Справа № 803/978/14
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Справа № 803/978/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання
Мартинюк О.П.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Остапчука
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправною та скасування
картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернулася з адміністративним позовом
до Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправною та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці Міндоходів №
205070000/2013/00182 від 27.11.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
27.11.2013 року позивачем через декларанта
було подано на митний пост «Луцьк»
Ягодинської митниці Міндоходів для
митного оформлення партію товару - сало
свинне заморожене вагою 20000 кг на
загальну суму 12000,00 Євро, що надійшов
згідно з контрактом купівлі-продажу №
13/2013/РL від 20.02.2013 року, укладеного із
компанією «Sokolov S.A.» (Польща) та рахунку
фактури (інвойсу) № від 26.11.2013
року. Для митного оформлення були
надані передбачені чинним
законодавством документи, в тому числі,
вантажно-митну декларацію (ВМД) №
205070000/2013/058333 від 27.11.2013 року, у графах 12, 45
якої було вказано митну вартість у
розмірі 131937,40 грн., що визначена за
ціною контракту.

Того ж дня позивачу було відмовлено у
митному оформленні товару та видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
205070000/2013/00182 від 27.11.2013 року (далі - картка
відмови). Як зазначено у ній, митний
пост «Луцьк» повідомляє про відмову у
митному оформленні товарів з такої
причини: невідповідність заповнення
граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 Митного
кодексу України (МК України), рішення
про визначення митної вартості товару
№ 205000006/2013/000124/2 від 21.11.2013 року (отримане
декларантом). При цьому, у графу «Для
відміток митниці» ДМВ № 205070000/2013 від
27.11.2013 року інспектором митного органу
не внесено жодного запису, у тому числі
щодо необхідності надання декларантом
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості. У картці відмови відповідач
роз'яснив вимоги, виконання яких
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення: приведення рівня митної
вартості в графах 12, 45 ВМД у
відповідності до рішення про
визначення митної вартості №
205000006/2013/000124/2 від 21.11.2013 року. Крім того,
у даному випадку окремого рішення про
коригування митної вартості
інспектором митного поста «Луцьк» не
приймалося, процедура консультацій із
декларантом щодо вибору для
застосування методу визначення митної
вартості товару не проводилася.

З метою запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, що
перевозив товар, 27.11.2013 року позивач
подала через декларанта нову ВМД №
205070000/2013/058403, вказавши у ній в графах 12, 45
митну вартість, розраховану за ціною
одиниці товару, наведену в рахунку
фактурі № від 26.11.2013 року,
розрахунок митних платежів
здійснювався, виходячи із митної
вартості, визначеної митним органом.

Позивач вважає оскаржувану картку
відмови протиправною з тих підстав, що
під час митного оформлення товару у
інспектора не виникло жодних претензій
до документів, що були надані
декларантом для визначення митної
вартості товару та проведення його
митного оформлення, митний орган не
вимагав у декларанта подання
додаткових документів для
підтвердження заявленої ним митної
вартості, процедури консультацій
проведено не було, окремого рішення про
коригування заявленої митної вартості
товару не приймалося, тому причини
відмови у митному оформленні товару та
вимоги щодо визначення митної вартості
товару за раніше прийнятим рішенням
про коригування митної вартості,
зазначені у картці відмови є
необґрунтованими, а сама картка
відмови підлягає скасуванню.

Позивач просить визнати протиправною
та скасувати картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 205070000/2013/00182
від 27.11.2013 року.

В поданих до суду письмових
запереченнях проти позову (а. с. 26-27)
представник відповідача Ягодинської
митниці Міндоходів адміністративний
позов не визнав та просить відмовити у
його задоволенні з тих підстав, що за
цим же зовнішньоекономічним
контрактом № 13/2013/РL від 20.02.2013 року
раніше, а саме 21.11.2013 року було прийнято
рішення про коригування митної
вартості № 205000006/2013/000124/2, а тому
окремого рішення про коригування
митної вартості виносити немає
необхідності.

В судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримала з підстав, викладених у
позовній заяві, просить його
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні адміністративний позов не
визнав з підстав, викладених у
письмових запереченнях, та просить
відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що згідно з
контрактом купівлі-продажу № 13/2013/РL
від 20.02.2013 року, укладеного із фірмою
«Sokolov S.A.» (Польща) (а. с. 8-9), 27.11.2013 року
позивач ввезла на митну територію
України партію товару - сало свинне
заморожене вагою 20000 кг на загальну
суму 12000,00 Євро.

Для митного оформлення вказаного
товару декларантом були подані на
митний пост «Луцьк» Ягодинської
митниці Міндоходів такі, зокрема,
документи: контракт № 13/2013/РL від 20.02.2013
року, рахунок-фактура (інвойс) №
від 26.11.2013 року, ВМД № 205070000/2013/058333 від
27.11.2013 року, декларація митної вартості
(ДМВ) № 205070000/2013/058333 від 27.11.2013 року,
міжнародна товаротранспортна накладна
CMR № 008898 від 26.11.2013, сертифікат про
походження товару №/MF/AK 0168311 від 26.11.2013
року, ветеринарне свідоцтво ВРД-00 № 378917
від 27.11.2013 року, сертифікат якості від
26.11.2013 року, контракт на перевезення
товару № 20/2013 від 13.03.2013 року, довідка
про транспортні витрати від 27.11.2013 року
(а. с. 8-18).

В графах 12, 45 ВМД № 205070000/2013/058333 від
27.11.2013 року було вказано митну вартість
у розмірі 131937,40 грн., що визначена за
ціною контракту.

27.11.2013 року позивачу було відмовлено у
митному оформленні товару та видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
205070000/2013/00182 від 27.11.2013 року, у якій
зазначено про відмову у митному
оформленні (випуску) товарів з таких
причин: невідповідність заповнення
граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 МК
України, рішення про визначення митної
вартості товару № 205000006/2013/000124/2 від
21.11.2013 року (отримане декларантом). У
картці відмови відповідач роз'яснив
вимоги, виконання яких забезпечує
можливість прийняття митної
декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення: приведення рівня митної
вартості в графах 12, 45 ВМД у
відповідності до рішення про
визначення митної вартості №
205000006/2013/000124/2 від 21.11.2013 року (а. с. 7).

При цьому, судом встановлено, що у графу
«Для відміток митниці» ДМВ № 205070000/2013/
від 27.11.2013 року інспектором митного
органу не внесено жодного запису, у
тому числі щодо необхідності надання
декларантом додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості (а. с. 28). Крім того, у даному
випадку окремого рішення про
коригування митної вартості не
приймалося, процедура консультацій із
декларантом щодо вибору для
застосування методу визначення митної
вартості товару не проводилася.

В подальшому, з метою запобігання
псування товару та нарахування
штрафних санкцій за можливий простій
автомобіля, що перевозив товар, 27.11.2013
року позивач подала через декларанта
нову ВМД № 205070000/2013/058403, вказавши у ній в
графах 12, 45 митну вартість, розраховану
за ціною одиниці товару, наведену в
рахунку фактурі № від 26.11.2013 року,
розрахунок митних платежів
здійснювався, виходячи із митної
вартості, визначеної митним органом (а.
с. 19).

Крім того, судом встановлено, що
рішення про коригування митної
вартості товару № 205000006/2013/000124/2 від
21.11.2013 року (а. с. 6) було оскаржене
позивачем в судовому порядку,
постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 04.06.2014 року,
яка не набрала законної сили, у справі
№ 803/946/14 вказане рішення визнано
протиправним та скасоване (а. с. 36-39).

Згідно із частиною другою статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюються на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів
правомірність оскаржуваної в даній
адміністративній справі картки
відмови, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 266
МК України декларант зобов'язаний:
здійснити декларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу
митного органу пред'явити товари,
транспортні засоби комерційного
призначення для митного контролю і
митного оформлення; надати митному
органу передбачені законодавством
документи і відомості, необхідні для
виконання митних формальностей; у
випадках, визначених цим Кодексом та
Податковим кодексом України, сплатити
митні платежі або забезпечити їх
сплату відповідно до розділу X цього
Кодексу; у випадках, визначених цим
Кодексом та іншими законами України,
сплатити інші платежі, контроль за
справлянням яких покладено на митні
органи.

Згідно із частиною першою статті 256 МК
України, відмова у митному оформленні -
це письмове вмотивоване рішення органу
доходів і зборів про неможливість
здійснення митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

Підстави для відмови у митному
оформлені товарів визначені у частині
шостій статті 54 МК, відповідно до якої
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

Таким чином, відповідно до статті 54 МК
України контролюючий орган вправі
відмовити в митному оформлені товарів
лише у разі наявності обґрунтованих
підстав вважати, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів.

Частиною першою статті 54 цього ж
Кодексу передбачено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Як
визначено у частині третій цієї ж
статті, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Аналіз наведених положень МК України
дає підстави прийти до висновку, що за
результатами перевірки правильності
визначення митної вартості товарів,
яка зазначається декларантом під час
здійснення митного оформлення,
контролюючий орган вправі прийняти
одне з наступних рішень: 1) визнати
заявлену декларантом митну вартість; 2)
прийняти письмове рішення про
коригування митної вартості в порядку
визначеному статтею 55 Митного кодексу
України.

Порядок прийняття одного з
вищезазначених рішень врегульований
Правилами заповнення декларації
митної вартості, які затвердженні
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 року № 599.

Зокрема, як визначено у пунктах 2.3, 2.5 - 2.6
вказаних Правил, запис щодо рішення,
яке прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі «Для відміток митного органу»
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки. Якщо за результатом
розгляду поданих декларантом або
уповноваженою ним особою документів
посадовою особою митного органу
встановлені визначені Кодексом
підстави для прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів, в
основному аркуші ДМВ учиняється запис
«Рішення про коригування митної
вартості товарів від ____ № ____». Якщо в
митного органу відсутні зауваження
щодо заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості, відсутні підстави для
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів, то в основному
аркуші ДМВ учиняється запис «митну
вартість визнано».

Таким чином, про прийняте рішення за
результатом контролю правильності
визначення митної вартості товарів
посадова особа митного органу
повідомляє декларанта шляхом
проставляння одного з записів у графі
«Для відміток митного органу»
декларації митної вартості: 1) про
необхідність подання документів для
підтвердження митної вартості товарів
із складенням переліку таких
документів; 2) про прийняття рішення
щодо коригування митної вартості
товарів; 3) про визнання митної
вартості.

Отже, рішення про коригування митної
вартості носять індивідуальний
характер щодо кожної окремої партії
товарів, які підлягають митному
оформленню, оскільки приймаються за
результатом вивчення поданих
декларантом документів, перевірки
цінової інформації згідно баз даних
митної служби тощо. Також при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товарів контролюючий орган
здійснює консультації щодо вибору
методу визначення митної вартості в
порядку частини четвертої статті 57 МК
України, та витребовує необхідні
документи шляхом зазначення їх
переліку в графі «Для відміток митного
органу» декларації митної вартості.

На думку суду, кожна партія товарів, що
підлягає митному оформленню, носить
індивідуальний характер, а тому митні
органи позбавлені права
використовувати раніше прийняті
рішення про коригування митної
вартості до іншої партії товарів, що в
подальшому ввозяться декларантом,
оскільки будь-яких винятків з
процедури, яка встановлена частиною
третьою статті 54, статтею 55 МК України,
законодавство не містить.

Проте, всупереч наведеним положенням
законодавства, розглянувши подані
позивачем до митного оформлення
документи, Ягодинська митниця
Міндоходів не прийняла одного з рішень,
як це передбачено частиною третьою
статті 53 МК України (про визнання
митної вартості товару або про її
коригування), оскільки декларація
митної вартості від 27.11.2013 року не
містить жодних відміток митного органу
у відповідній графі.

Представник відповідача в судовому
засіданні пояснив, що окремого рішення
про коригування митної вартості за
результатом митного оформлення
спірного товару не приймалося.

Суд не приймає до уваги покликання
митного органу на рішення про
коригування митної вартості №
205000006/2013/000124/2 від 21.11.2013 року, оскільки
це рішення стосується іншої поставки
товару, його використання до спірної
поставки товару не передбачено
законодавством.

На думку суду, помилковим є посилання
представника відповідача на Методичні
рекомендації щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України (далі - Методичні рекомендації),
які затвердженні наказом ДМСУ від
13.07.2012 року № 362, з огляду на таке.

Як слідує зі змісту пункту 2 Методичних
рекомендацій, посадові особи митного
органу з метою аналізу, виявлення та
оцінки ризиків здійснюють ряд
процедур, передбачених у відповідних
підпунктах рекомендацій. Зокрема, у
підпункті 2.13 пункту 2 Методичних
рекомендацій передбачено здійснення
перевірки наявності прийнятих іншими
митними органами рішень про
коригування митної вартості товарів,
що ввозились на виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
замінює, що і оцінювані товари.
Водночас, вказані положення Методичних
рекомендацій не звільняють посадових
осіб митного органу від винесення
окремого рішення про коригування
митної вартості. У випадку коли
посадова особа митного органу
встановила наявність іншого рішення
про коригування митної вартості, вона
зобов'язана врахувати його та виконати
вимоги частини третьої статті 54
Митного кодексу України, тобто
прийняти одне з рішень - про визнання
митної вартості чи про її коригування.

Крім того, Методичні рекомендації є
підзаконним нормативно-правовим актом
та носять в першу чергу
рекомендаційний характер, а, відтак, не
можуть підмінювати собою правила,
встановлені законом, а саме частиною
третьою статті 54 МК України.

На думку суду, помилковим є посилання
митного органу на те, що позивач була
зобов'язана відобразити рішення про
коригування митної вартості №
205000006/2013/000124/2 від 21.11.2013 року у графі 43
ВМД, оскільки це рішення стосується
іншої поставки товару, а його
використання до інших поставок не
передбачено законодавством.

Як визначено у Порядку заповнення
митних декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа, який
затверджений наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.2012 року № 651,
графа 43 «Метод визначення вартості»
заповнюється таким чином:

- у лівому підрозділі графи
зазначається порядковий номер методу
визначення митної вартості, що
використовувався;

- у разі наявності чинного рішення про
коригування митної вартості товарів у
правому підрозділі графи зазначається
порядковий номер методу визначення
митної вартості, що використовувався
митним органом.

У випадку, якби підприємець визнала
обґрунтованість шостого методу
визначення митної вартості, вона б
заповнила лівий підрозділ графи 43 ВМД,
однак цього не зробила та вказала в
цьому підрозділі саме перший метод.

Крім того, судом встановлено, що
процедура консультацій між сторонами
щодо вибору методу визначення митної
вартості фактично не проводилася.
Разом з тим, правова позиція щодо
необхідності дотримання митним
органом процедури консультації з
декларантом викладена у постановах
Верховного суду України від 14.05.2013 року
(справа № 21-130а13), від 21.01.2011 року (справа
№ 21-56а10), від 07.02.2011 року (справа № 21-76а10)
та інших, які в силу статті 244-2 КАС
України є обов'язковими для всіх судів
України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем за результатом
контролю митної вартості товару,
поданому позивачем до митного
оформлення 27.11.2013 року, всупереч
вимогам МК України не прийнято рішення
про коригування митної вартості чи про
її визнання, не витребувано у
декларанта додаткових документів на
підтвердження такої вартості, не
проведено процедури консультації щодо
вибору методів визначення митної
вартості, а тому Ягодинська митниця
Міндоходів протиправно відмовила
позивачу у митному оформленні товарів
шляхом прийняття оскаржуваної картки
відмови. Відтак, з наведених вище
підстав, виходячи з наданих суду
статтею 162 КАС України повноважень,
позовні вимоги про визнання
протиправною та скасування
оскаржуваної картки відмови
підлягають до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС
України на користь позивача слід
присудити з Державного бюджету України
судовий збір у передбаченому
законодавством розмірі за подання
адміністративного позову немайнового
характеру, тобто, в сумі 73,08 грн., та який
був сплачений платіжним дорученням №
428 від 23.05.2014 року (а. с. 2).

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Митного кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці Міндоходів №
205070000/2013/00182 від 27 листопада 2013 року.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, податковий номер
НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 73 гривні
08 копійок (сімдесят три гривні вісім
копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.М.Валюх

Постанова складена у повному обсязі 23
червня 2014 року