Справа № 826/10148/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Патратій
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів до Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 1 186 017,75 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Київське міське відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва (далі -
відповідач) про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 1 186 017,75 грн. за
невиконання нормативу робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 липня 2013 року у задоволені позову
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанова суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
28 лютого 2013 року відповідачем у
відповідності до Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року №
70, подано до відповідного органу Фонду
соціального захисту інвалідів Звіт за
формою № 10-ПІ про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік,
згідно якого середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу складала 437 осіб,
кількість штатних
працівників-інвалідів, які повинні
працювати в штаті відповідно до 4-х
відсоткового нормативу - 57 осіб.
Фактично працевлаштовані - 30 осіб.

Враховуючи неповне працевлаштування
інвалідів на всі створені 57 робочих
місць згідно поданого звіту, позивачем
було подано позов про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі середньої річної плати на
підприємстві за двадцять сім не
працевлаштованих інвалідів.

За проведеними позивачем підрахунками
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів
становлять 1171260,00 гривень.

Вказану суму відповідачем не сплачено.
На суму заборгованості позивачем
нарахована пеня в розмірі 14 747,75 грн.

Загальна сума заборгованості за
розрахунком позивача становить 1 186 017,75
грн.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується і колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено, що
протягом 2012 року відповідач щомісячно
подавав до Дніпровського районного
центру зайнятості м. Києва щомісячні
звіти про наявність вакансій для
інвалідів відповідно до кількості
вільних місць.

Однак відповідна кількість інвалідів
для працевлаштування направлена не
була.

Водночас, відповідачем вживалися
заходи по створенню робочих місць для
працевлаштування інвалідів: зокрема,
протягом 2012 року до відповідного
центру зайнятості подавалися
щомісячні звіти про наявність вакансій
для інвалідів відповідно до кількості
вільних місць, що підтверджується
відповіддю на судовий запит
Дніпровського районного центру
зайнятості №2902-07/23 від 09.07.2013 року, до
якого додано копії відповідних звітів
за формою 3-ПН.

Крім того, в матеріалах справи
містяться копії звітів за формою 3-ПН з
доказами вручення, подані до
Дніпровського районного центру
зайнятості протягом 2012 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів
підтримує висновок суду першої
інстанції, заснований на положеннях ст.
7, 17,18, 19, 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів»,
Порядку подання інформації про
наявність робочих місць для інвалідів
визначено в Інструкції щодо заповнення
форми звітності № 3-ПН «Звіт про
наявність вакансій», затвердженої
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України 19.12.2005 № 420,
що оскільки відповідачем вжито
можливі, передбачені чинним
законодавством заходи по забезпеченню
працевлаштування інвалідів, на нього
не може бути покладено
відповідальність за ненаправлення
уповноваженим органом необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування, які бажають
працевлаштуватись.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем здійснені передбачені
чинним законодавством заходи щодо
створення умов для працевлаштування
інвалідів та заходи щодо інформування
органів працевлаштування інвалідів
про наявну можливість для їх
працевлаштування, чим надано
можливість виконання вищевказаними
органами свого обов'язку стосовно
безпосереднього працевлаштування
інвалідів, оскільки обов'язок
відповідача створити робочі місця для
інвалідів не супроводжується його
обов'язком їх пошуку для
працевлаштування.

Таким чином, колегія суддів вважає
вимоги позивача необґрунтованими,
доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вони задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 липня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 16.06.2014
року.

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.