Справа № 2а/0570/23503/2011
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/54272/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Макіївки
Донецької області до Кіровського
відділу Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції про скасування постанови про
накладення штрафу,

в с т а н о в и в :

У червні 2011 року позивач звернуся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 8 серпня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій з підстав порушення цими
судами норм матеріального та
процесуального права і прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідач під час
винесення оскаржуваних постанов про
накладення штрафу та стягнення
виконавчого збору діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
передбачений Законом України "Про
виконавче провадження".

Судами встановлено, що 3 листопада 2011
року головним державним виконавцем
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції у
Донецькій області (далі - МУЮ) відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 2-а-1227/09, виданого 11
листопада 2009 року, про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Макіївки
Донецької області здійснити ОСОБА_4
нарахування та виплату підвищення до
пенсії як дитині війни відповідно до
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
встановленої в частині першій статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за період з 9
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22
липня 2008 року по 31 грудня 2008 року з
урахуванням фактично отриманих сум.

Вказану постанову про відкриття
виконавчого провадження позивачем
було отримано і оскаржено до
Кіровського районного суду м. Макіївки.
Постановою цього суду від 12 січня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою начальника Кіровського
відділу державно виконавчої служби МУЮ
від 10 листопада 2011 року з боржника -
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Макіївки
стягнуто виконавчий збір в розмірі
вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - 1360,00 грн.
Копію цієї постанови позивач отримав 8
грудня 2011 року, що підтверджується
відповідним штампом на супровідному
листі.

За невиконання зазначеного
виконавчого листа у встановлений
термін без поважних причин начальником
Кіровського відділу державної
виконавчої служби МУЮ 13 грудня 2011 року
на боржника накладено штраф у розмірі
680,00 грн. і встановлено новий строк для
виконання рішення суду до 18 грудня 2011
року. Постанову про накладення штрафу
позивачем отримано 15 грудня 2011 року, що
підтверджується належними доказами.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), які
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон).

Статтею 2 Закону передбачено, що
примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України і згідно
з ч.2 цієї статті здійснюється
державними виконавцями. Примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці, визначені Законом України
"Про державну виконавчу службу".

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України.

Згідно ст. 11 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У статті 17 Закону передбачено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою ухвали, постанови судів у
цивільних, господарських,
адміністративних, кримінальних
справах та справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

У відповідності з ч. 1, ч. 2 ст. 25 Закону
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує боржнику про необхідність
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення. Якщо
рішення не виконано і виконання може
бути проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 89
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
які, врахувавши ту обставину, що судове
рішення позивач не виконав, оскільки не
надав належних доказів в підтвердження
такого виконання та поважності причин
невиконання судового рішення у
встановлений державним виконавцем
строк, прийняли правильне рішення щодо
законності винесення постанов про
стягнення виконавчого збору в сумі 1360,00
грн. і накладення на боржника штрафу у
розмірі 680,00 грн.

Зазначені висновки судів грунтуються
на повно та всебічно встановлених
обставинах справи, які підтверджені
належним чином перевіреними і наявними
у справі доказами.

При цьому не заслуговують на увагу
посилання позивача, як на підставу
неможливого виконання судового
рішення, на відсутність коштів на його
рахунку, оскільки вказані причини не є
поважними та не можуть бути підставою
для невиконання рішення суду, яке
набрало законної сили і є обов'язковим
до виконання.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують і не дають підстав
вважати, що цими судами при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Макіївки Донецької області
залишити без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 26 червня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 8 серпня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер