Справа № 2а-10443/10/0470
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
м. Київ К/9991/75976/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненко
А.О.

здійснивши попередній розгляд
касаційної скарги Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2012 року у справі за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області до
комунального підприємства
«Дніпродзержинськтепломережа» про
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Контрольно-ревізійне управління в
Дніпропетровській області
(правонаступником якого є Державна
фінансова інспекція в
Дніпропетровській області) (далі - ДФІ)
звернулось із адміністративним
позовом, в якому просило зобов'язати
комунальне підприємство
«Дніпродзержинськтепломережа» (далі -
КП «Дніпродзержинськтепломережа»)
виконати вимоги щодо відшкодування в
повному обсязі суми недоотриманих
доходів в розмірі 6188, 60 грн., в тому
числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи; щодо
відшкодування в повному обсязі витрат
на благодійну допомогу в розмірі 9100
грн., в тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи або шляхом
стягнення з винних осіб; забезпечити
достовірність складу активів
підприємства шляхом коригування по
бухгалтерському обліку завищення
вартості активів на загальну суму 393409,
48 грн. Позов мотивовано тим, що за
наслідками ревізії відповідачу
направлено обов'язкову вимогу, яка в
добровільному порядку не виконана.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
липня 2011 року адміністративний позов
задоволено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2012 року рішення суду
першої інстанції скасовано та прийнято
нове, яким у задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням апеляційного
суду, ДФІ звернулась з касаційною
скаргою, у якій, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить оскаржуване рішення
суду скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції. При
цьому скаржник зазначив, що суд
апеляційної інстанції дійшов
помилкового висновку про
необґрунтованість позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДФІ проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності КП
«Дніпродзержинськтепломережа» за
2007-2008 роки та І півріччя 2009 року, за
результатами якої складено акт від
07.09.2009 р. № 04-24/12.

На підставі проведеної ревізії
відповідачу пред'явлено вимогу №15/1546
від 21.09.2009р. про усунення виявлених в
ході ревізії порушень, якою, зокрема,
зобов'язано КП
«Дніпродзержинськтепломережа»:
дотримуватись виконання показників
фінансових планів по доходах та
витратах, формуванню та використанню
прибутку; не допускати витрати на
благодійну допомогу при відсутності
відповідних напрямів використання та
понад затверджені фінансовим планом
(п.1 вимоги); забезпечити надходження
недоотриманих доходів підприємства в
сумі 61888,6грн. у зв'язку із застосуванням
тарифів для населення по приміщенням,
що виведені із житлового фонду, за
рахунок винних осіб та/або шляхом
пред'явлення рахунків, а, при
необхідності, шляхом пред'явлення
цивільного позову у порядку цивільного
судочинства (п.5 вимоги); з метою
забезпечення достовірності складу
активів підприємства вжити заходи щодо
усунення завищення вартості активів
підрозділу на загальну суму 393409,48грн.,
шляхом коригування по бухгалтерському
обліку (п.6 вимоги).

Здійснивши аналіз залучених до справи
доказів, суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову у задоволенні заявленого
позову, оскільки всупереч приписів
частини другої ст. 71 КАС України
відповідач не надав беззаперечних
доказів обґрунтованості його
висновків щодо наявності у КП
«Дніпродзержинськтепломережа» під час
здійснення нею
фінансово-господарської діяльності
порушень вимог закону, що призвело до
нераціонального використання чи
втрати державних фінансових ресурсів,
необоротних та інших активів, тощо.

В рішенні апеляційного суду наведено
мотиви, з яких суд виходив при їх
прийнятті, мотиви неврахування доводів
позивача та положення закону, яким
керувався суд при прийнятті свого
рішення.

При цьому відповідно до п. 8 та п. 10 ч. 1
ст. 10 Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
передбачено право державної
контрольно-ревізійної служби
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також у
судовому порядку стягувати у дохід
держави кошти, одержані
підконтрольними установами за
незаконними угодами, без встановлених
законом підстав та з порушенням
чинного законодавства.

Наведене дає підстави для висновку, що
вимоги позивача щодо відшкодування
підконтрольною установою коштів мають
реалізовуватись шляхом пред'явлення
відповідного позову про їх стягнення,
тобто у визначений законом спосіб
захисту інтересів держави.

Водночас обов'язковість вимог
державної контрольно-ревізійної
служби для службових осіб об'єктів, що
ревізуються, встановлена частиною
другою статті 15 цього Закону не є
самостійною та достатньою підставою
для подання позову про спонукання до їх
виконання у судовому порядку.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність
застосування апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні адміністративного спору
та не можуть бути підставою для
скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231, 254 КАС
України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець