Справа № 818/8393/13-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р.Справа № 818/8393/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Рєзнікової С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
05.12.2013р. по справі № 818/8393/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Сумській
області

про визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на посаді,
стягнення моральної шкоди та
заробітної плати за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом УМВС України
в Сумській області, Роти міліції
особливого призначення "Беркут" УМВС
України в Сумській області, в якому, в
урахуванням уточнень позовних вимог,
просив визнати незаконним та
скасувати наказ УМВС України в
Сумській області від 01.10.2013р. №872 «Про
порушення службової дисципліни
міліціонером оперативного взводу РМОП
«Беркут», підпорядкованої УМВС,
сержантом міліції ОСОБА_1 та покарання
винного», визнати незаконним та
скасувати наказ від 223о/с від 24.10.2013р.
«По особовому складу», поновити його
на посаду міліціонера оперативного
взводу Роти міліції особливого
призначення «Беркут» Управління
Міністерства внутрішніх справи
України в Сумській області, стягнути
заробітну плату за час вимушеного
прогулу та стягнути моральну шкоду в
розмірі 1000грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 05.12.2013 року
в задоволенні вищезазначеного позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
а саме: ст. ст. 6, 11, 13, 14 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ст. ст. 43, 252 КЗпП України, ст. 41
Закону України "Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності", що
призвело до неправильного вирішення
справи, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі. Також,
серед іншого, апеляційну скаргу
мотивує тим, що його звільнення
проведено без попередньої згоди
профспілки.

Управлінням Міністерства внутрішніх
справ України в Сумській області
подано до Харківського апеляційного
адміністративного суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких вважає вимоги позивача
безпідставними, незаконними та такими,
що не підлягають задоволенню. Просить
залишити постанову суду першої
інстанції без змін, як таку, що прийнята
відповідно до норм діючого
законодавства.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25.03.2014 року
змінено Роту міліції особливого
призначення "Беркут" УМВС України в
Сумській області на належного
відповідача Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Сумській
області.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2014 року
зупинено провадження у справі №
818/8393/13-а до отримання судом протоколу
зборів Первинної профспілкової
організації РМОП "Беркут" УМВС України
в Сумській області щодо одержання
згоди або відмови у наданні згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації на
звільнення ОСОБА_1

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.05.2014
року поновлено провадження у вказаній
справі.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
підставою для прийняття ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності став
затверджений 27.09.2013 р. висновок
службового розслідування за фактом
порушення службової дисципліни, а саме
невихід ОСОБА_1 01.09.2013р. на службу без
поважних причин (а.с.48-51)

Так, під час проведеного службового
розслідування встановлено, що 01.09.2013р.
проводилася зміна добового наряду
чергової частини підрозділу, під час
якої встановлено, що ОСОБА_1 відсутній
на території підрозділу, а згідно
постової відомості ОСОБА_1 з 09:00 до 18:00
повинен 01.09.2013р. бути за місцем
розташування підрозділу.

Згідно рапорту ОСОБА_1, він 31.08.2013р.
зателефонував на чергову частину та
повідомив чергового Муху С.О., що йому
було закрито лікарняний та 01.09.2013р. може
приступити до виконання службових
обов'язків, на що черговий по
підрозділу старший лейтенант міліції
Муха С.О. його повідомив, що 01.09.2013р.
ОСОБА_1 заступає на ППС на 18 годину.
Наступного дня 01.09.2013р. о 10:40 йому
зателефонував черговий старший
лейтенант міліції Лупійов І.В., який
повідомив, що він 01.09.2013р. вихідний
(а.с.70).

Згідно рапорту чергового по підрозділу
старшого лейтенанта міліції Мухи С.О.,
31.08.2013р. йому зателефонував ОСОБА_1 і
повідомив, що у нього закритий
лікарняний лист, 01.09.2013р. він може
приступити до виконання службових
обов'язків. У відповідь Муха С.О. вказав
ОСОБА_1 , що постова відомість на
01.09.2013р.ще не затверджена і вказав, щоб
ОСОБА_1 обов'язково зателефонував
ввечері після 18 години 31.08.2013р., коли
постова відомість буде затверджена.
Проте, 31.08.2013р. ОСОБА_1 до чергової
частини не зателефонував, 01.09.2013р. на
службу позивач не з'явився (а.с.74, 76).

Згідно рапорту Мальованого Ю.М. 01.09.2013р.
він разом із Мухою С.О. був присутній
під час того, як черговий старший
лейтенант міліції Лупійов І.В.
зателефонував ОСОБА_1 01.09.2013р.
приблизно о 10 годині, якого запитав де
він знаходиться, на що ОСОБА_1 відповів,
що скоро буде. Розмова Лупійова І.В. із
ОСОБА_1 відбувалася у режимі гучного
зв'язку, 01.09.2013р. ОСОБА_1 до частини так і
не прибув (а.с.72).

Згідно рапорту чергового старшого
лейтенанта міліції Лупійова І.В., він
не говорив про те, що 01.09.2013р. ОСОБА_1
вихідний і може не приходити не
приходити на службу (а.с.73).

Під час судового розгляду в суді першої
інстанції, Мальований Ю.М., Лупійов І.В.
підтвердили обставини, викладені ними
у рапортах.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини між
сторонами по справі, застосував
відповідні норми матеріального та
процесуального права та виходив з
наступного.

Дисциплінарний проступок відповідно
до ст.2 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України - це
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків
особи рядового і начальницького складу
згідно із ст.5 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з органів внутрішніх справ,
звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
накладаються начальниками, яким надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального звання
(ст.13 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України).

Наказ відповідно до ст.4
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України є формою
реалізації службових повноважень
особи начальницького складу, згідно з
якими визначаються мета і предмет
завдання, строк його виконання та
відповідальна особа, якій належить
його виконати.

З метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник відповідно до ст.14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України призначає
службове розслідування. Перед
накладенням дисциплінарного стягнення
начальник або особа, яка проводить
службове розслідування, повинні
зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення (ч.5 ст.14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України).

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Зміст наказу
доводиться до відома особи рядового
або начальницького складу, яку
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис. У разі
звільнення з посади або звільнення з
органів внутрішніх справ особі
рядового або начальницького складу
видається витяг з наказу (ч.6 та ч.8 ст.14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України).

У відповідності із ч.1 ст.18
Дисциплінарного статуту ОВС України
дисциплінарне стягнення виконується
негайно, але не пізніше місяця з дня
його накладення, не враховуючи періоду
перебування особи рядового або
начальницького складу у відпустці,
відрядженні або її тимчасової
непрацездатності. Після закінчення
цього строку дисциплінарне стягнення
не виконується. Відповідно до ч.2 ст.18
Дисциплінарного статуту ОВС України
такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з посади та звільнення з
органів внутрішніх справ, накладені на
осіб рядового і начальницького складу,
які тимчасово непрацездатні або
перебувають у відпустці, відрядженні,
виконуються після їх прибуття до місця
проходження служби.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У
разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

Прогул є порушенням трудової
дисципліни, за яке власник має право
звільнити працівника або оголосити
йому догану. В пункті 4 статті 40 КЗпП
передбачено, що трудовий договір може
бути розірвано у разі прогулу (в т. ч.
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Відповідно до статті 148 КЗпП
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку, в нашому випадку -
прогулу.

Встановлені обставини справи, які не
спростовуються доводами апеляційної
скарги, свідчать про те, що наказом №872
від 01.10.2013р. «Про порушення службової
дисципліни міліціонером оперативного
взводу РМОП «Беркут», підпорядкованої
УМВС, сержантом міліції ОСОБА_1 та
покарання винного» позивача було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності шляхом звільнення з
органів внутрішніх справи за п.63 «є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справи (а.с.53-55).

В силу ч. 5 ст. 18 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України», таке
дисциплінарне стягнення як звільнення
з органів внутрішніх справ, вважається
виконаним після видання наказу по
особовому складу.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, у період до виконання Наказу
№872 від 01.10.2013р., а саме до прийняття
Наказу №223о/с від 24.10.2013р. «По особовому
складу», позивача також було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності за порушення
службової дисципліни.

Так, Наказом №206 від 22.10.2013р. «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності» було визнано
порушення позивачем службової
дисципліни, присяги працівника органів
внутрішніх справи України, у
відповідності до ст.ст. 1,2,7,12,14
«Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, ОСОБА_1 був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності за відсутність на
території підрозділу 09.10.2013 р. більше 3
годин без поважних причин, але
враховуючи те, що наказом УМВС України
в Сумській області №872 від 01.10.2013р. було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справи України за
п. 63 «є» (за порушення дисципліни ),
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справи, прийнято до
уваги (а.с.37-38). Підставою для його
прийняття стали затверджений 22.10.2013р.
висновок службового розслідування за
фактом порушення службової дисципліни,
а саме відсутність ОСОБА_1 09.10.2013р. на
території підрозділу без поважних
причин (а.с.48-51) .

Даний наказ на час розгляду справи не
скасований, позивачем не оспорювався,
на даний час наказ є чинним.

Враховуючи виявлені порушення, на
підставі наказу №872 від 01.10.2013р.,
наказом №223о/с від 24.10.2013р. «По
особовому складу» згідно Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справи України позивача
було звільнено з органів внутрішніх
справи у запас Збройних сил (з
постановкою на військовий облік) за п. 63
«є» (за порушення дисципліни) ОСОБА_1,
міліціонера оперативного взводу РМОП
«Беркут», підпорядкованого УМВС з
31.10.2013р. (а.с.69)

Матеріалами справи підтверджений факт
наявності порушення, вчиненого
позивачем, зокрема, згідно листа
непрацездатності, ОСОБА_1 перебував на
лікарняному до 31.08.2013р. включно (а.с.68),
згідно постової відомості 01.09.2013р. був
робочим днем ОСОБА_1, він повинен бути у
підрозділі з 09:00 до 18:00, але 01.09.2013р. до
підрозділу не з'явився.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
приводу необґрунтованості стверджень
позивача про порушення відповідачем
порядку затвердження розстановки
нарядів, оскільки позивача не було
ознайомлено із графіком роботи на
вересень 2013р., виходячи із наступного.

Відповідно до п. 6 Статуту
патрульно-постової служби
патрульно-постова служба міліції
включає: особовий склад служби охорони
громадського порядку, територіальних і
транспортних органів внутрішніх справ,
підрозділів міліції особливого
призначення "Беркут". Режим роботи
особового складу встановлюється за
щомісячним графіком, який складається
заступником командира підрозділу ППСМ
і затверджується начальником
міськрайліноргану внутрішніх справ. В
ньому вказуються дні і часи несення
служби кожним працівником, їх вихідні
дні (середньодобова тривалість
службового часу протягом місяця не
повинна перевищувати встановленої
тривалості робочого дня).

Відповідно до п. 81 Статуту
патрульно-постової служби, організація
патрульно-постової служби
здійснюється на 1 рік - планом
комплексного використання сил і
засобів міліції в охороні громадського
порядку (єдиною дислокацією), який
складається на весняно-літній і
осінньо-зимовий періоди і за
необхідності коректується; на місяць
(декаду) - планом використання
особового складу підрозділів
особливого призначення "Беркут"; інших
підрозділів патрульно-постової служби;
сил громадськості; на поточну добу -
книгою служби нарядів; на виконання
конкретного завдання - наказом або
спеціальним планом.

В даному випадку, 01.09.2013р. для позивача
був робочим днем, оскільки 31.08.2013 року
був затверджений графік на поточну
добу, що підтверджується книгою служби
нарядів.

Також, на думку колегії суддів доводи
позивача про те, що звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу і відповідач
застосував його без ретельного
вивчення і дослідження всіх обставин,
не заслуговують на увагу, оскільки
право давати оцінку характеру
проступку та вживати заходи
дисциплінарного стягнення за нього
належить виключно відповідачеві. Крім
того, суд вважає, що при вирішенні
питання про застосування до позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ,
відповідачем була врахована попередня
поведінка позивача, який на момент
звільнення мав діючі дисциплінарні
стягнення.

При обранні заходу дисциплінарного
стягнення відповідачем було взято до
уваги те, що позивач раніше
притягувався до відповідальності, так,
наказом №150 від 14.08.2013р. ОСОБА_1
оголошено догану (за порушення
службової дисципліни), наказом №177 від
09.092013р. оголошено сувору догану
(введення керівництва РМОП «Беркут» в
оману, проявлену у ході службового
розслідування нещирість, порушення
присяги працівника ОВС, Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу ОВС),
що також підтверджується висновками
службових розслідувань та відповідною
довідкою (а.с.110)

На даний час лише дисциплінарне
стягнення, застосоване наказом №43 від
26.04.2013р., зокрема, «зауваження» та
позбавлення премії в розмірі 20%
строком на 1 місяць оспорювалося
позивачем, на час розгляду справи
постанова суду від 11.09.2013р. не набрала
законної сили, інші дисциплінарні
стягнення не ос порені, не скасовані.

Колегія суддів відхиляє доводи
апелянта про відсутність згоди
профспілкового Комітету первинної
профспілкової організації на його
звільнення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 37, 38, 39
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності»
повноваженнями, щодо погодження на
розірвання трудового договору з
ініціативи роботодавця з працівником,
наділені виключно виборні органи
первинної профспілкової організації.

Однак, відповідачем не надано суду
доказів звернення до виборного органу
Первинної профспілкової організації
РМОП "Беркут" УМВС України в Сумській
області щодо надання згоди на
звільнення позивача.

При цьому, не отримання згоди виборного
органу на розірвання трудового
договору з ініціативи роботодавця з
працівником не може бути безумовною
підставою для поновлення працівника на
роботі за відсутності інших порушень,
оскільки відповідно п. 15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України N 9 від
06.11.1992 року «Про практику розгляду
судами трудових спорів» встановивши,
що звільнення працівника проведено
власником або уповноваженим ним
органом без належного звернення до
профспілкового органу, суд самостійно
запитує згоду профспілкового органу і
після її одержання або відмови
профспілкового органу в дачі згоди на
звільнення працівника розглядає спір
по суті.

На виконання вказаних положень,
Харківським апеляційнім
адміністративним судом 01.04.2014 року
винесено ухвалу, якою зобов'язано
Первинну профспілкову організацію
РМОП "Беркут" УМВС України в Сумській
області провести збори, наяких
розглянути питання щодо одержання
згоди або відмови у наданні згоди
виборного органу на звільнення ОСОБА_1

Первинною профспілковою організацію
МОП "Беркут" УМВС України в Сумській
області, на своєму засіданні 04.05.2014
року, вирішено відмовити у наданні
згоди на звільнення ОСОБА_1, що
підтверджується протоколом від 04.05.2014
року № 12.

Разом з тим, відмова профспілкової
організації не містить достатнього
обґрунтування, яке може свідчити про
наявність обставин, які можуть бути
визнані належною підставою для відмови
в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1

Крім того, відмова профспілкової
організації у наданні згоди на
звільнення позивача не містить будь
яких фактів, щоб спростовували
висновки службового розслідування або
перешкоджали притягненню ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищезазначені
характеризуючі дані позивача, а також
наявність дисциплінарного стягнення,
колегія суддів приходить до висновку
про безпідставність тверджень
позивача щодо порушення відповідачем
порядку його звільнення.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно з ч.2 ст.71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як встановлено судом першої інстанції,
з висновком якого погоджується суд
апеляційної інстанції, відповідач
належними та допустимими доказами,
дослідженим в судовому засіданні,
довів у спірних правовідносинах
правомірність своїх дій щодо
звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Аналізуючи усі вищенаведені обставини,
колегія суддів прийшла до переконання
про те, що доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
безпідставність позовних вимог,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 05.12.2013р. по
справі № 818/8393/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Ральченко І.М. Рєзнікова С.С.