Справа № 330/3305/13-а(2а/330/4/2014)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 рокусправа №
330/3305/13-а(2а/330/4/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Якимівського районного суду
Запорізької області від 06 лютого 2014
року у справі №2а/330/4/2014 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Якимівської селищної ради
Якимівського району Запорізької
області, третя особа - Якимівське
орендне підприємство «Виробниче
об'єднання житлово-комунального
господарства та побутового
обслуговування» про визнання
протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 грудня 2013 року звернувся до
суду з позовом до Якимівської селищної
ради Якимівського району Запорізької
області, третя особа - Якимівське
орендне підприємство «Виробниче
об'єднання житлово-комунального
господарства та побутового
обслуговування», в якому, просить:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Якимівської селищної ради
Якимівського району Запорізької
області від 06.12.2011 року №165 «Про
встановлення Якимівському ВОЖКГ та ПО
тарифу на послугу з утримання будинків,
споруд та прибудинкових територій» в
частині встановлення тарифу на послуги
по утриманню будинку для належного
позивачу нежитлового приміщення -
магазина промислових товарів
розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Якимівського районного
суду Запорізької області від 06 лютого
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач звернувся до
суду з апеляційною скаргою в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
рішення суду першої інстанції прийнято
без урахування всіх обставин, що мають
значення для справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та
знайшло підтвердження під час розгляду
справи, ОСОБА_1 є власником нежитлового
приміщення, колишньої квартири -
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка
розташована в жилому
багатоквартирному будинку за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності реєстраційний
номер 20 від 10.08.2001 року (а.с.12).

Позивачем зазначене нежитлове
приміщення використовується для
здійснення господарської діяльності,
оскільки в ньому розташовано магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1», але договір про надання
житлово-комунальних послуг з
Якимівським ВОЖКГ та ПО ним не
укладався.

Прийнятою Постановою КМУ № 869 від 1.06.2011
року було запроваджено принципово іншу
систему формування тарифів на
житлово-комунальні послуги, за якою
тариф на вказані послуги
розраховується окремо за кожним
будинком залежно від запланованих
кількісних показників послуг, при
цьому необхідно забезпечувати
прозорість вартості всіх послуг з
розрахунку на 21 кв.м. загальної площі
квартири.

На підставі вказаної Постанови КМУ,
виконкомом Якимівської селищної ради
було прийнято рішення № 165 від 06.12.2011
року щодо погодження Якимівському
ВОЖКГ та ПО переліку послугу з
утримання будинків та при будинкових
територій ( а.с. 5, 27).

Суд апеляційної інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при прийнятті
оскаржуваної постанови, виходить з
наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» регуляторний акт це:

- прийнятий уповноваженим регуляторним
органом нормативно-правовий акт, який
або окремі положення якого спрямовані
на правове регулювання господарських
відносин, а також адміністративних
відносин між регуляторними органами
або іншими органами державної влади та
суб'єктами господарювання;

- прийнятий уповноваженим регуляторним
органом інший офіційний письмовий
документ, який встановлює, змінює чи
скасовує норми права, застосовується
неодноразово та щодо невизначеного
кола осіб і який або окремі положення
якого спрямовані на правове
регулювання господарських відносин, а
також адміністративних відносин між
регуляторними органами або іншими
органами державної влади та суб'єктами
господарювання, незалежно від того, чи
вважається цей документ відповідно до
закону, що регулює відносини у певній
сфері, нормативно-правовим актом.

З аналізу вказаної норми права та суті
оскарженого рішення вбачається, що
рішення суб'єкта владних повноважень
за своєю правовою природою є
регуляторним актом, яким встановлені
відповідні правила поведінки (норми
права) у сфері надання
житлово-комунальних послуг суб'єктами
господарювання. Вказане рішення
направлене на правове регулювання
господарських відносин, не має
характеру одноразового застосування і
стосується не конкретної особи, а не
визначеного кола осіб.

Тобто, оскаржуване рішення Якимівської
селищної ради Якимівського району
Запорізької області від 06.12.2011 року №165
«Про встановлення Якимівському ВОЖКГ
та ПО тарифу на послугу з утримання
будинків, споруд та прибудинкових
територій», законність якого є
предметом спору переданого на
вирішення суду є регуляторним актом.

Проект регуляторного акту разом з
відповідним аналізом регуляторного
впливу з метою одержання зауважень і
пропозицій від фізичних і юридичних
осіб, їх об'єднань, повинен бути
опублікованим у друкованих засобах
масової інформації у спосіб,
передбачений ст.ст. 9,13 Закону України
"Про засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності".

Так, згідно зі ст.9 Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» кожен проект
регуляторного акта оприлюднюється з
метою одержання зауважень і пропозицій
від фізичних та юридичних осіб. Строк,
протягом якого від фізичних та
юридичних осіб, їх об'єднань
приймаються зауваження та пропозиції,
встановлюється розробником проекту
регуляторного акта і не може бути
меншим ніж один місяць та більшим ніж
три місяці з дня оприлюднення проекту
регуляторного акта та відповідного
аналізу регуляторного впливу.

Статтею 9 цього Закону також визначено,
що про оприлюднення проекту
регуляторного акта з метою одержання
зауважень і пропозицій розробник цього
проекту повідомляє у спосіб,
передбачений статтею 13 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону
повідомлення про оприлюднення проекту
регуляторного акта з метою одержання
зауважень і пропозицій, проект
регуляторного акта та відповідний
аналіз регуляторного впливу
оприлюднюються шляхом опублікування в
друкованих засобах масової інформації
розробника цього проекту, а у разі їх
відсутності - у друкованих засобах
масової інформації, визначених
розробником цього проекту, та/або
шляхом розміщення на офіційній
сторінці розробника проекту
регуляторного акта в мережі Інтернет.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було оприлюднене в газеті
«Слово трудівника» від 07.09.2011 року
рішення виконавчого комітету
Якимівської селищної ради №118 від
31.08.2011 року «Про розгляд нових тарифів
Якимівського ВОЖКУ та ПО на послугу з
обслуговування будинків та
прибудинкових територій» відповідно
до якого було вирішено оприлюднити
через районну газету «Слово
трудівника» матеріали, пов'язані зі
зміною розрахункового тарифу на
послугу з обслуговування будинків і
прибудинкових територій, та протягом
двох місяців з дня опублікування
приймати пропозиції та зауваження
(а.с.37).

Згідно зі статтею 6 Закону громадяни,
суб'єкти господарювання, їх об'єднання
та наукові установи, а також
консультативно-дорадчі органи, що
створені при органах державної влади
та органах місцевого самоврядування і
представляють інтереси громадян та
суб'єктів господарювання, мають право:

- подавати до регуляторних органів
пропозиції про необхідність
підготовки проектів регуляторних
актів, а також про необхідність їх
перегляду;

- у випадках, передбачених
законодавством, брати участь у
розробці проектів регуляторних актів;

подавати зауваження та пропозиції щодо
оприлюднених проектів регуляторних
актів, брати участь - у відкритих
обговореннях питань, пов'язаних з
регуляторною діяльністю;

- бути залученими регуляторними
органами до підготовки аналізів
регуляторного впливу, експертних
висновків щодо регуляторного впливу та
виконання заходів з відстеження
результативності регуляторних актів;

- самостійно готувати аналіз
регуляторного впливу проектів
регуляторних актів, розроблених
регуляторними органами, відстежувати
результативність регуляторних актів,
подавати за наслідками цієї діяльності
зауваження та пропозиції регуляторним
органам або органам, які відповідно до
цього Закону на підставі аналізу
звітів про відстеження
результативності регуляторних актів
приймають рішення про необхідність їх
перегляду;

- одержувати від регуляторних органів у
відповідь на звернення, подані у
встановленому законом порядку,
інформацію щодо їх регуляторної
діяльності.

Таким чином, оприлюднення проекту
регуляторного акту у спосіб та у
строки, що визначені ст..9, 13 Закону
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності» передбачає
за мету забезпечення прав громадян
щодо особистої участі в прийнятті
регуляторного акту.

З матеріалів справи, вбачається, що
відповідачем було оприлюднено в газеті
«Слово трудівника» від 10.12.2011 року
рішення Якимівської селищної ради
Якимівського району Запорізької
області від 06.12.2011 року №165 «Про
встановлення Якимівському ВОЖКГ та ПО
тарифу на послугу з утримання будинків,
споруд та прибудинкових територій»
(а.с.38).

Тобто, оскаржуване рішення Якимівської
селищної ради Якимівського району
Запорізької області від 06.12.2011 року №165
«Про встановлення Якимівському ВОЖКГ
та ПО тарифу на послугу з утримання
будинків, споруд та прибудинкових
територій», законність якого є
предметом спору переданого на
вирішення суду було оприлюднене шляхом
розміщення його тексту в газеті «Слово
трудівника» від 10.12.2011 року, а отже
вказане рішення було та є
загальнодоступним для ознайомлення
всіма громадянами, і можливість
обізнаності людини про таке рішення
залежить виключно від бажання такої
людини.

Відповідно до частини 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строку для звернення до
суду за захистом порушених прав.

З огляду на частину 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Всупереч наведених норм Кодексу
адміністративного судочинства
України, позивач звернувся до суду 18
грудня 2013 року, тобто з пропуском
шестимісячного строку звернення до
суду, встановленого частиною 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, що свідчить про необхідність
залишення позову без розгляду.

Пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду
якщо її подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Відповідно до частини 1 статті 203
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду
першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і позовна заява
залишається без розгляду або
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, постанову суду
першої інстанції скасувати та залишити
без розгляду позов ОСОБА_1.

Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 198,
статтями 203, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Якимівського районного суду
Запорізької області від 06 лютого 2014
року у справі №2а/330/4/2014 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
06 червня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко