Справа № 872/17158/13
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 року

справа № 804/2534/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Фастовської М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великими платників у м. Дніпропетровську Державної податкової служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2013 р. по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби про визнання недійсними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2013 року позовні вимоги задоволенні.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог.

У зв’язку з реорганізацією відповідача судом апеляційної інстанції було допущено правонаступництво Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби на Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального Головного управління Міндоходів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.03.2007р. між позивачем та фірмою “ЕМАG Leipzig Маschinenfabrik Gmbh”(Німеччина) було укладено контракт № DN-EL/0370, за яким фірма “ЕМАG Leipzig Маschinenfabrik Gmbh” зобов’язалася поставити позивачу певну продукцію та виконати певну роботу. Загальна сума контракту склала 7 096 052,00 Євро.

На виконання умов укладеного контракту позивач у період з 03.05.2007 р. по 01.06.2007 р. здійснив передплату в сумі 2 128 800,00 Євро. (03.05.2007 р. – 270 000,00 Євро, 07.05.2007 р. – 230 000,00 Євро, 01.06.2007 р. – 1 628 800,00 Євро). Граничні терміни надходження валютних цінностей на територію України – 01.08.2007 р., 05.08.2007 р. та 3.08.2007 р. відповідно.

05 вересня 2007 року позивачем було отримані індивідуальні ліцензії НБУ на перевищення встановлених строків розрахунків за імпортними операціями: № 411 на суму 270 000,00 Євро, яка діяла з 02.08.2007 р. по 01.05.2008 р.; № 412 на суму 230 000,00 Євро, яка діяла з 06.08.2007 р. по 01.05.2008 р.; № 413 на суму 1 628 800,00 Євро, яка діяла з 31.08.2007 р. по 01.05.2008 р.

Імпортна продукція від нерезидента надійшла у період з 24.04.2008 р. по 08.05.2008 р. згідно з вантажними митними деклараціями типу ІМ 40 на загальну суму 2 580 472,00 Євро (20 46 423,33 грн.). За станом на 08.05.2008 р. по розрахунках за контрактом встановлено кредитове сальдо в сумі 451 672,00 Євро.

14 серпня 2008 року та 25.09.2008 р. відповідачем було проведено невиїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог валютного законодавства, за результатами якої 02.10.2008 р. було складено акт, яким встановлено надходження імпортної продукції на суму 1 414 728,00 Євро з перевищенням строків розрахунків на 7 днів, що є порушенням статті 2 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”.

Під час вирішення спору судом першої інстанції було правильно визначено, що суть спору полягає у визначенні моменту поставки товару на митну територію України за зовнішньоекономічним контрактом № DN-EL/0307 від 21.03.2007 р.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано виходив з безпідставності визначення податковим органом моменту поставки товару на митну територію України з положень п. 3.3 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою правління Національного банку України № 136 від 24.03.1999 р., оскільки вказаними положеннями врегульовано питання зняття з імпортних операцій банківського контролю.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права, якими врегульовані спірні відносини.

В силу частини 1 статті 2 Закону № 185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Згідно ст. 4 вказаного Закону, порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність” від 16.04.1991 р., передбачено, що імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами. Момент здійснення експорту (імпорту) є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Поняття “момент перетину товаром митного кордону України” визначено також нормами Митного кодексу України.

Так, п. 2 ст. 1 Митного кодексу України від 11.07.2002 р. передбачено, що ввезення товарів і транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів і транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України у відповідному напрямку.

Згідно п. 35 ст. 1 Митного кодексу України, пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Статтею 43 Митного кодексу України передбачено, що товари і транспортні засоби перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів і транспортних засобів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Згідно ст. 44 Митного кодексу, товари, що переміщуються через митний кордон України, разом з їх упаковкою та маркуванням, транспортні засоби, якими вони переміщуються через митний кордон, а також документи на ці товари і транспортні засоби пред'являються для контролю митним органам у незмінному стані в пунктах пропуску через митний кордон України та в інших місцях митної території України, встановлених митними органами для здійснення митного контролю та оформлення, не пізніше ніж через три години після прибуття зазначених товарів і транспортних засобів у пункт пропуску або таке місце.

В той же час, митне оформлення це засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів.

Митне оформлення розпочинається з подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню та закінчується після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі цього Кодексу відповідно до заявленого митного режиму.

Строки митного оформлення визначені положеннями ст. 78 Митного кодексу.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оформлена ВМД не є єдиним документом, яким засвідчується дата фактичного переміщення товарів через митний кордон, оскільки ВМД, по суті, є заявою суб’єкта зовнішньоекономічної діяльності, що містить відомості про товари та мету їх переміщення через митний кордон України, засвідчує право такого суб’єкта на розміщення товарів у визначеному митному режимі та підтверджує відповідні правові та фінансові зобов’язання зазначених у ВМД осіб після завершення митного оформлення товару митницею призначення.

Матеріали справи містять товаросупровідні документи (CMR) на вантаж, на яких проставлений штамп «під митним контролем» із відповідною датою перетину кордону в місці пропуску через митний кордон України чи в інших місцях митної території України, проставлений митним органом.

Відповідно до умов контракт № DN-EL/0370 поставка товару здійснюється на умовах DDU м. Дніпропетровськ (Інкотермс 2000).

На доданих до ВМД транспортних накладних міжнародного зразка СМR вбачається, що перетин митного кордону України товаром, митне оформлення якого було завершено Дніпропетровською митницею 08.05.2008 року згідно ВМД типу ІМ-40 № 203892, № 203893, № 203895, № 203896, фактично було здійснено:

- 25.04.2008 року - за ВМД № 203893, що підтверджено відбитком штампу Дніпропетровської митниці “Під митним контролем” на СМR № 04/280-1,

- 29.04.2008 року - за ВМД № 203895, що підтверджено відбитком штампу Дніпропетровської митниці “Під митним контролем” на СМR № 04/261,

- 05.05.2008 року – за ВМД № 203892, № 203896, що підтверджено відбитком штампу Дніпропетровської митниці “Під митним контролем” на СМR № 04/280, № 04/262.

Таким чином, поставка товару з порушенням встановленого індивідуальною ліцензією строку на чотири календарних дні відбулась за ВМД № 203892, № 203896.

З огляду на вказані обставини суд першої інстанції обґрунтовано визначив зайво застосовану податковим органом фінансову санкцію та ухвалив рішення про скасування рішень податкового органу в цій частині.

Доводи податкового органу в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв’язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального Головного управління Міндоходів – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2013 р. – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 11 червня 2014 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим