Справа № 2а-2889/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 травня 2014 року Справа № 9104/84438/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації на постанову
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 23
серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації про стягнення разової
щорічної грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила поновити пропущений
строк для звернення до суду, визнати
відмову управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації (УПСЗН) виплатити
позивачу недоплачену суму разової
допомоги, як учаснику бойових дій
протиправною та зобов'язати УПСЗН
виплатити допомогу відповідно до ст.12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» за 2007-2011 роки.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 23
серпня 2011 року позов задоволено
частково. Ухвалено поновити строк
звернення позивача до суду. Зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1 разову
грошову допомогу до 5 травня відповідно
до ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2007-2011 роки з
врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. У поданій
апеляційній скарзі просить
оскаржувану постанову скасувати і
ухвалити нову про відмову у
задоволенні заявлених позовних вимог,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права та неврахування
істотних обставин справи. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що управління
належним чином і відповідно до вимог
Закону України про Державний бюджет
України та постанови Кабінету
Міністрів України № 177 від 18.02.2004 року
виконало свій обов'язок перед
позивачем з виплати йому щорічної
разової грошової допомоги, як ветерану
війни. Просить врахувати, що воно не є
головним розпорядником коштів для
виплати спірної допомоги і що виключно
законом про Державний бюджет України
визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування. Вказує на
порушення судом першої інстанції норм
бюджетного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивачу відповідно до вимог Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
щорічно до 5 травня виплачується
грошова допомога. Рішенням
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року за № 6-рп/2007 визнано, що
звуження змісту та обсягу прав
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави, шляхом
прийняття нових законів або внесення
змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається.

Встановлено, що позивач має статус
учасника бойових дій, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 та відповідно до вимог ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» (Закон № 3551-XII) щорічно до 5
травня має право на одержання грошової
допомоги у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком, обов'язок щодо виплати
якої, за правилами ст. 171 цього ж Закону,
покладено на органи праці та
соціального захисту населення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» статтю 12 Закону №
3551-XII викладено в новій редакції,
відповідно до якої учасникам бойових
дій щорічно до 5 травня виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
статті 12 Закону № 3551-XII, відповідно до
якої розмір грошової допомоги
учасникам бойових дій має становити
п'ять мінімальних пенсій за віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2011 році Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не зупинявся та не
змінювався, тому позивач має право на
отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ст. 12 цього Закону.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2011 році необхідно керуватися
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а не постановою КМУ.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для учасників
бойових дій повинна становити п'ять
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що правильно встановлено
судом першої інстанції.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги не приймаються,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»),

Разом з тим, суд першої інстанції
невірно зобов'язав УПСЗН нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 разову грошову
допомогу у відповідності до ст. 14
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", оскільки позивач згідно
наявного в матеріалах справи
посвідчення є учасником бойових дій та
має право на разову грошову допомогу
відповідно до ст. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту"

Крім того, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із даним адміністративним позовом,
відсутність поважних причин для
поновлення строку, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача про
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити на її користь передбачену ст.
12 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» разову грошову допомогу, як
учаснику бойових дій за період 2007-2010
років включно слід залишити без
розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає
підставними заявлені вимоги позивача в
частині зобов'язання відповідача
нарахувати і виплатити позивачу
передбачену ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» разову грошову
допомогу до 5 травня в розмірі 5
мінімальних пенсій за віком лише за 2011
рік.

За таких обставин судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Наведене в силу ст. 202 КАС
України є підставою для скасування
постанови, що оскаржується, та
прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації задовольнити частково,
постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 23
серпня 2011 року в справі № 2а-2889/11 -
скасувати та прийняти нову, якою позов
задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про зобов'язання
управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня відповідно
до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за період 2007-2010
років включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації щодо відмови у
нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
як учаснику бойових дій відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації нарахувати і виплатити
ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу
до 5 травня як учаснику бойових дій за
2011 рік в розмірі, передбаченому ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», з врахуванням проведених
виплат.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М.
Довгополов