Справа № 451/860/13-а 2а/451/19/13
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Справа № 12802/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга
О.І.,

судді Ліщинський
А.М.

судді Матковська
З.М.

секретар судового засідання Коцур В.К.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача Косендюк Я.А., ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Радехівського районного суду
Львівської області від 02.10.2013 року у
справі № 451/860/13-а 2а-451/19/13 за позовом
ОСОБА_4 до Радехівської міської ради,
третя особа ОСОБА_3 про визнання
недійсним акту (рішення) міської ради, -

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась з
адміністративним позовом до
Радехівської міської ради Львівської
області, третя особа ОСОБА_3 з вимогою
визнати незаконним та скасувати
рішення Радехівської міської ради
ХХХІV сесії VI скликання від 24 квітня 2013
року за №18 «Про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
передачі її у власність для ведення
садівництва ОСОБА_3».

В обґрунтування
адміністративного позову позивач
покликається на наступне. При прийняті
оскаржуваного рішення земельною
комісією не було враховано те, що
спірна земельна ділянка була
закріплена за домоволодінням
громадянки ОСОБА_4 згідно рішення
виконавчого комітету Радехівської
міської ради від 21 серпня 1990 року та
будівельного паспорта земельної
ділянки, затвердженого 24 серпня 1990
року, яка із її користування у
встановленому законом порядку не
вилучалася. Крім того, земельною
комісією при вирішенні земельного
спору не було дотримано вимог
передбачених статтями 158 та 159
Земельного кодексу України, а також те,
що виконавчим комітетом Радехівської
міської ради Львівської області не
було надано обґрунтованої відмови, що
проект рішення № 19 від 24 квітня 2013 року
на сесії Радехівської міської ради не
набрав необхідної кількості голосів
для передачі земельної ділянки
позивачу.

Постановою Радехівського
районного суду Львівської області від
02.10.2013 року у задоволені позову ОСОБА_4
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу. З посиланням на
невірне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права
апелянт просить постанову суду першої
інстанції скасувати, та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована,
фактично, доводами позовної заяви.
Заявник апеляційної інстанції
зазначає, що суд першої інстанції не
прийняв до уваги, що належним способом
захисту його прав є також
зобов'язання відповідача надати
дозвіл на розробку проекту
землеустрою, відповідно до поданої
заяви 20.03.2013 року. Відмовляючи у
задоволені вимог в частині скасування
рішення Радехівської міської ради № 18
від 24 квітня 2013 року, на думку заявника
апеляційної інстанції, суд першої
інстанції помилково виходив з того, що
вказане рішення не порушує його
права та не стосується його інтересів.
Вказане не відповідає обставинам
справи, оскільки спір виник саме з
приводу даної земельної ділянки,
право на яке намагається захистити
позивач у судовому порядку.

Відповідач надав суду
заперечення на апеляційну скаргу, в
якій просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.
Посилається на те, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
рішення Радехівської міської ради
ХХХІV сесії VI скликання від 24 квітня 2013
року за №18 «Про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
передачі її у власність для ведення
садівництва ОСОБА_3» жодним чином не
порушує права позивача, а стосується
інтересів конкретної особи ОСОБА_3

Представник апелянта в судовому
засіданні підтримує вимоги
апеляційної скарги.

Представники третьої особи
просять в задоволені апеляційної
скарги відмовити, а постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання на виклик
суду не з'явилися, що не перешкоджає
розгляду справи в їх відсутності
згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана постанова
скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 20.03.2013р.
позивач звернулась до Голови
Радехівської міської ради про надання
безоплатно у власність земельну
ділянку площею 0,0075 га для ведення
садівництва в межах норм безоплатної
приватизації.

29.04.2013 року за № 472 позивачу надано
відповідь, що земельна ділянка
відноситься до земель комунальної
власності територіальної громади
міста Радехів в особі Радехівської
міської ради, і що на дану земельну
ділянку площею 0,0075 га ще поступила
заява гр. ОСОБА_3 про надання її у
власність для ведення садівництва,
комісія вирішила винести на розгляд
чергової сесії два проекти рішення: №
18 «Про надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для передачі її у
власність для ведення садівництва»,
згідно якого дано дозвіл гр.. ОСОБА_3; №
19 «Про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
передачі її у власність для ведення
садівництва», згідно якого дано дозвіл
гр. ОСОБА_4. Дані проекти рішень
розглядались на черговій ХХХІУ сесії
Радехівської міської ради 24.04.2013 року
і за пропозицією депутатів
проводилось таємне голосування. За
результатами голосування проект
рішення № 19 не набрав потрібної
кількості голосів депутатів.

Вважаючи такі дії відповідача
неправомірними, ОСОБА_4 звернулась до
суду за захистом своїх прав, свобод та
інтересів.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами суд першої інстанції, як
підставу відмови у задоволені
позовних вимог виходив з того, що
оспорюване рішення суб'єкта владних
повноважень жодним чином не порушує і
не може порушувати права, свободи або
інтереси позивача щодо користування
спірною земельною ділянкою.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції не
погоджується з наступних підстав.

Відповідно до статей 142 - 145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування, крім інших
об'єктів, належить земля, управління
якою здійснюють територіальні громади
через органи самоврядування в межах їх
повноважень шляхом прийняття рішень .

Відповідно до статті 17 Земельного
кодексу України, до повноважень
місцевих державних адміністрацій у
галузі земельних відносин належить:
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом; координація здійснення
землеустрою та державного контролю за
використанням та охороною земель;
вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Згідно зі ст.116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають право
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Статтею 118 Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Відповідно до ч.7 ст. 118 ЗК України,
міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні. При
цьому, підставою відмови у наданні
такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно - правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Отже, суд першої інстанції при
вирішенні даного спору не врахував, що
чинним законодавством не передбачено
право міської ради відступати від
положень ст.118 Земельного кодексу
України, в тому числі не передбачено й
прийняття міською радою рішення про
відмову у задоволенні вимоги,
порушеної в заяві про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою, у
зв'язку з наявністю заяви від іншої
особи.

Таким чином, з огляду на наведене,
орган місцевого самоврядування або
орган виконавчої влади має право
видати двом різним особам дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення однієї земельної ділянки.
Також будь-яких застережень щодо
такої ситуації ЗУ «Про державний
земельний кадастр» не містить.
Фактично, провести реєстрацію
земельної ділянки у органах ДЗК зможе
та особа, яка раніше подасть необхідні
документи. В такому разі, наступна
особа, що звернеться із заявою та
технічною документацією до державного
кадастрового реєстратора, не зможе
провести таку реєстрацію, у зв'язку з
тим, що така реєстрація уже здійснена.

Більш того, матеріали справи свідчать
про те, що лист Радехівської міської
ради від 29.04.2013 року за № 472 не можна
визнати мотивованою відмовою для
позивача, оскільки він не містить
обґрунтування пояснень та мотивів
такої відмови з посиланнями на норми
чинного законодавства.

В такому випадку судова колегія
вважає помилковим висновок суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог.

Згідно ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, оскаржувану постанову не можна
визнати законною та обґрунтованою,
тому відповідно до ст. 202 КАС України,
постанову суду першої інстанції
необхідно скасувати з ухваленням
нового рішення у справі.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, п. 4
ст.202, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И
В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити, постанову Радехівського
районного суду Львівської області від
02.10.2013 року у справі № 451/860/13-а 2а-451/19/13
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення від 24.04.2013 року № 18
Радехівської міської ради ХХХІУ сесії
УІ скликання «Про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
передачі її у власність для ведення
садівництва гр. ОСОБА_3».

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання постановою законної сили, а у
разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Матковська З.М.