Справа № 872/14602/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 рокусправа № 392/1799/13-а
(2-а/392/103/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому
провадженні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Маловисківському районі
Кіровоградської області на постанову
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 16 вересня
2013 року у справі № 392/1799/13-а (2-а/392/103/13) за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31 липня 2013 року звернувся
до суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області, в якому, з
урахуванням уточнень, просить:

- визнати періоди роботи позивача
з 01.07.1986 року по 01.07.1988 року на посаді
вчителя математики в Маловисківській
середній школі №4 та період роботи з
15.09.1988 року по 30.06.1993 року в
Маловисківській восьмирічній
школі-інтернат вчителем фізики, таким
який дає право на отримання виплати
грошової допомоги, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі десяти
місячних пенсій;

- зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити позивачу
грошову допомогу, яка не підлягає
оподаткуванню у розмірі десяти
місячних пенсій.

Позов обґрунтовано тим, що позивач
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного Фонду

України в Маловисківському районі
Кіровоградської області та йому
призначена пенсія за віком з 23.05.2013
року. Позивач має загальний стаж, який
дає йому право на пенсію за вислугою
років складає 37 років 6 днів, згідно
записів в трудовій книзі, однак в
період часу з 01.09.1986 року по 01.07.1988 року
та з 15.09.1988 року по 30.06.1993 року ОСОБА_1
крім виконання своєї основної роботи
за основним місцем роботи працював за
сумісництвом, що підтверджується
відповідними довідками, але,
звернувшись до управління ПФ України з
заявою про виплату грошової допомоги,
яка не підлягає оподаткуванню, у
розмірі 10 місячних пенсій, отримав
лист, яким йому було відмовлено у даній
виплаті.

Постановою Маловисківського
районного суду Кіровоградської
області від 16 вересня 2013 року позов
задоволено. Визнано період роботи
ОСОБА_1 з 01.09.1986 року по 01.07.1988 року на
посаді вчителя математики в
Маловисківській середній школі № 4 та
період роботи з 15.09.1988 року по 30.06.1993
року в Маловисківській восьмирічній
школі-інтернат вчителем фізики, таким
який дає право на отримання виплати
грошової допомоги, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі десяти
місячних пенсій. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка
не підлягає оподаткуванню, у розмірі
десяти місячних пенсій.

Постанова суду мотивована тим, що
період роботи з 01.09.1986 року по 01.07.1988
року та з 15.09.1988 року по 30.06.1993 року, на
посадах вчителя фізики та математики
підтверджується належними доказами та
дає право на пенсію по вислузі років, а
отриманий заробіток за вказані роки
право на обчислення пенсії за ці роки.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
згідно записів трудової книжки ОСОБА_1
працював на таких посадах: з 15.08.1975 року
по 15.08.1982 року працював директором в
Оситнянської восьмирічної школи; з
16.08.1982 року по 01.11.1985 року директором
Оникіївської восьмирічної школи; з
02.11.1985 року по 17.03.1993 року завідуючим
районним методичним кабінетом; з 17.03.1993
року по 23.05.2013 року директором
Маловисківської загальноосвітньої
школи №4. Проте посада завідуючого
районним методичним кабінетом не
передбачена переліком закладів,
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад
затверджених постановою Кабінету
Мніістрів України від 04.11.1933 року №909, а
отже зарахувати період роботи в
методичному кабінеті до стажу, який дає
право на призначення пенсій за вислугу
років немає підстав.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що відповідно до
записів в трудовій книжці позивача, з
15.08.1975 року по 15.08.1982 року він працював
вчителем фізики та був переведений на
посаду директора в Оситнянській
восьмирічній школі. В період з 16.08.1982
року по 01.11.1985 року позивач працював в
Оникіївській восьмирічній школі. З
02.11.1985 року по 17.03.1993 року працював
завідуючим районним методичним
кабінетом. З 17.03.1993 року по 23.05.2013 року
працював директором Маловисківської
загальноосвітній школі №4 (а.с.7-8).

22.05.2013 року позивачу виповнилося 60
років і з 23.05.2013 року у нього виникло
право на призначення пенсії за віком.

В травні 2013 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області з заявою про
призначення пенсії за віком та виплати
грошової допомоги, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій.

Управління пенсійного фонду України в
Маловисківському районі своїм листом
від 21.05.2013 року відмовило позивачу у
виплаті грошової допомоги, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі їх
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення, так як посада
завідуючого районним методичним
кабінетом, яку займав позивач в період
02.11.1985 року по 17.03.1993 року не передбачена
переліком закладів і установ освіти, що
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року.

Суд апеляційної інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Спірні відносини регулюються
положеннями Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року
№1788-XII, Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV,
Кодексу законів про працю України від
10.12.1971 року та підзаконними
нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. Статтею 2
цього Закону до трудових пенсій
віднесені, зокрема, пенсія за віком та
за вислугу років.

Відповідно ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень
вказаного Закону встановлено, що
особам, які на день досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 цього Закону, працювали в закладах та
установах державної або комунальної
форми власності на посадах, робота на
яких дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів "е"
- "ж" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", і мають
страховий стаж (для чоловіків - 35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію, при призначенні пенсії
за віком виплачується грошова
допомога, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає
право на призначення грошової
допомоги, та механізм виплати цієї
допомоги встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 5 Порядку обчислення
страхового стажу, що дає право на
призначення грошової допомоги, та її
виплати, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1191, грошова
допомога надається особам, яким
починаючи з 1 жовтня 2011 року
призначається пенсія за віком
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та які на день досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 зазначеного Закону, працювали в
закладах та установах державної або
комунальної форми власності на
посадах, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і мають страховий стаж
(для чоловіків - 35 років, для жінок - 30
років) на таких посадах, а також якщо
вони до цього не отримували будь-яку
пенсію.

Зважаючи на приведені вище положення,
право на грошову допомогу має особа,
після досягнення нею 60-річного віку,
при наявності страхового стажу для
чоловіків - 36 років, при призначенні
такій особі пенсії за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 909 від 04.11.1993 затверджено Перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років, відповідно до
якої, в розділі І "Освіта" визначено, що
вказане право мають, зокрема, викладачі
загальноосвітніх навчальних закладів,
військових загальноосвітніх
навчальних закладів, музичних і
художніх шкіл.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 працював на посаді вчителя
математики в Маловисківській середній
школі № 4 за сумісництвом з 01.09.1986 року
по 01.07.1988 року та на посаді вчителя
фізики в Маловисківській восьмирічній
школі-інтернат за сумісництвом з 15.09.1988
року по 30.06.1993 року, згідно наказу № 95-к
від 20.09.1988 року, що підтверджується
копією довідки виданої начальником
відділу освіти, молоді та спорту від
30.05.2013 року №49 (а.с.15).

Крім того, як вбачається з довідки
виданої директором Маловисківської
загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ
ступенів від 12.04.2013 року вбачається, що
ОСОБА_1 працював на посаді вчителя
фізики за сумісництвом з 29.09.1988 року по
30.06.1993 року, згідно наказу № 365 від 29.09.1988
року (а.с.12).

Тобто, період роботи ОСОБА_1 на посаді
вчителя математики в Маловисківській
середній школі № 4 за сумісництвом з
01.09.1986 року по 01.07.1988 року та на посаді
вчителя фізики в Маловисківській
восьмирічній школі-інтернат за
сумісництвом з 15.09.1988 року по 30.06.1993 року
дає право позивачу на пенсію за вислугу
років, оскільки вказане передбачено
переліком закладів, установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.11.1933 року №909.

Відповідно до Положення «Про умови
роботи за сумісництвом працівників
державних підприємств, установ і
організацій», сумісництвом вважається
виконання працівником, крім своєї
основної, іншої регулярної оплачуваної
роботи на умовах трудового договору у
вільний від основної роботи час на тому
ж або іншому підприємстві, в установі,
організації або у громадянина за
наймом. Для роботи за сумісництвом
згода власника або уповноваженого ним
органу за місцем основної роботи не
потрібно. В трудову книжку відомостей
про роботу за сумісництвом провадиться
за бажанням працівника власником або
уповноваженим ним органом за місцем
основної роботи.

Таким чином, не внесення в трудову
книжку позивача відомостей про роботу
за сумісництвом на посаді вчителя
математики в Маловисківській середній
школі № 4 з 01.09.1986 року по 01.07.1988 року та
на посаді вчителя фізики в
Маловисківській восьмирічній
школі-інтернат з 15.09.1988 року по 30.06.1993
року не може бути підставою для відмови
в реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на призначення
пенсії та виплати грошової допомоги
передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду
даної справи об'єктивно, повно та
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
дав їм правильну юридичну оцінку і
ухвалив законне, обґрунтоване рішення
без порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у даній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області - залишити без
задоволення.

Постанову Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 16
вересня 2013 року у справі № 392/1799/13-а
(2-а/392/103/13) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, але може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко