.11 №18-рп/2011 також зауважено, що
виходячи з системного аналізу положень
Закону, це утримання є самостійною
гарантією незалежності судді та
складовою його правового статусу. Крім
того, правова природа щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та щомісячного грошового
утримання працюючого судді є
однаковою, а самі ці поняття -
однорідними та взаємопов'язаними.

Враховуючи те, що позивач є суддею у
відставці, а, відповідно до ч.2 ст.43
Закону України «Про статус суддів», що
був чинний на час призначення позивачу
довічного грошового утримання (дана
норма втратила чинність з 01.01.2011 року),
за суддею, який перебуває у відставці,
зберігається звання судді і такі ж
гарантії недоторканності та
соціального захисту, як і до виходу у
відставку, колегія суддів приходить до
висновку про наявність у позивача
права на перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі, який передбачений ст. ст. 129,
138 Закону № 2453- VI.

Також, відповідно до ст.6.4 Європейської
хартії про статус суддів, суддя, що
досяг встановленого законом віку для
виходу у відставку з суддівської
посади, яку займав протягом певного
часу, повинен отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути як можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про наявність у
позивача права на перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці у розмірі 80% заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Доводи відповідача з приводу
неможливості здійснення позивачу
перерахунку грошового утримання у
зв'язку з тим, що ч.4 ст.138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»
передбачено такий перерахунок лише
суддям Конституційного Суду України,
колегія суддів сприймає критично,
оскільки положення наведеної частини
ст.138 Закону, по-перше, регулюють
порядок здійснення перерахунку
довічного грошового утримання у разі
зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України, який є єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні,
а по-друге не дають підстави для
висновку стосовно заборони здійснення
перерахунку довічного грошового
утримання суддям судів загальної
юрисдикції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції, погоджується з його
висновоком, та зазначає, що оскаржувана
постанова Ватутінського міського суду
Черкаської області від 27.02.2014 року є
законною та прийнята у відповідності
до норм матеріального та
процесуального права.

Вказані апелянтом доводи в
апеляційній скарзі не можуть бути
взяті до уваги, так як не спростовують
висновків суду першої інстанції, та
містять посилання на норми
законодавства, які не можуть бути
застосовані в даній справі.

Таким чином, колегія суддів вирішила,
згідно ст.200 КАС України, залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
закону.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ватутіне
Черкаської області - залишити без
задоволення.

Постанову Ватутінського міського суду
Черкаської області від 27.02.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Ганечко

Судді:
А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

Головуючий суддя
Ганечко О.М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.