Справа № 1570/5474/2012
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

17 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/5474/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та
Ступакової І.Г.,

при секретарі - Мишевській О.В.,

за участю: представника ТОВ "Грейн
Харбор" - Овтіна Костянтина Юрійовича,
представника ДПІ у Приморському районі
м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області - Копиці Світлани Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси Одеської області
Державної податкової служби та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грейн Харбор" на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2013
року по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грейн Харбор" до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі міста Одеси
Одеської області Державної податкової
служби про визнання протиправними дій
та скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2012 року Товариство з
обмеженою відповідальністю (далі - TOB)
"Грейн Харбор" звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси Одеської області
Державної податкової служби (далі - ДПІ
у Приморському районі м. Одеси) про
визнання протиправними дії щодо не
визнання податковою звітністю
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок і
розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) за листопад 2011 року,
отриманих від Товариства 14 лютого 2012
року та 13 квітня 2012 року, та просило
вважати поданими такі уточнюючі
розрахунки, отримані ДПІ у
Приморському районі м.Одеси від ТОВ
"Грейн Харбор" 14 лютого 2012 року та 13
квітня 2012 року, а також визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення №, №
від 14.05.2012 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2013
року позовні вимоги ТОВ "Грейн Харбор"
задоволено частково. Суд визнав
протиправними дії ДПІ у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби щодо не
визнання податковою звітністю
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку із виправленням
самостійно виявлених помилок і
розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) за листопад 2011 року,
отриманих від ТОВ "Грейн Харбор" 14
лютого 2012 року та 13 квітня 2012 року.
Також, суд визнав протиправним та
скасував податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі міста Одеси
Одеської області Державної податкової
служби № від 14.05.2012 року в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість за
основним платежем у розмірі 155004 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 38751 грн. В задоволенні іншої
частини позовних вимог було
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду,
представником ДПІ у Приморському
районі м.Одеси та директором ТОВ "Грейн
Харбор" подані апеляційні скарги, в
яких зазначено, що вказана постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, тому постанову
просили скасувати. Також, в апеляційній
скарзі ТОВ "Грейн Харбор" ставиться
питання про задоволення позовних вимог
у повному обсязі та визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 14.05.2012 року. ДПІ у
Приморському районі м. Одеси, в своїй
апеляційній скарзі, просили відмовити
у задоволенні позовних вимог ТОВ "Грейн
Харбор".

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для їх
задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ "Грейн Харбор" зареєстровано як
юридичну особу виконавчим комітетом
Одеської міської ради та знаходиться
на обліку як платник податків у ДПІ
Приморського району м. Одеси.
Товариство є платником податку на
додану вартість, основними видами
діяльності якого за КВЕД є вирощування
зернових та технічних культур,
посередництво в торгівлі товарами
широкого асортименту, оптова торгівля
зерном, насінням та кормами для тварин,
інші види оптової торгівлі,
організація перевезення вантажів,
консультування з питань комерційної
діяльності та управління.

У період з 19 квітня 2012 року по 25 квітня
2012 року посадовими особами ДПІ у
Приморському районі м. Одеси проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Грейн Харбор" з питань
підтвердження взаємовідносин з ТОВ
"Агроресурс-Південь" та ТОВ "Укрхолод"
за період з 01.01.2011 по 31.12.2011, за
результатами якої складено акт
перевірки №1427/22-4/37168988 від 04.05.2012 року.

Проведеною перевіркою встановлено
порушення ТОВ "Грейн Харбор" вимог пп.
5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", що призвело до заниження
товариством податку на прибуток за І
квартал 2011 року на суму 212500 грн., та
порушення пп. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на суму 325004 грн., у тому
числі за січень 2011 року - у розмірі 170000
грн., у листопаді 2011 року - 155004 грн.

Не погодившись з висновками акту
перевірки, Товариство подало до ДПІ у
Приморському районі м. Одеси свої
заперечення, проте вони були залишені
без задоволення, а висновки акту без
змін.

На підставі встановлених порушень ДПІ
у Приморському районі м. Одеси 14.05.2012
року винесено податкові
повідомлення-рішення №, яким
Товариству збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 325004 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 38752 грн.,
та №, яким Товариству збільшено
суму грошового зобов'язання по податку
на прибуток за основним платежем у
розмірі 212500 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 1 грн.

Зазначені податкові
повідомлення-рішення були оскаржені в
адміністративному порядку, однак
залишені без змін, а скарги ТОВ "Грейн
Харбор" - без задоволення.

В обґрунтування винесеного
податкового повідомлення рішення від
14.05.2012р. №, ДПІ у Приморському
районі м. Одеси посилається на
порушення товариством п. 198.1, п. 198.2, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України. На думку перевіряючих, в
результаті вказаного порушення ТОВ
"Грейн Харбор" було занижено податок на
додану вартість за рахунок
безпідставного збільшення суми
податкового кредиту по
взаємовідносинам з
контрагентами-постачальниками ПП
"Агроресурс-Південь" за січень 2011 року
на суму 170000 грн., ТОВ "Укрхолод" за
листопад 2011 року на суму 155004 грн.

Контролюючий орган вважає, що наведені
підприємства мають ознаки фіктивності,
що свідчить про нікчемність
здійсненних ними господарських
операцій. За інформацією ВГІМ ДПІ у
Приморському районі м. Одеси у ПП
"Агроресурс-Південь" не встановлені
основні засоби підприємства, складські
приміщення відсутні, кількість
працюючих на підприємстві дві особи, а
саме, директор, бухгалтер за
сумісництвом (без права підпису
документів та звітності підприємства),
що свідчить про відсутність фактів
реального здійснення господарської
діяльності підприємства з
контрагентами за період січень-грудень
2011 року.

Під час розгляду справи, судом першої
інстанції було встановлено, що між ТОВ
"Грейн Харбор" та ПП
"Агроресурс-Південь" укладено договір
№1НГ/11 від 04.01.2011 року, за яким ПП
"Агроресурс-Південь" зобов'язується
передати у власність ТОВ "Грейн Харбор"
на умовах поставки до складу покупця
насіння гарбузове, а ТОВ "Грейн Харбор"
зобов'язується прийняти та оплатити
товар.

За цим договором товар поставляється
на склад ТОВ "Грейн Харбор",
зобов'язання ПП "Агроресурс-Південь"
вважаються виконаними з моменту
оформлення сторонами накладної або
акту приймання-передачі товару, оплата
за який провадиться у безготівковій
формі. При поставці товару ПП
"Агроресурс-Південь" зобов'язується
надати ТОВ "Грейн Харбор"
рахунок-фактуру на оплату товару,
свідоцтво про реєстрацію юридичної
особи, про реєстрацію як платника ПДВ,
видаткову та податкову накладну.

Під час здійснення поставки товару ПП
"Агроресурс-Південь" виписано позивачу
податкову накладну №94 від 04.01.2011 року
на суму 1020000 грн., з врахуванням податку
на додану вартість у сумі 170000 грн., та
видаткову накладну №94 від 04.01.2011 року.
На підтвердження отримання
поставленого товару уповноваженою
особою від ТОВ "Грейн Харбор" суду
надано довіреність №410317 від 04.01.2011
року. Оплата за товар здійснювалась у
безготівковій формі, шляхом
перерахування ТОВ "Грейн Харбор" коштів
на рахунок ПП "Агроресурс-Південь".

За цією операцією ТОВ "Грейн Харбор"
формував валові витрати у першому
кварталі 2011 року та податковий кредит
за січень 2011 року.

На підтвердження реалізації
придбаного товару та використання його
в господарській діяльності ТОВ "Грейн
Харбор" були надані оформлені первинні
документи, зокрема, видаткові та
податкові накладні, довіреності на
отримання товару уповноваженими
особами, договори №1/11 від 04.01.2011 року та
№2/11 від 18.01.2011 року, укладені між ТОВ
"Грейн Харбор" та ТОВ "Екол Маріна", за
якими ТОВ "Грейн Харбор" передає на
умовах поставки до складу покупця
насіння гарбузове, а ТОВ "Екол Маріна"
зобов'язується прийняти та оплатити
товар.

Крім того, судом з Південної митниці
ДМСУ було витребувано вантажні митні
декларації та товаросупровідні
документи, за якими ТОВ "Екол Маріна"
експортувало насіння гарбузове.

Однак, суд першої інстанції дійшов
висновку, з яким погоджується колегія
суддів, що Товариством, ні під час
розгляду справи у суді першої
інстанції не було надано доказів, які б
давали можливість встановити факт
транспортування придбаного товару,
починаючи з місця придбання
Товариством товару безпосередньо до
місця його реалізації, що не дає
можливості встановити місце надання
послуг, пункти навантаження,
розвантаження, маршрути переміщення
товару, транспортні засоби, якими
здійснювалось перевезення, кількість
перевезеного товару,
товарно-транспортні накладні на
здійснення перевезень як від продавця
позивачу так і позивачем своєму
контрагенту.

Також, не було надано доказів, які б
підтверджували наявність складських
приміщень для зберігання товару, які
повинні у нього бути, враховуючи, що за
договором поставки №1НГ/11 від 04.01.2011
року товар поставляється на склад
Товариства. За договором №1НГ/11 від
04.01.2011 року придбано у ПП
"Агроресурс-Південь" товар у кількості
85 т, а реалізовано 04 квітня 2011 року - 22 т
товару та 18 квітня 2011 року - 62 т, тобто
придбаний товар позивач реалізовував
частинами, що в свою чергу вимагає
наявність місця зберігання частини
нереалізованого товару у день його
придбання.

Щодо доказів реалізації придбаного
позивачем у ПП "Агроресурс-Південь"
товару та його експорту слід зазначити,
що вони свідчать про наявність цього
товару та його реалізацію позивачем,
проте з цих документів не можливо
встановити походження товару та його
придбання позивачем саме у ПП
"Агроресурс-Південь".

В матеріалах справи наявний акт ДПІ у
Приморському районі м. Одеси
№530/23-5/37222505 від 24.02.2012 року "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП "Агроресурс-Південь" щодо
підтвердження господарських відносин
з контрагентами за період з 01.01.2011 року
по 31.12.2011 року", яким встановлено
відсутність підприємства за юридичною
адресою, відсутність основних засобів
ведення фінансово-господарської
діяльності, складських приміщень,
транспортних засобів, трудових
ресурсів.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позивачем не
доведено належними та допустимими
доказами здійснення господарських
операцій з ПП "Агроресурс-Південь", а
тому контролюючий орган правомірно
визнав відсутність підстав для
формування за цими операціями
податкового кредиту з податку на
додану вартість та валових витрат, а
тому податкове повідомлення-рішення
№ від 14.05.2012 року в частині
нарахування податку на додану вартість
у розмірі 170001 грн. та № від 14.05.2012
року винесені правомірно.

Колегія суддів не може погодитися з
посиланням апелянта на
безпідставність збільшення ТОВ "Грейн
Харбор" податкового кредиту, яке не
ґрунтується на вимогах закону і
обставинах фінансово-господарської
діяльності підприємства, оскільки
відповідно до п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України лише відсутність
оформленої у визначеному порядку
податкової накладної позбавляє
платника податку права на включення до
складу податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат.

Податковим кредитом в розумінні
підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
визнається сума, на яку платник податку
на додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1
статті 198 Податкового кодексу України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
товарів та послуг, які відповідно до
пункту 185.1 статті 185 цього Кодексу є
об'єктом оподаткування податком на
додану вартість.

Як визначено пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг; отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №
996-ХІV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" (далі -
Закон № 996-ХІV) визначено, що цей Закон
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності (далі - підприємства), які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
№ 996-XIV, податкова звітність
ґрунтується на даних бухгалтерського
обліку, що ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які згідно з Законом є
документами, що містять відомості про
господарські операції та
підтверджують їх здійснення.

Первинні бухгалтерські документи
(видаткові та податкові накладні, акти
прийому-здачі виконаних робіт, тощо)
повинні мати обов'язкові реквізити, а
саме - вказувати на посаду особи,
відповідальної за здійснення
господарської операції і правильності
її оформлення, особистий підпис або
інші дані, що дає змогу ідентифікувати
особу, яка брала участь у здійсненні
операції.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №
996-ХІV, підставою для бухгалтерського
обліку операцій є первинні документи,
які фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону № 996-ХІV
встановлено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання, назву підприємства
від імені якого складено документ,
зміст та обсяг господарської операції,
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Із системного аналізу положень чинного
законодавства вбачається, що
податковий кредит є правом платника
податку щодо зменшення податкових
зобов'язань звітного періоду, яке
виникає виключно за наявності
податкових накладних та здійснення
реальної господарської операції.

Разом з тим, якщо ж фактичного
здійснення господарської операції не
було, наявність належно оформлених
первинних бухгалтерських документів
не є безумовною підставою для
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених у
ціні придбаного товару (послуг).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
право нарахування податкового кредиту
виникає у платника податків у зв'язку
із здійснення ним господарських
операцій, що підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами фінансової звітності. За
відсутності факту придбання товарів,
відповідні суми не можуть включатися
до податкового кредиту навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних бухгалтерських
документів.

Вимоги, які пред'являються до
оформлення первинних документів, мають
імперативний характер. Законом
встановлено ті реквізити, які мають
бути обов'язкові вказані при складенні
первинного облікового документа та які
дозволяють ідентифікувати
господарську операцію. Первинні
документи повинні не лише містити
повну інформацію про виконану
господарську операцію, але й виступати
носіями достовірних відомостей про
таку операцію та її учасників.

Документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарської
операції, яка відображена в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції - умов
перевезення, зберігання товарів,
змісту послуг, що надаються, тощо.

Також, колегія суддів звертає увагу на
правову позицію Верховного Суду
України щодо підтвердження товарності
господарських операцій, яка викладена
у інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
22.04.2010р. № 568/11/13-10.

Зокрема, факт відсутності здійснення
господарської операції може
підтверджуватись такими обставинами:

- неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності;

- відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу недостатності
фізичних, технічних та технологічних
можливостей певної особи до вчинення
тих чи інших дій, що становлять зміст
господарської операції, відсутність
управлінського або технічного
персоналу, основних фондів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для даного виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку.

З огляду на викладене, колегія суддів
також критично ставиться до наданих
повивачем документів, та погоджується
з висновком суду, що надані до
перевірки первинні документи
бухгалтерського обліку, є формально
складеними та з урахуванням
встановлених під час проведеної
перевірки фактів не спростовують
висновком податкового органу про
безтоварність укладених господарських
операцій.

Підставою для висновків Податкового
органу щодо заниження позивачем
податку на додану вартість у листопаді
2011 року на суму 155003,5 грн. стала
інформація з бази автоматичного
співставлення між податковим кредитом
позивача та податковими зобов'язаннями
ТОВ "Укрхолод".

Так, 19 грудня 2011 року ТОВ "Грейн
Харбор" подано електронною поштою до
ДПІ у Приморському районі м. Одеси
податкову декларацію з податку на
додану вартість за листопад 2011 року.

Проте, ТОВ "Грейн Харбор" при поданні
податкової декларації з податку на
додану вартість за листопад 2011 року
№ від 19.12.2011 року припустився
помилки в коді ЄДРПОУ контрагента з
яким мав господарські відносини
зазначивши в Розділі ІІ декларації
(Податковий кредит) по операції яка
надає право формувати податковий
кредит код ЄДРПОУ ТОВ "Укрхолод", однак
відносин з цим підприємством позивач
не мав, а фактично операції на цю суму
здійснені з ПП "Расмус Груп".

У зв'язку з самостійним виявленням
помилки 14 лютого 2012 року ТОВ "Грейн
Харбор" подано електронною поштою до
ДПІ у Приморському районі м. Одеси
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань за листопад 2011 року і
розшифровку податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) за той же період.

13 квітня 2012 року, також у зв'язку з
самостійним виявленням помилки ТОВ
"Грейн Харбор" подано електронною
поштою до ДПІ у Приморському районі м.
Одеси уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань за листопад 2011
року і розшифровку податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів (Д5) за той же
період.

Податкова звітність з податку на
додану вартість, отримана податковим
органом 14 лютого 2012 року та 13 квітня 2012
року прийняті не були, оскільки надані,
на думку контролюючого органу, з
порушенням загальних вимог оформлення
документів податкової звітності та
визнана як не податкова звітність у
зв'язку з порушенням п. 46.1, п. 50.1
Податкового кодексу України, п. 2
розділу IX наказу МФУ від 25.11.2011 р. № 1492
"Про затвердження форм та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість". А саме уточнюючий розрахунок
від 14.02.2012 № не визнано податковою
звітністю у зв'язку з тим, що звітність
надана з порушенням загальних вимог
оформлення документів податкової
звітності, а саме: в уточнюючому
розрахунку не заповнено показники
розділів 1, 3 та на момент надання
уточнюючого розрахунку підприємство
не знаходилось за податковою адресок
стан 9.

Уточнюючий розрахунок від 13.04.2012р.
№ не визнано податковою
звітністю у зв'язку з тим, що звітність
надана з порушенням загальних вимог
оформлення документів податкової
звітності, а саме: в уточнюючому
розрахунку у полі "Розрахунок
подається до органу державної
податкової служби в "не вказана повна
назва: "ДПІ у Приморському районі м.
Одеси Одеської області ДПС".

Однак, судом першої інстанції було
встановлено, що твердження
контролюючого органу щодо
незнаходження позивача за податковою
адресою, спростовується Витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
відомості щодо відсутності ТОВ "Грейн
Харбор" за юридичною адресою не
вносились.

Таким чином суд вважав, що підстави для
неприйняття звітності позивача не є
обґрунтованими, оскільки помилка була
допущена тільки в частині невірного
визначення постачальника без внесення
змін до показників податкового кредиту
та обсягів постачання, назва
податкового органу, до якого надано
уточнюючий розрахунок співпадає з
назвою, зазначеною в податковій
декларації, до якої вносились зміни та
вона була прийнята податковим органом,
як і інша звітність подана після
подання уточнюючого розрахунку.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає помилковими доводи апеляційної
скарги ДПІ у Приморському районі м.
Одеси.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48
Податкового кодексу України податкова
декларація складається за формою,
затвердженою в порядку, визначеному
положеннями пункту 46.5 статті 46 цього
Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна
містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.

Пунктом 48.7 статті 48 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова звітність, складена з
порушенням норм цієї статті, не
вважається податковою декларацією,
крім випадків, встановлених пунктом 46.4
статті 46 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 49.8, 49.9 статті 49
названого Кодексу прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків, зобов'язана зареєструвати
податкову декларацію платника датою її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Таким чином, формальний податковий
контроль, що здійснюється на стадії
прийняття податкової декларації,
передбачає здійснення податковим
органом перевірки достовірності
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, що включає і автентичність
підпису уповноваженої особи платника.

У даному випадку, як вбачається з
встановлених обставин справи, ДПІ у
Приморському районі м. Одеси не
направляло позивачу повідомлень про
невизнання декларацій та розрахунків
податковою звітністю.

Посилання контролюючого органу на
порушення вимог п. 46.1, п. 50.1 Податкового
кодексу України, п. 2 розділу IX наказу
МФУ від 25.11.2011 р. № 1492 "Про затвердження
форм та порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість", якою відповідач
обумовлює законність невизнання, не є
законною підставою для невизнання
декларацій та розрахунків податковою
звітністю є хибним.

Інших причин невідповідності спірних
декларації позивача законодавчим
вимогам під час розгляду даної справи
контролюючим органом не наведено.

Також, відповідно до пункту 49.10 статті 49
Податкового кодексу України відмова
посадової особи органу державної
податкової служби прийняти податкову
декларацію з будь-яких причин, не
визначених цією статтею, у тому числі
висунення будь-яких не визначених цією
статтею передумов щодо такого
прийняття (включаючи зміну показників
такої податкової декларації, зменшення
або скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

А відтак колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
незаконність дій Податкового органу
щодо неприйняття уточнюючих
розрахунків та розшифровку щодо до
мотивів, якими такі висновки
обґрунтовані.

Підсумовуючи все викладене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано скасував податкове
повідомлення-рішення № від 14.05.2012
року в частині визначення позивачу
зобов'язань з податку на додану
вартість у розмірі 155004 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 38751 грн., а в задоволені
решти позовних вимог відмовив.

Тому, враховуючи встановлені факти та
обставини, оцінюючи надані позивачем
та відповідачем докази у сукупності,
колегія суддів також вважає, що
оскаржені податкові
повідомлення-рішення № від 14.05.2012
року, в частині збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 170000 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 1 грн., та
№ від 14.05.2012 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання по податку
на прибуток за основним платежем у
розмірі 212500 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 1 грн.
прийняті на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, передбачених
Конституцією та законами України, а
також відповідають іншим критеріям,
встановленим частиною третьою статті 2
КАС України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення відповідно з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Інші доводи, викладені в апеляційних
скаргах були предметом дослідження в
суді першої інстанції і не знайшли
свого належного підтвердження.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційних
скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, судова колегія,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси Одеської області
Державної податкової служби та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грейн Харбор" -
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 30 квітня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлений 23 червня 2014 року.

Головуючий:

Судді: