Справа № 805/6077/14
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 р.
Справа № 805/6077/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

10 год. 45 хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Смагар
С.В. розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕР-МЕТАЛ», м.
Донецьк

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕР-МЕТАЛ»
заявлено позов до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними дій
щодо корегування показників
податкової звітності в АІС «Податковий
блок» «Підсистемі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів» за період: з 1 грудня 2013
року по 31 березня 2014 року, зобов'язання
відновити в АІС «Податковий блок»
«Підсистемі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів» показники податкової
звітності за період з 1 грудня 2013 року
по 31 березня 2014 року, що зазначені у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на протиправність
дій відповідача щодо самостійної зміни
показників податкових зобов'язань та
податкового кредиту в інформаційній
системі «Податковий блок» розділу
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту в розрізі
контрагентів», та зазначає, що висновки
відповідача ґрунтуються на
припущеннях щодо відсутності
документального підтвердження
господарських відносин з
контрагентами, оскільки первинні
документи позивача податковим органом
взагалі не перевірялися. Позивач
вважає, що відповідач порушує його
право на те, щоб задекларовані
підприємством показники відповідали
показникам, відображеним в електронних
базах податкової звітності. Крім цього,
позивач зазначає, що відсутність за
юридичною адресою, неможливість
підтвердити відображення контрагентом
сум податку на додану вартість у складі
податкових зобов'язань не є підставою
для позбавлення позивача права на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість. Через
канцелярію суду 3 червня 2014 року
позивач надав заяву про розгляд справи
в порядку письмового провадження.

Відповідач через канцелярію суду
надав письмові заперечення, копії
висновку експерта, висновку про
результати відпрацювання ризикового
платника податків, витяг з АІС
«Податковий блок». У письмових
запереченнях відповідач просив суд
розглянути справу без участі
представника відповідача, проти
позовних вимог заперечував, вважає, що
його дії відповідають вимогам діючого
законодавства, що не порушує
охоронюваних законом прав та інтересів
позивача з огляду на той факт, що
висновки акту є службовим документом,
носієм доказової інформації. Крім
цього, відповідач зазначає, що
автоматизована система співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України є програмним
продуктом, створеним для внутрішнього
використання органами державної
податкової служби для обробки зібраної
інформації в автоматичному режимі, при
цьому, жодних нарахувань або
збільшення податкових зобов'язань,
рівно як і зменшення суми податкового
кредиту з податку на додану вартість за
карткою особового рахунку позивача
відповідачем здійснено не було.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта. Таким чином, суд дійшов
висновку щодо можливості розгляду
даної справи у письмовому провадженні
на підставі наявних у матеріалах
справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані
докази за своїм внутрішнім
переконанням, суд встановив наступне.

Товариств з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕР-МЕТАЛ» є
юридичною особою, включене до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців за номером
38748811, за адресою: м. Донецьк, вул.
Куйбишева,25В, що підтверджується
випискою з ЄДР від 5 травня 2014 року, має
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість від 1 липня
2013 року НБ № 556784, виданого ДПІ у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві.

Позивачем до відповідача були подані
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2013 року, січень,
лютий, березень 2014 року.

8 травня 2014 року відповідачем
складений акт № 1294/26-55-22-07/38748811 про
неможливість проведення зустрічної
звірки позивача щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 1 грудня 2013 року по
31 березня 2014 року.

Відповідач в акті звірки від 8 травня
2014 року посилається на встановлення
факту відсутності місцезнаходження
позивача за адресою м. Київ, провулок
Липський,5, у зв'язку із чим, керуючись
даними інформаційних баз Міндоходів,
здійснює висновок, що перевіркою
встановлені порушення пункту 187.1
статті 187, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті
198 Податкового кодексу України, що
призвело до завищення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за період з грудня 2013 року по
березень 2014 року на суму 4622957 грн. та
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість за період з
грудня 2013 року по березень 2014 року на
суму 4542619 грн.; за результатами звірки
ТОВ «ІНТЕР-МЕТАЛ» не підтверджено
задекларовані податкові зобов'язання з
ПДВ за період з грудня 2013 року по
березень 2014 року, а також не
підтверджено задекларований
податковий кредит з ПДВ за період з
грудня 2013 року по березень 2014 року;
перевіркою встановлено, що правочини,
укладені з контрагентами порушують
публічний порядок, суперечать
інтересам держави та суспільства,
вчинені удавано з метою ухилення від
сплати податків третіх осіб.

Як вбачається з витягів з
Автоматизованої інформаційної бази
«Податковий блок» (надалі - АІС
«Податковий блок») розділ «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів»,
наданих суду позивачем через
канцелярію суду 3 червня 2014 року, на
підставі висновків акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки від 8 травня 2014 року №
1294/26-55-22-07/38748811 відповідачем було
здійснене коригування показників
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податкового
кредиту, визначених Товариством з
обмеженою діяльністю «ІНТЕР-МЕТАЛ» в
деклараціях з податку на додану
вартість за січень, лютий, березень 2014
року. З позовної заяви та письмових
заперечень на позов судом також
встановлено, що будь-яких податкових
повідомлень-рішень стосовно позивача
за висновками акту від 8 травня 2014 року
відповідачем не приймалося. З акту
звірки від 8 травня 2014 року також
вбачається, що позивачем за грудень 2013
року декларація з податку на додану
вартість була подана з показниками 0
грн. податкових зобов'язань та 0 грн.
податкового кредиту, внаслідок чого
коригувань показників позивача в АІС
«Податковий блок» на підставі акту від
8 травня 2014 року відповідачем здійснено
не було.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до підпункту 73.5 статті 73
Податкового кодексу України з метою
отримання податкової інформації
контролюючі органи мають право
проводити зустрічні звірки даних
суб'єктів господарювання щодо платника
податків. Зустрічною звіркою
вважається співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання, що
здійснюється контролюючими органами з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. За результатами
зустрічних звірок складається довідка,
яка надається суб'єкту господарювання
у десятиденний термін.

Таким чином, з зазначеної норми
вбачається, що зустрічна звірка не є
перевіркою в розумінні Податкового
кодексу України, а її результати
повинні бути оформлені довідкою.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 27 грудня 2010 року № 1232
затверджений Порядок проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, відповідно до
пунктів 3, 4 якого з метою проведення
зустрічної звірки орган державної
податкової служби (ініціатор) надсилає
органу державної податкової служби
(виконавцю), на обліку в якому перебуває
суб'єкт господарювання, запит про
проведення зустрічної звірки для
підтвердження отриманих від платника
податків та зборів даних. Зустрічна
звірка може бути проведена органом
державної податкової служби
(ініціатором) самостійно у разі, коли
суб'єкт господарювання перебуває на
обліку в тому ж органі державної
податкової служби, в якому перебуває
платник податків, або в межах одного
населеного пункту. Орган державної
податкової служби (виконавець), який
проводить зустрічну звірку, складає
довідку за наявності інформації, для
отримання якої надіслано запит органом
державної податкової служби
(ініціатором), та її документального
підтвердження. У разі відсутності
запитуваної органом державної
податкової служби (ініціатором)
інформації орган державної податкової
служби (виконавець) надсилає завірений
печаткою запит про подання інформації
та її документального підтвердження
суб'єкту господарювання за його
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) рекомендованим листом з
повідомленням про вручення чи особисто
вручає суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку.

Суд зазначає, що жодних доказів про
надіслання запитів до позивача
відповідачем надано суду не було, та, як
вбачається з акту звірки від 8 травня 2014
року, відповідач при складанні акту
взагалі не використовував первинних
документів та інформації від позивача.
Звірка проводилися тільки за даними
інформаційних баз податкового органу,
показниками податкових декларацій, без
дослідження первинних документів
підприємства, у зв'язку із тим, що
контролюючим органом на час звірки не
встановлене місцезнаходження
підприємства за юридичною адресою.

Суд також зазначає, що акти про
неможливість проведення зустрічних
звірок не є тим самим, що і результати
проведених зустрічних звірок, які є
джерелом отримання податкової
інформації, що статтею 83 Податкового
кодексу України визначене в якості
підстави для висновків під час
проведення перевірок. Сама по собі
неможливість реалізації контролюючими
органами визначеної законодавством
компетенції щодо проведення
зустрічних звірок не може вважатись
доказом вчинення порушень податкового
законодавства платником податків. Крім
цього, при складанні акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки не може бути встановлений факт
відсутності підприємства за
місцезнаходженням.

Відповідно до частини 5 статті 17
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року
№ 755-ІV, в Єдиному державному реєстрі
містяться також відомості про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням, про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу, а також відомості про
зарезервовані найменування юридичних
осіб.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. А частина 3
цієї статті визначає, якщо відомості,
які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, не були до нього
внесені, вони не можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
крім випадків, коли третя особа знала
або могла знати ці відомості.

Отже, належними та допустимими
доказами відсутності платника
податків за його місцезнаходженням в
розумінні статті 70 КАС України у даному
випадку є відомості, які містяться в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 5 травня
2014 року позивач зареєстрований за
адресою: м. Донецьк, вул. Куйбишева,25В.
Відповідач не надав суду доказів
внесення до Єдиного державного реєстру
відомостей щодо відсутності платника
податків (позивача) за юридичною
адресою. Одночасно, відповідачем в акті
від 8 травня 2014 року зазначається про
відсутність позивача за адресою: м.
Київ, провулок Липський,5, але позивач
зареєстрований в ЄДР за іншою адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що відповідачем
необґрунтовано зроблені висновки про
відсутність позивача за юридичною
адресою.

Суд також вважає безпідставним та
необґрунтованим висновок відповідача
щодо відсутності реального здійснення
господарських операцій позивача з
контрагентами, враховуючи, що
реальність господарської операції
ніяким чином неможливо перевірити
тільки по показникам податкової
декларації платника податків та
додатків до неї. Первинні документи
позивача та його контрагентів по
господарським операціям з позивачем не
досліджувалися податковим органам, а
отже, зазначення у висновках акту про
відсутність реальності господарських
відносин, є передчасним, та є
припущенням і не може бути прийнято
судом до уваги.

Оскільки предметом спору є
правомірність чи неправомірність
коригування відповідачем
задекларованих позивачем показників
податкових декларацій на підставі акту
про неможливість проведення
зустрічної звірки, суд не вбачає
необхідності у даній справі самостійно
перевіряти реальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами, привласнюючи
компетенцію податкового органу, який
не перевіряв під час звірки первинні
документи позивача. Відповідач зробив
висновок про відсутність реальності
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентами,
керуючись тільки даними інформаційних
баз Міндоходів, а отже такий висновок є
передчасним та необґрунтованим.

Відповідно до статті 74 Податкового
кодексу України податкова інформація,
зібрана відповідно до цього Кодексу,
може зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах контролюючих
органів або безпосередньо посадовими
(службовими) особами контролюючих
органів. Перелік інформаційних баз, а
також форми і методи опрацювання
інформації визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Зібрана податкова інформація та
результати її опрацювання
використовуються для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій та завдань.

Суд зазначає, що зустрічна звірка є
заходом інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності контролюючого
органу відповідно до пункту 73.5 статті 73
Податкового кодексу України та,
відповідно її віднесенням
законодавцем до глави 7 Податкового
кодексу України
«Інформаційно-аналітичне забезпечення
діяльності контролюючих органів». В
той час, як функція податкового органу
щодо контролю за дотриманням
податкового та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
реалізується останніми шляхом
проведення перевірок у випадках та в
порядку, встановленому Податковим
кодексом України.

Статтею 54 Податкового кодексу
України встановлено, що суми
податкових та грошових зобов'язань
визначаються або платником податків
самостійно шляхом їх зазначення у
податковій декларації або
визначається контролюючим органом
шляхом прийняття рішення про
визначення сум грошового зобов'язання.
Податковим кодексом України
передбачено узгодження податкових
зобов'язань.

Суд зазначає, що процес зіставлення
даних податкової звітності з податку
на додану вартість у розрізі
контрагентів є формальним рівнем
податкового контролю, на стадії якого
податковий орган фактично порівнює
задекларовані контрагентами
кореспондуючі суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
метою оперативного виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці. Зазначений
етап контрольно-перевірочної роботи не
передбачає здійснення податковим
органом оцінки дотримання платником
вимог податкового законодавства та
аналізу змісту та характеру
правовідносин, що стали підставою для
формування даних податкового обліку
платника, адже питання правильності
відображення платником в обліку
проведених господарських операцій
досліджуються податковим органом при
проведенні податкової перевірки
платника з дослідженням
фінансово-господарських документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податку.

Суд також зазначає, що висновок щодо
правильності (або недостовірності)
задекларованих платником даних
податкового обліку як підстави для
внесення змін до вказаної бази даних
може бути зроблений податковим органом
після визначення платникові грошових
зобов'язань та їх узгодження у
встановленому законом порядку.
Відповідач за наслідками проведеної
звірки не приймав податкове
повідомлення-рішення, на підставі
якого після його узгодження можливо
було внести дані до АІС «Податковий
блок».

Суд не приймає доводи відповідача
про те, що вказана автоматизована
інформаційна система створена тільки
для службового користування, у зв'язку
із чим коригування податкових
зобов'язань та податкового кредиту
позивача не може порушувати прав та
інтересів останнього, оскільки ця
система повинна відображати фактичні
задекларовані позивачем показники
своєї господарської діяльності і її
коригування можливе лише за наслідками
узгодження грошових зобов'язань.
Податкові органи використовують
вказану систему у своїй роботі, в тому
числі, й для співставлення показників,
які задекларовані позивачем та його
контрагентами, а розбіжності в цих
показниках призводять до створення
штучних підстав для проведення
перевірок суб'єктів господарської
діяльності. Стосовно копій висновку
експерта від 14 квітня 2014 року № 179 та
висновку про результати відпрацювання
ризикового платника податків (без
номер та дати), наданих суду
відповідачем разом із письмовими
запереченнями, суд зазначає, що ці
висновки ніяким чином не впливають на
предмет спору, про що і відповідачем у
запереченнях не зазначено.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку щодо безпідставності
коригування відповідачем в АІС
«Податковий блок» показників
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податкового
кредиту, визначених позивачем в
деклараціях з податку на додану
вартість з податку на додану вартість
за січень, лютий, березень 2014 року, на
підставі акту про неможливість
проведення зустрічної звірки від 8
травня 2014 року № 1294/26-55-22-07/38748811.

Суд вважає, що дії відповідача по
коригуванню задекларованих платником
податків (позивачем) показників у такий
спосіб ставить суб'єкта господарювання
(позивача) у правову невизначеність,
оскільки, з одного боку наявні висновки
акту звірки про встановлені порушення
податкового законодавства, а з іншого
боку, відсутня можливість для
оскарження податкового
повідомлення-рішення контролюючого
органу, яке б було прийнято за
наслідками порушень, встановлених
актом перевірки. Суд не приймає
посилання відповідача на те, що він
діяв в межах наданих йому повноважень
та відповідно до вимог чинного
податкового законодавства, та
зазначає, що єдиною підставою для
внесення змін до АІС «Податковий блок»,
якими коригуються задекларовані
показники, є наявність грошових
зобов'язань, які визначені податковим
повідомленням-рішенням, на підставі
висновків акту перевірки про порушення
платником податків податкового
законодавства. Тому у відповідача не
було відповідного права коригувати
позивачеві показники податкового
кредиту та податкові зобов'язання.
Висновок щодо правильності або
недостовірності задекларованих
платником даних податкового обліку, як
підстави для внесення змін до бази,
може бути відтворений податковим
органом після визначення платникові
грошових зобов`язань у встановленому
законом порядку. У податковому праві
визнається критерій добросовісності
платника, який передбачає законність
дій платника у сфері податкових
правовідносин, доки це не спростовано у
порядку, встановленому Податковим
кодексом України. Наведене також
виключає можливість застосування до
платника негативних наслідків,
зокрема, у вигляді виключення з бази
задекларованих ним даних, до моменту
донарахування йому грошового
зобов`язання в порядку статті 54
Податкового кодексу України.

Таким чином, суд вважає, що
відповідач не довів правомірність
внесення до АІС «Податковий блок»
коригування показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань
позивача. Суд зазначає, що відповідач
не навів жодних правових підстав щодо
можливості коригування контролюючим
органом показників податкового
зобов'язання та податкового кредиту
платника податків на підставі
висновків акту про неможливість
проведення зустрічної звірки.

Одночасно, дослідивши матеріали
справи, зокрема, акт звірки від 8 травня
2014 року, витяг з АІС «Податковий блок»,
суд дійшов висновку щодо відсутності
факту коригування відповідачем
показників, визначених позивачем у
податковій декларації за грудень 2013
року, внаслідок чого в цій частині
позовних вимог суд відмовляє позивачу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку щодо задоволення позовних
вимог позивача частково, з урахування
необхідності часткового виходу за межі
позовних вимог для захисту порушених
прав позивача та більш чіткого
визначення обов'язку відповідача.
Судові витрати (сплачені квитанцією
від 15 травня 2014 року № 0410030) підлягають
присудженню позивачеві з Державного
бюджету України відповідно до статті 94
КАС України пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42,
47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕР-МЕТАЛ» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними дій щодо
корегування показників податкової
звітності в АІС «Податковий блок»
«Підсистемі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів» за період: з 1 грудня 2013
року по 31 березня 2014 року, зобов'язання
відновити в АІС «Податковий блок»
«Підсистемі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів» показники податкової
звітності за період з 1 грудня 2013 року
по 31 березня 2014 року, що зазначені у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість, задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві по коригуванню в
АІС «Податковий блок» розділ «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів»
показників податкових зобов'язань з
податку на додану вартість та
податкового кредиту, визначених
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕР-МЕТАЛ» в
деклараціях з податку на додану
вартість за січень, лютий, березень 2014
року, на підставі акту про неможливість
проведення зустрічної звірки від 8
травня 2014 року.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві відновити в АІС «Податковий
блок» в розділі «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів»
показники податкових зобов'язань з
податку на додану вартість та
податкового кредиту, визначених
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕР-МЕТАЛ» в
деклараціях з податку на додану
вартість за січень, лютий, березень 2014
року з урахуванням додатків до
декларацій.

В іншій частині позовних вимог у
задоволенні відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕР-МЕТАЛ»
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 36 грн. 54 коп.

Постанова прийнята у нарадчій
кімнаті 18 червня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови

Суддя
Смагар С.В.