Справа № 815/2989/14
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2989/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року

Одеський окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Катаєвої Е.В.

секретаря Швеця В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗЕРНОТРАНС» до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі міста Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю
«ЗЕРНОТРАНС» (далі ТОВ «ЗЕРНОТРАНС») з
позовом до Державної податкової
інспекції у Приморському районі міста
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області (далі ДПІ), в якому
просить скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача від
30.04.2014 року № (форми «Р») про
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму
1177797,00грн. (785198,00грн за основним
платежем, 392599,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями), № (форми
«П») про зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі
140005,00грн. за звітний 2013 рік; №
(форми «Р») про збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 1026296,00грн.
(821037,00грн за основним платежем, 205259,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями), № (форми «Р») про
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на суму 47831,41грн. (28598,53грн
за основним платежем, 19232,88 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями),
№ (форми «Р») про збільшення
позивачу грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на суму
510,00грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями 08.05.2013 року № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на прибуток на суму 49536,00грн. та
№ про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 58418,00грн.

Позивач зазначив, що рішення, які
оспорюються винесені на підставі Акту
№2163/15-53-22-04/32078570 від 15.04.2014 року «Про
результати планової виїзної
документальної перевірки ТОВ
«ЗЕРНОТРАНС» , з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.12.2013 року» Згідно висновку акту
перевірки ним порушено: - п. 44.1. ст. 44,
пп.138.1.1 п.138.1, п. 138.4, п.138.6 ст.138 ПКУ, в
результаті чого завищено від'ємне
значення податку на прибуток на 140 005
грн., занижено податок на прибуток в
сумі 785 198 грн.; - п.185.1 ст.185, п.186.1, п.186.3
ст.186, п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 ПКУ, в
результаті чого встановлено заниження
податку на додану вартість, який
підлягає сплаті до бюджету на 821 037 грн.;
- пп.14.1.54,пп..14.1.180, п.14.1ст.14, 162.1.1.,
пп. 162.1.2., пп. 162.1.3, п. 162.1, ст. 162, пп. 163.1.1,
163.1.2., п.163.1, пп. 163.2.1., пп. 163.2.2. п. 163.2. ст.163,
пп. 164.1.1., пп. 164.1.2 п. 164.1 , пп. 164.2.1, пп.164.2.2.,
пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1,
пп.168.1.2 п. 168.1,п. 168.3, пп. 168.4.1, пп. 168.4.2, пп.
168.4.3, 168.4.4., пп.168.4.5., пп.168.4.7 п. 168.4 ст.168,
пп.170.9.1, пп.170.9.2, пп.170.9.3 п. 170.9 ст.170, п.171.1,
п.171.2 ст.171 ПКУ, в результаті чого
встановлено неутримання та
неперерахування податку на доходи
фізичних осіб у 2012-2013 роках на загальну
суму 28598,53 грн.; - п. 119.2 ст.119, п. 176.2 ст.176
ПКУ, в результаті чого встановлено, що
податкова звітність про суми доходів
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків та суми утриманого
з них податку за період з 3 кварталу 2012
року по 4 квартал 2013 року надавалась з
помилками до ДПІ у Приморському районі
м. Одеси, а саме невірно відображена
суми виплачених доходів працівникам.

Але ці висновки Акту перевірки не
відповідають дійсним обставинам,
оскільки ТОВ «ЗЕРНОТРАНС» валові
витрати та податковий кредит по
взаємовідносинам з ТОВ «Пальміра Агро»
та ТОВ «ПСВ Трейдінг» формувало
відповідно до вимог податкового
законодавства, про що свідчать
первинні документи, які досліджувались
перевіряючи ми та наявність яких не
оспорюється в акті перевірки.
Твердження перевіряючих з посиланням
на ст.7 Закону України «Про карантин
рослин» на те, що в актах
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
неможливо визначити в межах яких
договорів доручень, що укладені з
«Доверителями» (замовниками послуг
ТЕО) проводились репрезентативні
відбори проб вантажу (не вказана назва
суб'єкта), що не дає змогу однозначно
визначити, що вказані послуги мали
вплив на формування собівартості
реалізованих послуг ТЕО, не відповідає
дійсності, так як до перевірки були
надані усі первинні документи щодо
надання вищевказаної послуги, у тому
числі договори з контрагентами ТОВ
«Пальміра Агро» та ТОВ «ПСВ Трейдінг»,
предметом яких були послуги по
проведенню карантинного догляду
вантажу, оформленню в Державній
інспекції по карантину рослин дозволів
на переміщення зернових та масляничних
вантажів, оскільки без оформлення цих
дозволів не можливо було переміщувати
зазначений вантаж, тобто неможливо
було його контрагентам здійснювати
послуги по
транспортно-експедиторському
обслуговуванню вантажів.

Також позивач вважає необґрунтованим
посилання перевіряючих на наявність
порушеного кримінального провадження
відносно підприємств, які були
контрагентами ТОВ «Пальміра Агро» та
ТОВ «ПСВ Трейдінг», як на підставу
нарахування грошових зобов'язань ТОВ
«ЗЕРНОТРАНС» , оскільки відносно саме
ТОВ «Пальміра Агро» та ТОВ «ПСВ
Трейдінг», які були його контрагентами
кримінальне провадження не порушено, в
акті перевірки не приведено жодної
обставини щодо невідповідності
первинних документів вимогам Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність». На час
здійснення господарських операцій
його контрагенти ТОВ «Пальміра Агро»
та ТОВ «ПСВ Трейдінг були
зареєстровані платниками ПДВ,
знаходились в ЄДР, тобто мали повний
обсяг спеціальної правоздатності та
дієздатності.

Крім того, у ТОВ «ЗЕРНОТРАНС» наявні
всі податкові накладні, які
відображені у реєстрах отриманих
накладних та деклараціях за
відповідний період по
взаємовідносинам з ТОВ «Пальміра Агро»
та ТОВ «ПСВ Трейдінг», що не
спростовується в акті перевірки, а
також не спростовується факт оплати
підприємством сум ПДВ у ціні придбаних
у контрагентів послуг. Таким чином, у
ТОВ «ЗЕРНОТРАНС» не допущено жодного
порушення податкового законодавства
щодо формування валових витрат,
податкового кредиту та дотримано всіх
вимог передбачених законом.

Що стосується відшкодування витрат
працівникам підприємства добових на
відрядження та відшкодування витрат на
паливо, то підприємство здійснювало їх
в строгій відповідності до вимог
законодавства, а саме на підставі
наказу на відрядження, посвідчень на
відрядження з відповідними відмітками
підприємств, де знаходились
працівники, авансових звітів, а також
відповідно до квитанцій їм
відшкодовувались витрати на пальне,
оскільки транспортний засіб
орендувався підприємством.
Співробітники мають роз'їзний характер
праці у заявку з необхідністю
перебування на станціях та елеваторах
для відвантаження зернових та
масляничних культур, незалежно в якій
день та час це відвантаження
відбувається, тому висновки
перевіряючих про необґрунтоване
відшкодування добових неправомірні.
Крім того, у ряді випадків дані акту
перевірки в загалі не відповідають
дійсності. Так, в акті перевірки
зазначено, що 442,32грн. компенсовані
витрати на придбання бензину ОСОБА_2,
проте ці витрати компенсовані ОСОБА_3
згідно авансовому звіту №198 від 31.07.2012
року. Сума у 48,00 грн. була компенсована
ОСОБА_4 у зв'язку з відрядженням на
відправлення пошти (авансовий звіт №206
від 06.08.2012 року), а не ОСОБА_5 за паливо,
як зазначено в акті перевірки.
Співробітнику ОСОБА_6 біло
компенсовано підтверджені витрати на
бензин згідно фіскального чеку та
авансового звіту №339 від 30.12.2012 року
865,40грн., а не 1659,52грн., як зазначено в
акті перевірки.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
а також зазначив, що оскільки
відвантаження вантажу зернових та
масляничних культур відбувається у
інших містах держави працівникам
підприємства оформлюються відрядження
наказом по підприємству та
виплачуються добові, а також
компенсуються підтверджені витрати на
паливо згідно авансових звітів.
Жодного порушення законодавства
підприємством не допущено та виплачено
та відшкодовано працівникам лише
підтверджені витрати. В акті перевірки
допущено невірне зазначення сум
відшкодованих працівникам або невірно
зазначені прізвища цих працівників, що
також свідчить про неправомірність
прийнятого відповідачем рішення.

Представники відповідача вважали
позовні вимоги необґрунтованими та
зазначили, що прийняти податкові
повідомлення-рішення за результатами
перевірки є правомірними.
Відшкодування працівникам
підприємства, які були відряджені,
коштів за паливо враховується лише при
наявності розрахункового документу,
проте підприємством відшкодовувались
витрати за фіскальними чеками, які на
думку перевіряючих не є належними
документами щодо підтвердження витрат,
а тому вважається додатковим благом
фізичних осіб. Наполягали на
правомірності висновків щодо
неутримання та неперерахування
податку на доходи фізичних осіб,
вважаючи зазначення невірних сум
технічною помилкою.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та проаналізувавши
надані сторонами докази у їх
сукупності, судом встановлено, що ТОВ
«ЗЕРНОТРАНС» зареєстровано виконавчим
комітетом Одеської міської ради 08.07.2002
року (т.1 а.с.66-85). Знаходиться на
податковому обліку в органах державної
податкової служби з 11.07.2002 року.

З 19.03.2014 року по 08.04.2014 року ДПІ
проведено перевірку позивача, за
результатами якої складений Акт
перевірки №2163/15-53-22-04/32078570 від 15.04.2014
року «Про результати планової виїзної
документальної перевірки ТОВ
«ЗЕРНОТРАНС» , з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.12.2013 року» (т.1 а.с.93-153).

На підставі Акту перевірки
№2163/15-53-22-04/32078570 від 15.04.2014 року ДПІ
30.04.2014 року прийняло податкові
повідомлення-рішення № (форми
«Р») про збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму
1177797,00грн. (785198,00грн за основним
платежем, 392599,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями), № (форми
«П») про зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі
140005,00грн. за звітний 2013 рік; №
(форми «Р») про збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 1026296,00грн.
(821037,00грн за основним платежем, 205259,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями), № (форми «Р») про
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на суму 47831,41грн. (28598,53грн
за основним платежем, 19232,88 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями),
№ (форми «Р») про збільшення
позивачу грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на суму
510,00грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (т 1 а.с.87-91).

У висновку Акту перевірки
№2163/15-53-22-04/32078570 від 15.04.2014 року
зазначено, що перевіркою встановлено
порушення позивачем: - п. 44.1. ст. 44,
пп.138.1.1 п.138.1, п. 138.4, п.138.6 ст.138 ПКУ, в
результаті чого завищено від'ємне
значення податку на прибуток на 140 005
грн., занижено податок на прибуток в
сумі 785 198 грн.; - п.185.1 ст.185, п.186.1, п.186.3
ст.186, п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 ПКУ, в
результаті чого встановлено заниження
податку на додану вартість, який
підлягає сплаті до бюджету на 821 037 грн.;
- пп.14.1.54,пп..14.1.180, п.14.1ст.14, 162.1.1.,
пп. 162.1.2., пп. 162.1.3, п. 162.1, ст. 162, пп. 163.1.1,
163.1.2., п.163.1, пп. 163.2.1., пп. 163.2.2. п. 163.2. ст.163,
пп. 164.1.1., пп. 164.1.2 п. 164.1 , пп. 164.2.1, пп.164.2.2.,
пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1,
пп.168.1.2 п. 168.1,п. 168.3, пп. 168.4.1, пп. 168.4.2, пп.
168.4.3, 168.4.4., пп.168.4.5., пп.168.4.7 п. 168.4 ст.168,
пп.170.9.1, пп.170.9.2, пп.170.9.3 п. 170.9 ст.170, п.171.1,
п.171.2 ст.171 ПКУ, в результаті чого
встановлено неутримання та
неперерахування податку на доходи
фізичних осіб у 2012-2013 роках на загальну
суму 28598,53 грн.; - п. 119.2 ст.119, п. 176.2 ст.176
ПКУ, в результаті чого встановлено, що
податкова звітність про суми доходів
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків та суми утриманого
з них податку за період з 3 кварталу 2012
року по 4 квартал 2013 року надавалась з
помилками до ДПІ у Приморському районі
м. Одеси, а саме невірно відображена
суми виплачених доходів працівникам
(т.1а.с. 125 - 126)

Пунктом 4.1 ст.44 ПКУ визначено, що для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п. 138.1 ст. 138 ПКУ витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6
-138.9, 138.11 цієї статті. Відповідно до
пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПКУ витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку. Пунктами
138.4,136.5 ст.138 ПКУ встановлено, що витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.
Собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України
право суб'єкта господарювання на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій, зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 ПКУ встановлено,
що податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Пунктом 198.6 ст.198 ПК України
також встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог
закону

Пунктом 185.1 ст.185 ПКУ визначено, що
об'єктом оподаткування податком на
додану вартість є операції платників
податку, зокрема, з постачання товарів,
місце постачання яких розташоване на
митній території України, відповідно
до статті 186 цього Кодексу. Згідно з пп.
«а» п.186.1, п.183 ст.186 місцем постачання
товарів є фактичне місцезнаходження
товарів на момент їх постачання (крім
випадків, передбачених у підпунктах "б"
і "в" цього пункту); місцем постачання
послуг з надання
транспортно-експедиторських послуг
вважається місце, в якому отримувач
послуг зареєстрований як суб'єкт
господарювання або - у разі відсутності
такого місця - місце постійного чи
переважного його проживання.

Згідно акту перевірки позивач порушив
вищевказані норми податкового
законодавства (п. 44.1. ст. 44, пп.138.1.1 п.138.1,
п. 138.4, п.138.6 ст.138, п.185.1 ст.185, п.186.1, п.186.3
ст.186, п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 ПКУ) по
господарським взаємовідносинам з ТОВ
«Пальміра Агро» та ТОВ «ПСВ Трейдінг»,
в результаті чого завищені валові
витрати на суму 4105185грн. та податковий
кредит на суму 821037грн.

В акті перевірки зазначено, що для
виконання робіт по організації робіт
по репрезентативному відбору проб
вантажу, необхідних для виконання
якісних аналізів при організації
перевезення зернових, зернобобових та
масляничних культур, карантинний
огляд, організацію та узгодження в
Головній державній інспекції по
карантину рослин України переміщення
зернових, зернобобових та масляничних
культур відповідно до вимог наказу
Держкарантину №253 від 18.10.2010 року,
наказу Міністерства аграрної політики
України №414 від 23.08.2005року,
розпорядження Держкарантина №9 від
28.09.2006 року, ТОВ «ЗЕРНОТРАНС» залучав
підприємства, але не виключно: TOB «ПСВ
Трейдінг» та TOB «Пальміра Arpo», всього за
перевіряємий період сума включених до
собівартості отриманих послуг по
вищенаведеним підприємствам складає 4
926 222 грн., у т.ч. ПДВ - 821 037 грн.

Також в акті перевірки перевіряючи
зазначили, що на їх думку, надані в ході
перевірки первинні документи щодо
послуг з організації робіт по
репрезентативному відбору проб
вантажу, необхідних для виконання
якісних аналізів при організації
перевезення зернових, зернобобових та
масляничних культур, карантинний
огляд, організацію та узгодження в
Головній державній інспекції по
карантину рослин України переміщення
зернових, зернобобових та масляничних
культур відповідно до вимог наказу
Держкарантину №253 від 18.10.2010 року,
наказу Міністерства аграрної політики
України №414 від 23.08.2005року,
розпорядження Держкарантина №9 від
28.09.2006 року, на суму 4 926 222 грн., у т.ч. ПДВ
- 821 037 грн., які передані замовнику
послуг експедирування як їх складова
частина, визначена в акті
здачі-приймання робіт (послуг), не
доводять факту їх використання, тобто
їх подальшого використання в
господарських операціях ТОВ
«ЗЕРНОТРАНС».

Суд вважає зазначені доводи
перевіряючих необґрунтованими. Судом
досліджені первинні документи щодо
господарських відносин позивача з
контрагентами по вищезазначеним
господарським операціям, та
встановлено, що позивачем було
укладено з TOB «ПСВ Трейдінг» договір
від 01.10.2012 року №2, з TOB «Пальміра Arpo»
договір від 11.06.2012 року №16 (т.1а.с.154-155,
210-213). Договори відповідають вимогам
ст.180 ГК України та були виконані
сторонами. Предметом договорів були
послуги по проведенню карантинного
догляду вантажу, оформленню в
державній інспекції по карантину
рослин дозволів на переміщення
зернових та масляничних вантажів
відповідно до вимог наказу
Держкарантину №253 від 18.10.2010 року,
наказу Міністерства аграрної політики
України №414 від 23.08.2005року,
розпорядження Держкарантина №9 від
28.09.2006 року. Виконавець забезпечує
репрезентативний відбір проб вантажу,
його дослідження, гарантійний догляд,
організацію та погодження в
Держінспекції з карантину рослин
дозволів на переміщення вантажів.

Результатом виконаних робіт є акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
в яких зазначено, що виконавцем згідно
поданих заявок позивача були проведені
роботи по відбору проб, дослідження
вантажу та комісійна винагорода
замовника за надані послуги.
Документом, який підтверджує
здійснення наданих послуг є отримані
позивачем листи-відповіді від Головної
державної інспекції по карантину
рослин України, необхідні для
оформлення державними інспекціями з
карантину рослин карантинних
сертифікатів.

Всі первинні документи відповідають
вимогам до первинних документів,
встановлених Законом України Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. № 88.

Наявність зазначених первинних
документів у позивача, у тому числі
податкових накладних, на підставі яких
сформований податковий кредит
підприємства, в акті перевірки не
заперечується, проте перевіряючи
вважають, що вказані документи не мають
силу первинних документів, незважаючи
на наявність в них всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством, оскільки
на їх думку не можливо встановити
фактичний вплив цих документів на
здійснення господарських операцій.

Проте суд вважає такий висновок
перевіряючих є лише їх припущенням,
оскільки отримані послуги позивачем
використовувалися у подальшої
господарської діяльності, а саме для
виконання договорів з СТОВ
«КАЧКІВСЬКЕ», ПП «СЕРНА», ТОВ
«КАРНЕЛ-ТРЕЙД», ТОВ «ТК КРЯЖ і КУСТО»,
ТОВ «АГРОТІРТРАНС», ТОВ «ЮГАГРОТРАНС»
та іншими контрагентами. Виконання
вказаних послуг підтверджується
актами здачі-прийому робіт, в яких
окрім комісії повіреного та витрат на
транспортування зернових та
масляничних були зазначені витрати на
карантійне узгодження, без яких
переміщення таких вантажів неможливо.
Фактичне перевезення вантажів
підтверджується товаро - транспортними
накладними. Всі первинні документи на
підтвердження вказаних обставин
надані позивачем та досліджені у
судовому засіданні.

Згідно акту перевірки підставою для
висновків перевіряючих про завищення
валових витрат на суму 4105185грн та
податкового кредиту на суму 821037грн. по
господарським взаємовідносинам з ТОВ
«Пальміра Агро» та ТОВ «ПСВ Трейдінг»
фактично є наявна в автоматизованій
інформаційної системи податкового
органу АІС «Податковий блок» про те, що
контрагенти позивача ТОВ «ЗЕРНОТРАНС»
- ТОВ «Пальміра Агро» та ТОВ «ПСВ
Трейдінг» по ланцюгу постачання мали
господарські відносини з наступними
контрагентами (постачальниками) - ТОВ
«Ніктайс», ТОВ «Міртон», ТОВ «Мрія-2010»,
відносно яких до Єдиного реєстру
судових розслідувань внесені
відомості про порушення кримінального
провадження за ознаками складу
злочинів, передбачених ст.ст.27,205
ст.ст.27,212 КК України.

Проте таки посилання перевіряючих не
ґрунтуються на вимогах законодавства,
виходячи з наступного.

Згідно положень Конституції України,
ПК України юридична відповідальність
особи, у тому числі податкова
відповідальність є індивідуальною.

В акті перевірки лише фіксується
вищезазначена інформація, проте не
наведено жодного доказу щодо
причетності контрагентів позивача -
ТОВ «Пальміра Агро» та ТОВ «ПСВ
Трейдінг» до порушених кримінальних
справ по ланцюгу взаємовідносин, їх
обізнаності в дефектах контрагентів
ТОВ «Ніктайс», ТОВ «Міртон», ТОВ
«Мрія-2010», незважаючи вже на
відсутність будь-яких доказів щодо
наявності такої обізнаності у позивача
та наявності зв'язку цих кримінальних
проваджень з господарськими
операціями позивача з ТОВ «Пальміра
Агро» та ТОВ «ПСВ Трейдінг».

При цьому суд враховує, що статтею 18
Закону України від 15.05.2003 року № 755-IV
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"
визначено, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні. Третя особа не
може посилатися на них у спорі у разі,
якщо вона знала або могла знати про те,
що такі відомості є недостовірними.

Судом достовірно встановлено, що на час
здійснення господарських операцій
контрагенти позивача - ТОВ «Пальміра
Агро» та ТОВ «ПСВ Трейдінг» були
зареєстровані в ЄДР як діючі
підприємства (т.5 а.с.206-211), а також
зареєстровані платниками ПДВ. ТОВ «ПСВ
Трейдінг» станом на 21.05.2014 року згідно
витягу з ЄДР є діючим, ТОВ «Пальміра
Агро» припинено за судовим рішенням
від 12.03.2013 року у зв'язку з визнанням
банкрутом, але господарські операції з
позивачем вказаного підприємства
відбувались у липні - вересні 2012 року.

Відповідач, якій є суб'єктом владних
повноважень не надав в судовому
засіданні жодного доказу щодо
недостовірності цих обставин, а також
про обізнаність позивача про будь які
недостовірні відомості відносно
контрагента або його обізнаність щодо
порушень податкового законодавства зі
сторони контрагента та причетність до
цих порушень позивача. Таких доказів не
містить і Акт перевірки відносно
позивача.

Суд вважає, що саме позивач будь-яких
порушень податкового законодавства, по
господарським операціям з ТОВ
«Пальміра Агро» та ТОВ «ПСВ Трейдінг»
щодо формування валових витрат та
податкового кредиту не допустив.

Крім того, наявність порушень
податкового законодавства зі сторони
контрагентів по ланцюгу господарських
відносин (несплата податків,
притягнення до відповідальності) не
може бути безумовною підставою для
визначення податкових зобов'язань
позивачу, оскільки позивач не може
нести відповідальність за порушення
податкового законодавства своїми
контрагентами. Жодна норма
законодавства не вимагає від платника
податків контролювати сплату своїм
контрагентом до бюджету податків та
ведення ним бухгалтерського та
податкового обліку. Контроль за
дотриманням платниками податків
податкового законодавства та
своєчасну сплату ними податків
здійснює податкова служба.

При цьому суд враховує положення ст.244-2
КАС України щодо обов'язковості
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, та
Постанову Верховного Суду України від
11.01.2011 року по справі ЗАТ «Мукачівський
лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ, в
якому зазначено, що чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання. Вимога закону щодо
надмірної сплати ПДВ як необхідної
умови повернення з бюджету сум цього
податку його платником стосується саме
цього платника і сплати ним податку у
ціні придбання товарів (послуг) їх
постачальникам.

З урахуванням викладеного суд дійшов
до висновку про необґрунтованість
висновків перевіряючих про завищення
позивачем по взаємовідносинам з TOB «ПСВ
Трейдінг» та TOB «Пальміра Arpo» валових
витрат на суму 4105185грн та податкового
кредиту на суму 821 037 грн. та відповідно
неправомірними та такими, що
підлягають скасуванню податкові
повідомлення-рішення № про
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму
1177797,00грн., № про зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 140005,00грн. за звітний 2013 рік;
№ про збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 1026296,00грн.

Висновки перевіряючих про порушення
позивачемпп.14.1.54,пп..14.1.180, п.14.1ст.14, 162.1.1.,
пп. 162.1.2., пп. 162.1.3, п. 162.1, ст. 162, пп. 163.1.1,
163.1.2., п.163.1, пп. 163.2.1., пп. 163.2.2. п. 163.2. ст.163,
пп. 164.1.1., пп. 164.1.2 п. 164.1 , пп. 164.2.1, пп.164.2.2.,
пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1,
пп.168.1.2 п. 168.1,п. 168.3, пп. 168.4.1, пп. 168.4.2, пп.
168.4.3, 168.4.4., пп.168.4.5., пп.168.4.7 п. 168.4 ст.168,
пп.170.9.1, пп.170.9.2, пп.170.9.3 п. 170.9 ст.170, п.171.1,
п.171.2 ст.171 ПКУ, в результаті чого
встановлено неутримання та
неперерахування податку на доходи
фізичних осіб у 2012-2013 роках на загальну
суму 28598,53 грн.; - п. 119.2 ст.119, п. 176.2 ст.176
ПКУ, в результаті чого встановлено, що
податкова звітність про суми доходів
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків та суми утриманого
з них податку за період з 3 кварталу 2012
року по 4 квартал 2013 року надавалась з
помилками до ДПІ у Приморському районі
м. Одеси, а саме невірно відображена
суми виплачених доходів працівникам,
ґрунтуються на тому, що на думку
перевіряючих витрати, які були
компенсовані працівникам
документально не підтверджені.

В акті №2163/15-53-22-04/32078570 від 15.04.2014 року
зазначено, що при перевірки документів
по рахунку 372 «Розрахунки з
підзвітними особами» з метою виявлення
різних схем ухилення від оподаткування
податком з доходів фізичних осіб,
надання працівникам та стороннім
громадянам матеріальних та соціальних
благ за рахунок коштів позивача
встановлено: - безпідставне
відшкодування добових витрат
працівникам у вихідні дні у тому разі,
коли працівник знаходиться у
службовому відряджені (у межах
населеного пункту для виконання
службового доручення поза місцем його
постійної роботи) за адресою
постійного проживання працівника; -
безпідставне відшкодування добових
витрат працівникам у вихідні дні у тому
разі, коли працівник знаходиться у
службовому відряджені та відстань між
місцем відрядження та місцем
постійного проживання потребує не
багато часу для пересування, це
уможливлює факт щоденного повертання
працівників з місця відрядження до
місцем постійного проживання.

Згідно акту перевірки ТОВ «ЗЕРНОТРАНС»
уклало договори оренди автомобілів з
працівниками підприємства, які є
власниками цих автомобілів, а саме:
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_5
Зазначені особи працевлаштовані у м.
Одеса на ТОВ «ЗЕРНОТРАНС» , але свою
роботу здійснюють за місцем
проживання, в інших областях,
відповідно їх паспортних даних. На
думку перевіряючих ці обставини
свідчать про необґрунтоване
нарахування добових цим особам у
вихідні дні, оскільки на них
розповсюджується режим роботи того
підприємства, до якого він відряджений.
Проте перевіряючи в акті перевірки не
навели жодного доказу щодо режиму
роботи підприємств, на які
відряджалися працівники ТОВ
«ЗЕРНОТРАНС», враховуючи специфіку
робіт - відвантаження вантажу, у тому
числі на елеваторах, станціях
залізниці.

Крім того, перевіряючи вважають, що
оскільки вказані працівники рахуються
як менеджери, а виконують роботу як
водії та менеджери. Об'єднання двох
професій передбачає подвійну оплату
праці, як водія, так і менеджера, тому
оплата добових може бути другою,
нефіксованою зарплатою без урахування
податків (т.1 а.с.114).

Суд вважає, вказані положення акту
перевірки не спроможними та такими, що
не відповідають вимогам Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 22.12.2010 року №984
(далі Порядок №984), згідно п. 6 розділу І
якого факти виявлених порушень
податкового валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Проте перевіряючи не визначають чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
порушення - позивач неправомірно
нарахував добові у зв'язку з місцем
мешкання працівника, якій направлений
у відрядження, або виплатів йому
добові у якості другої зарплати.

Також суд вважає обґрунтованим
відшкодування працівникам позивача
затрат на бензин, якій ними був
використаний під час відряджень на
автомобілях, які знаходяться в оренді у
ТОВ «ЗЕРНОТРАНС». Зазначені суми
віднесені відповідачем до валових
витрат відповідно до положень п.138.2
ст.138 ПК України, відповідно до якого
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу, оскільки крім
фіскального чеку, виданого АЗС, в якому
наявні реквізити щодо підприємства,
яке видало пальне, його адреса,
кількість палива, його якість та
вартість, працівниками підприємства
заповнювались звити, та надавались
посвідчення про відрядження з
відмітками населених пунктів, де
перебували та переміщались працівники.

В акті перевірки не спростовано
правильність відшкодування вартості
пального працівникам підприємства.
Крім того, представники відповідача в
судовому засіданні визнали
неправильне відображення в акті
перевірки суми витрат та прізвищ
працівників, яким ці суми
відшкодовувались, що є також
порушенням вимог Порядку №984.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що відповідач не довів правомірність
прийнятого податкового повідомлення -
рішення № про збільшення
позивачу грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на суму
47831,41грн. (28598,53грн за основним платежем,
19232,88 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями), яке підлягає скасуванню.
Відповідно підлягає скасуванню
податкове повідомлення - рішення
№ про збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на суму 510,00грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями,
оскільки порушення за які накладені
штрафні санкції щодо невірного
відображення сум виплачених доходів в
податковій звітності є фактично
похідним від зазначеного в акті
перевірки порушення щодо не утримання
та не перерахування податку на доходи
фізичних осіб у сумі 28598,53грн..

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, суд дійшов до
висновку, що позивач довів суду ті
обставини, на які посилався в
обґрунтування позовних вимог і вони
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ЗЕРНОТРАНС» до Державної податкової
інспекції у Приморському районі міста
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
про скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області відповідача від
30.04.2014 року № (форми «Р») про
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму
1177797,00грн. (785198,00грн за основним
платежем, 392599,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями), № (форми
«П») про зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі
140005,00грн. за звітний 2013 рік; №
(форми «Р») про збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 1026296,00грн.
(821037,00грн за основним платежем, 205259,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями), № (форми «Р») про
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на суму 47831,41грн. (28598,53грн
за основним платежем, 19232,88 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями),
№ (форми «Р») про збільшення
позивачу грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на суму
510,00грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови у порядку статей 160,167,
185-187 КАС України.

Суддя
Катаєва Е.В.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області відповідача від
30.04.2014 року № (форми «Р») про
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму
1177797,00грн. (785198,00грн за основним
платежем, 392599,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями), № (форми
«П») про зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі
140005,00грн. за звітний 2013 рік; №
(форми «Р») про збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 1026296,00грн.
(821037,00грн за основним платежем, 205259,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями), № (форми «Р») про
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на суму 47831,41грн. (28598,53грн
за основним платежем, 19232,88 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями),
№ (форми «Р») про збільшення
позивачу грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на суму
510,00грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

23 червня 2014 року.