Справа № 2-3/111/29/13 (111/869/13-а)
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/800/36624/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Ліпського Д.В., Пасічник
С.С.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до виконавчого
комітету Ленінської селищної ради
Ленінського району Автономної
Республіки Крим про визнання
протиправним і скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Ленінського районного суду
Автономної Республіки Крим від 1 квітня
2013 року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2013 року,

встановив:

В лютому 2013 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до виконавчого комітету
Ленінської селищної ради Ленінського
району Автономної Республіки Крим
(далі - виконавчий комітет Ленінської
селищної ради) про визнання незаконним
і скасування рішення від 28.12.2005 р. № 373
про зняття з окремого квартирного
обліку та зобов'язання поновити її на
окремому квартирному обліку як
депортовану особу і багатодітну матір
під № 1.

Позов обґрунтовувала тим, що
відповідач неправомірно зняв її з
квартирного обліку, оскільки сумарна
жила площа двох квартир, наданих її
сім'ї в складі 6 осіб, становить 74,1 кв.м.,
що менше за норму жилої площі,
встановлену статтею 47 Житлового
кодексу України (далі - ЖК України).
Отже, її сім'я потребує поліпшення
житлових умов.

Постановою Ленінського районного суду
Автономної Республіки Крим від 1 квітня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення та направити
справу на новий розгляд. Скаргу
обґрунтовує доводами, аналогічними
викладеним у позовній заяві. Крім того,
зазначає, що суди першої та апеляційної
інстанцій залишили поза увагою той
факт, що вказана в ордері на її ім'я
двокімнатна квартира насправді є двома
кімнатами у гуртожитку без комунальних
зручностей.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Ленінської
селищної ради від 31.05.2000 р. № 183
депортовану ОСОБА_4 та членів її сім'ї у
складі 6 осіб взято на квартирний облік
під № 12. Цим же рішенням ОСОБА_4 як
багатодітну матір внесено у список на
першочергове отримання житла під № 31.

14 квітня 2000 року позивачу на підставі
рішення виконкому Ленінської селищної
ради від 25.02.2000 р. № 48 видано ордер на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 жилою
площею 27,4 кв.м.

1 серпня 2005 року позивачу на підставі
рішення виконкому Ленінської селищної
ради від 27.04.2005 р. № 130 видано ордер на
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 жилою
площею 46,7 кв.м.

Рішенням виконкому Ленінської
селищної ради від 28.12.2005 р. № 373 ОСОБА_4
та членів її сім'ї у складі 6 осіб знято
з квартирного обліку на підставі
пункту 26 Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, затверджених
постановою Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470.

Пунктами 2 і 5 Порядку забезпечення
депортованих осіб та членів їх сімей,
які повернулися в Україну, житлом,
збудованим або придбаним за рахунок
цільових державних капіталовкладень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15.03.1999 р. № 375,
встановлено, що депортовані особи та
члени їх сімей, які в установленому
порядку повертаються в Україну для
постійного проживання, беруться на
окремий квартирний облік з наданням їм
житла, збудованого або придбаного за
рахунок цільових державних
капіталовкладень, згідно з нормами,
визначеними Житловим кодексом України.

Відповідно до пункту 2 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР жилі
приміщення надаються громадянам, які
потребують поліпшення житлових умов,
постійно проживають у даному
населеному пункті, як правило, у
вигляді окремої квартири на сім'ю.

Згідно з пунктом 13 цих Правил
потребуючими поліпшення житлових умов
визнаються, зокрема, громадяни, які
забезпечені жилою площею нижче за
рівень, що визначається виконавчими
комітетами обласних, Київської і
Севастопольської міських Рад народних
депутатів разом з радами профспілок, та
які проживають у приміщенні, що не
відповідає встановленим санітарним і
технічним вимогам. Перелік випадків,
коли жилі будинки (жилі приміщення)
вважаються такими, що не відповідають
санітарним і технічним вимогам,
визначається Міністерством
житлово-комунального господарства
УРСР, Міністерством охорони здоров'я
УРСР і Держбудом УРСР.

Багатодітним сім'ям (які мають у своєму
складі трьох і більше дітей) і одиноким
матерям, які перебувають на
квартирному обліку, жилі приміщення
надаються у першу чергу (підпункт 11
пункту 44 Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм жилих приміщень в
Українській РСР).

Відповідно до статті 47 ЖК України норма
жилої площі становить 13,65 кв.м. на одну
особу.

Частиною першою статті 48 ЖК України
передбачено, що жиле приміщення
надається громадянину у межах норми
жилої площі, але не менше розміру, який
визначається Кабінетом Міністрів
України і Федерацією професійних
спілок України.

Згідно з постановою виконавчого
комітету Кримської обласної ради та
президіуму Кримської обласної ради
професіональних союзів від 18.12.1984 р. №
581 "Про Правила обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм жилих приміщень в Кримській
області" такими, що потребують
поліпшення житлових умов визнаються
громадяни, які мають жилу площу до
5,0 кв.м. включно на кожного члена сім'ї.

Як вбачається з досліджених судами
матеріалів справи, позивач разом із
сім'єю забезпечена жилою площею в
розмірі 12,35 кв.м. на кожного члена сім'ї,
що вище рівня мінімальної
забезпеченості громадян жилою площею у
смт Леніне АР Крим.

За приписами пункту 9 Порядку
забезпечення депортованих осіб та
членів їх сімей, які повернулися в
Україну, житлом, збудованим або
придбаним за рахунок цільових
державних капіталовкладень,
депортовані особи та члени їх сімей,
які отримали житло відповідно до цього
Порядку, знімаються з квартирного
обліку.

Відповідно до пункту 26 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР громадяни
знімаються з квартирного обліку,
зокрема, у випадку поліпшення житлових
умов, внаслідок якого відпали підстави
для надання іншого жилого приміщення.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій щодо
правомірності оскаржуваного рішення
про зняття з квартирного обліку ОСОБА_4,
яка отримала житло і не є такою, що
потребує поліпшення житлових умов.

Безпідставними є посилання позивача на
те, що вона потребує поліпшення
житлових умов згідно з актом
обстеження матеріально-побутових умов
від 23.08.2001 р. за місцем проживання:
АДРЕСА_1, та що в ордері від 14.04.2000 р. № 734
зазначені неправдиві відомості про
виділене жиле приміщення, оскільки у
серпні 2005 року їй була надана ще одна
квартира жилою площею 46,7 кв.м., від
квартири по вул. Курчатова, 1б вона не
відмовилась, а обґрунтованість видачі
ордеру на жиле приміщення не є
предметом даного спору.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 1 квітня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Ліпський Д.В. Пасічник
С.С.