Справа № 2а-18974/09/0370
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/800/19194/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Стрелець Т.Г.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Ягодинської
митниці на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.03.2013 року у справі за позовом
Приватного виробничого підприємства
"Агропромторг" до Волинської митниці,
Головного управління Державної
казначейської служби у Волинській
області, Прокуратури Волинської
області, про визнання нечинними та
скасування карток відмови в митному
оформлені, рішень про визначення
митної вартості товарів та стягнення
коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне виробниче підприємство
"Агропромторг" звернулось до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання нечинними
карток відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
визнання нечинним і скасування рішення
про визначення митної вартості товарів
та стягнення матеріальних збитків.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 03.11.2009 року
адміністративний позов ПВП
«Агропромторг» задоволено частково.
Визнано нечинним та скасовано картки
відмови Волинської митниці в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№201000014/2009/001412 та №201000014/2009/001413 від 11.09.2009
року. Визнано нечинним та скасовано
рішення Волинської митниці про
визначення митної вартості товарів
№201000014/2009/101991/1, №201000014/2009/101992/1 від 11.09.2009
року. Зобов'язано Головне управління
Державного казначейства України у
Волинській області та Волинську
митницю здійснити необхідні дії, щодо
повернення з Державного бюджету
України надмірно сплачених митних
платежів із ввезених на територію
України ПВП «Агропромторг» товарів,
суму надмірну сплачених платежів в
розмірі 25773,38 грн. В задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2013 року
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 03.11.2009 року
скасовано та прийнято нову, якою
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
картки відмови Волинської митниці в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України № 201000014/2009/001412 та №
201000014/2009/001413 від 11.09.2009 року. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Волинської митниці про визначення
митної вартості товарів №201000014/2009/101991/1,
№ 201000014/2009/101992/1 від 11.09.2009 року.
Зобов'язано Волинську митницю
визначити митну вартість товарів іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Ягодинська
митниця подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що приватне виробниче
підприємство «Агропромторг» є
суб'єктом зовнішньоекономічної
діяльності. На виконання умов
контракту від 12.08.2009 року №1/08-09
купівлі-продажу, приватно виробниче
підприємство «Агропромторг» придбало
у підприємства «LONDAR», Польща, пшеницю
продовольчу 3 класу, урожаю 2009 року, в
кількості 40 тонн за ціною 130 ЄВРО за 1
тонну. Загальна сума контракту складає
5200 ЄВРО.

Для проведення митного оформлення
підприємством, було подано до
Волинської митниці через декларанта
ВМД № 201010005/9/006773, та № 201010005/9/006775 від
10.09.2009 року та товарні супровідні
документи, а саме: накладну, рахунок
фактуру (інвойс), зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі продажу
товарів, карантинний дозвіл, фіто
санітарний сертифікат, та сертифікат
якості. В даній декларації фактурна
вартість товару була визначена
відповідно до умов угоди, відповідала
митній та становила 60373,76 грн.

11.09.2009 року відповідачем було видано
картки відмови у прийнятті вище
вказаних митних декларацій з тих
підстав, що митні декларації не можуть
бути прийняті у зв'язку з
невідповідністю заповнення рядка 12 та
45 ВМД вимогам ст.262 МК України, та митна
вартість нижча від даних, що містить
довідка ДМСУ.

Волинською митницею визначена митна
вартість товару в розмірі 140915,54 грн.

З метою здійснення митного оформлення
товарів Приватне виробниче
підприємство «Агропромторг» виконало
вимогу митного органу та подало ВМД №
201010005/9/006954 та № 201010005/9/006955 від 11.09.2009
року із зазначенням митної вартості,
вказаної відповідачем.

Згідно ст. 259 МК України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є їх ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього кодексу.

Загальні положення визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, методи її визначення
передбачені статтями 266 - 273 МК України.
Умови та форми декларування митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
встановлені «Порядком декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження», затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 року № 1766.

Відповідно до статті 265 МК України
митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Митний орган має право
упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Відповідно до ст.266 Митного кодексу
України передбачено, що визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами:

1) за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції);

2) за ціною договору щодо
ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання
вартості;

5) на основі додавання
вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обгрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

У разі, якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених статтею 273 цього Кодексу.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
декларантом подаються документи,
передбачені пунктом 7 постанови
Кабінету Міністрів України від 20.12.2006
року №1766, зокрема:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких
підлягає ліцензуванню.

Крім зазначених документів за вимогою
митного органу можуть надаватися і
інші документи, зазначені в пункті 11
Порядку.

В рішеннях про визначення митної
вартості товарів прийнятих Волинською
митницею 11.09.2009 року зазначено, що при
здійсненні митної оцінки застосовано
цінову інформацію яка міститься у базі
Дежмитслужби України, що за своїм
формулюванням є 2 та 3 методом оцінки
митної вартості товарів, а не 6
(резервним), який фактично був
застосований працівниками Волинської
митниці. При цьому, митницею не
доведено проведення процедури
консультацій з декларантом (позивачем)
з метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 року № 339 затверджено
«Порядок здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості», яким установлено процедуру
здійснення митними органами контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час проходження і
після закінчення операцій їх митного
контролю, митного оформлення та
пропуску через митний кордон України, а
також донарахування обов'язкових
платежів.

Вказаним Порядком передбачено, що
одним із видів митного контролю є
проведення порівняння рівня заявленої
митної вартості з наявною у митного
органу інформацію про рівень цін на
ідентичні товари, митне оформлення
яких уже здійснено державною митною
службою України вже раніше.

Пунктами 5-6 Методичних рекомендацій із
застосування окремих положень Митного
кодексу України, що стосуються питань
визначення митної вартості, які
імпортуються на митну територію
України, затверджених наказом
Державної митної служби України № 74
від 31.01.2007 року роз'яснюється
застосування митницею визначення
митної вартості товару за ціною угоди
щодо ідентичних та подібних товарів,
митний орган може застосувати цінову
інформацію з Єдиної автоматизованої
системи ДМСУ лише при продажі
ідентичних та подібних товарів на тих
само комерційних умовах за наявності
визначених умов. Оскільки відповідачем
не виявлено і не зазначено відповідні
умови, тому підстав для визначення
митної вартості для позивача за ст.ст.
268, 269 Митного кодексу України не
вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

Касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судом допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Ягодинської митниці
відхилити, постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.03.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: