Справа № 2а-10133/10/1370
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа №
9104/10629/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 23
грудня 2010 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області до відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Золочівському
районі про спонукання до вчинення
певних дій,-

В С Т А Н О В И В :

управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області звернулось в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Золочівському районі в якому просило
зобов'язати відповідача включити в акт
звірки та прийняти до відшкодування,
починаючи з жовтня 2009 року по квітень
2010 року підвищення до пенсій на
загальну суму 6213,18 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2010
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова винесена
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
судом порушено п.5 ч. 3 ст.105 КАС України
та п.2, п.5 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що у разі незгоди на підписання
актів з боку відповідача у суді повинні
розглядатись вимоги про стягнення
коштів, а не підписання актів звірок.

Сторони погодилися щодо механізму
відшкодування витрат на виплату пенсій
і постановою правління Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.03 №5-4/4
затвердили Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов»язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції 16.05.03 за №376/7697
(далі Порядок). Даний Порядок визначає,
що відшкодування Пенсійному фонду
понесених ним витрат відбувається на
централізованому рівні.

Так, відповідно до п.5 Порядку органи
Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника,
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що
головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
на підставі акту щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, узагальнюють і узгоджують
довідку про відшкодування Фондом
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, та до 20 числа
місяця, наступного за звітнім, подають
її відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на підставі довідки
головних управлінь Пенсійного фонду та
управлінь виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на централізованому рівні до
25 числа місяця, наступного за звітнім,
перераховують відповідні кошти
Пенсійному фонду ( п.7 Порядку).

Таким чином, перерахування коштів
відбувається на централізованому
рівні тільки тих сум, які включені в
акт, складений на територіальному
рівні і зазначених в узгодженій
довідці.

Отже, судом не з'ясовані правові
відносини сторін та не враховано, що
неможливо стягнути на
централізованому рівні суми не
включені в щомісячні акти звірки, які
складаються на територіальному рівні,
тим паче, що відповідно до Порядку на
центральний рівень передаються тільки
довідки про відшкодування Фондом
Пенсійному фонду витрат.

Відтак, суд помилково дійшов висновку,
що встановлене Порядком правило
підписання акту звірки розрахунків
розраховано на відсутність спору, а
тому не врегульовує спірних відносин,
які виникли у даному випадку. Оскільки,
в першій частині акту щомісячної
звірки витрат зазначається сума, яку
виплатив Пенсійний фонд, а в другій -
сума, яку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків приймає до
відшкодування.

Відповідно до положень ст.ст. 21, 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відповідач
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати витрати
понесені позивачем у зв'язку з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку. Якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи викладене просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступним міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з Актами щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з жовтня 2009
року по квітень 2010 року позивач включив
до відшкодування суми виплаченого
підвищення до пенсії та її доставку у
розмірі 6213,18 грн. Відповідач відмовився
зарахувати ці суми до відшкодування.

Постановляючи рішення суд першої
інстанції правильно зазначив, що
відповідно до положень ст.ст. 21, 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні страхові виплати. Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний, зокрема,
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів. Якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Окрім того, суд вірно вказав, що
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, зокрема, на виплату
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві визначено
«Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», затвердженим
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року № 5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року № 376/7697. Відповідно до вимог п. 4,
5 цього Порядку, управління пенсійного
фонду України в районах та містах
області та відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування у цих населених пунктах
проводять звірку сум витрат, про що
складають відповідний акт звірки, який
подають Головному управлінню ПФУ та
обласному управлінню виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування. Останні в свою чергу
узгоджують суми що підлягають
відшкодуванню і подають свою довідку
відповідно до Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України. Фонд
соціального страхування на
централізованому рівні до 25 числа,
наступного за звітним, перераховує
відповідні кошти Пенсійному фонду
України.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно вважав, що сторони
згідно з Порядком відшкодування витрат
позбавлені права на проведення
розрахунків на своєму рівні. У разі
незгоди на підписання актів з боку
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, у судовому порядку в
судах адміністративної юрисдикції
вирішуватись повинні вимоги про
стягнення сум, а не про підписання
актів звірки, а відтак суд підставно
відмовив у задоволенні позову.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області - залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2010
року по справі № 2а-10133/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин