Справа № 826/5965/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2014 року 09:40
№ 826/5965/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М.,
розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Рада»до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києвіпровизнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю «Рада»
(надалі - позивач або ТОВ «Рада») з
позовом до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (надалі - відповідач або ДПІ у
Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.
Києві) про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у Дарницькому
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12.05.2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового розгляду
у судовому засіданні на 03.06.2014 року.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначив,
що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
скасуванню, оскільки ТОВ «Рада» не
порушувало вимог п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, що
підтверджується відповідними
доказами, які свідчать про його
добросовісність як платника ПДВ.
У судове засідання 03.06.2014 року з'явилися
представники сторін.
Представник позивача у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
суд задовольнити їх з підстав,
викладених у позовній заяві.
Представник відповідача подав суду
письмові заперечення, в яких зазначив
про законність та обґрунтованість
прийнятого ДПІ у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м. Києві оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення з
підстав встановлення під час
камеральної перевірки позивача факту
розбіжності між задекларованим
податковим кредитом ТОВ «Рада» та
податковими зобов'язаннями ТОВ «Альянс
Єдиного реєстру податкових накладних
не внесена податкова накладна №131 від
17.09.2013 року, яка виписана продавцем ТОВ
«Альянс Груп», що позбавляє позивача
права на включення сум податку на
додану вартість до податкового
Суд у судовому засіданні 03.06.2014 року за
згодою сторін на підставі ч.4 ст.122
Кодексу адміністративного судочинства
України, враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
ухвалив про перехід до розгляду справи
у порядку письмового провадження.
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведена камеральна
(електронна) перевірка даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ТОВ «РАДА»
В ході камеральної перевірки
податкової декларації позивача з
податку на додану вартість за вересень
2013 року відповідачем було встановлено,
що до складу податкового кредиту
позивачем включені суми ПДВ по
контрагенту ТОВ «Альянс Груп» (код
згідно додатку № 5 «Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» №
виданих та отриманих податкових
від 21.10.2013 року до розділу II «Отримані
податкові накладні» включено наступні
податкові накладні по ТОВ «Альянс
№ 131 на суму 32 105,45 грн. (у т.ч. ПДВ - 5350,91
грн.) та від 17.09.2013 року № 131 на загальну
суму 30 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 5000,00 грн.).
В той же час, під час камеральної
перевірки відповідачем було
встановлено, що відповідно до
автоматизованої системи співставлення
«Податкового зобов'язання та
податкового кредиту у розрізі
контрагентів» ІС «Податковий блок»
існує розбіжність між податковим
кредитом ТОВ «РАДА» та податковими
зобов'язаннями ТОВ «Альянс Груп» у сумі
ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві № 586/26-54-22-03/38556614
від 17.10.2013 року. Згідно Єдиного реєстру
податкових накладних встановлено, що
податкова накладна № 131 від 17.09.2013 року,
яка виписана продавцем ТОВ «Альянс
до Єдиного реєстру податкових
накладних. При цьому, до декларації за
вересень 2013 року платником ТОВ «РАДА»
не подано додаток 8 - «Заяву про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)»
на контрагента ТОВ «Альянс Груп».
За результатами перевірки позивача,
відповідачем було складено акт від
06.12.2013 року №1809/26-51-22-04/30300272, яким
зафіксовані виявлені під час перевірки
порушення позивачем норм податкового
законодавства України, а саме:
п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України,
що призвело до збільшення суми що
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет (до загального/спеціального
фонду державного бюджету) за (р. 25.1 ) за
У зв'язку з виявленими порушеннями та
на підставі акта перевірки позивача
від 06.12.2013 року №1809/26-51-22-04/30300272,
відповідачем було прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в розмірі 10 350,91грн. і
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 2 587,73 грн.
Відповідно до п.56.1. ст.56 Податкового
кодексу України, рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.
Вважаючи оскаржуване податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
необґрунтованим, а, відтак, таким, що
підлягає скасуванню, позивач звернувся
з позовом до суду.
Дослідивши та надавши оцінку наявним у
матеріалах справи письмовим доказам,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог,
виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи,
правовідносини позивача з ТОВ «Альянс
Груп» ґрунтувалися на договорі підряду
на виконання ремонтних робіт № 30 від
01.09.2013 року, за умовами якого за
дорученням Замовника (позивач)
Підрядник (ТОВ «Альянс Груп»)
зобов'язується на власний ризик
виконати роботи по фарбуванню стель та
стін міжквартирних холів за адресою:
вуя. Г.Ахматової, 13 та 13 Г за умовами
цього Договору, а Замовник
зобов'язується прийняти та оплатити ці
роботи. Згідно п.3.6. Договору, вартість
На підтвердження реальності
зазначених господарських операцій,
сплати позивачем податку на додану
вартість у складі ціни за виконані
контрагентом роботи та, відповідно,
підтвердження права на віднесення
відповідних сум ПДВ до складу
податкового кредиту, позивачем надані
суду копії виписаних ТОВ «Альянс Груп»
податкових накладних від 17.09.2013 року №
131 на загальну суму 32 105,45 грн. (у т.ч. ПДВ
- 5 350,91 грн.) та від 17.09.2013 року № 132 на
загальну суму 30 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 5
Оплата контрагенту за виконані роботи
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями платіжних доручень від
ПДВ - 5 000,00 грн.) та від 17.09.2013 року № 25 на
Відповідні суми ПДВ по зазначеним
операціям з ТОВ «Альянс Груп» в
загальному розмірі 10 350,91 грн. були
задекларовані позивачем у податковій
декларації з податку на додану
вартість за вересень 2013 року (додаток №
5 «Розшифровки податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
Крім того, з матеріалів справи
встановлено, що ТОВ «Альянс Груп»
задекларувало податкові зобов'язання
Позивачем внесено до реєстру виданих
та отриманих податкових накладних за
вересень 2013 року, податкові накладні,
виписані ТОВ «Альянс Груп», проте,
допущено помилку в номері податкової
накладної на загальну суму 30 000,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 5 000,00 грн.), зазначивши її також
під номером 131 замість № 132.
При цьому, позивач не вбачає, що
допущення помилки у зазначені номерів
податкових накладних в реєстрі виданих
та отриманих податкових накладних, є
підставою для позбавлення його права
на отримання податкового кредиту.
Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України (надалі -
Кодекс), який, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Кодексу,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Згідно пп. «а» п.198.1, п.198.2., абз.1 п.198.3.
ст.198 Кодексу, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з, крім
іншого, придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового
кредит виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Згідно п.198.6. ст.198 Кодексу, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Відповідно до п.201.1. ст.201 Кодексу,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів:
а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.
У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
а) порядковий номер податкової
б) дата виписування податкової
в) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи -продавця, зареєстрованої як
д) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування
ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;
и) вид цивільно-правового договору;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України);
ї) номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
Приписами п.201.4 ст.201 Кодексу
передбачено, що податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.
Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Контролюючі органи
за даними реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних,
наданих в електронному вигляді,
повідомляють платника податку про
наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу
(п. 201.6 ст. 201 Кодексу).
Податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). У разі якщо
частка товарів/послуг, послуг не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
враховується при визначенні загальних
податкових зобов'язань (п. 201.7 ст. 201
Відповідно до п.201.10. ст.201 Кодексу,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При цьому, форма та порядок заповнення
податкової накладної затверджуються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику (п.
201.2 ст. 201 Кодексу).
Так, наказом Міністерства фінансів
України від 01.11.2011 року № 1379 на
виконання положень ст.201 Кодексу
затверджено Порядок заповнення
податкової накладної, який набрав
чинності 16.12.2011 року та втратив
чинність 01.03.2014 року (надалі - Порядок №
Відповідно до п.5 Порядку №1379, сплачена
(нарахована) сума податку на додану
вартість у податковій накладній
повинна відповідати сумі
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг продавця у реєстрі
виданих та отриманих податкових
Податкова накладна є підставою для
віднесення до податкового кредиту
витрат зі сплати податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку (п.6.2 Порядку №1379).
Системний аналіз викладених
законодавчих норм свідчить про те, що
до складу податкового кредиту не
відносяться суми сплаченого податку на
додану вартість у складі ціни з
придбані товари (роботи, послуги), які
не підтверджені відповідними
первинними документами - податковими
накладними, складеними у відповідності
до вимог чинного законодавства.
Під час огляду та дослідження копій
податкових накладних, поданих
позивачем на підтвердження його
взаємовідносин з контрагентом - ТОВ
«Альянс Груп» - судом не встановлено їх
невідповідності вимогам чинного
законодавства, а, отже, такі первинні
документи можна вважати належними
доказами реальності здійснених
господарських операцій позивача та
підтвердження права позивача на
отримання податкового кредиту по таким
При цьому, згідно п.201.10 ст.201 Кодексу,
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
В той же час, посилання відповідача на
відсутність в Єдиному реєстрі
податкових накладних податкової
накладної № 131 від 17.09.2013 року на суму
приймаються, оскільки, як встановлено з
поданих позивачем доказів, такої
податкової накладної взагалі не існує,
складається з двох сум ПДВ - 5 000,00 грн.
та 5 350,91 грн., сформованих згідно двох
податкових накладних, виписаних ТОВ
«Альянс Груп» від 17.09.2013 року,
відповідно, за № 131 та 132, які помилково
були внесені позивачем до Реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних за вересень 2013 року під одним
номером (131), що не може бути підставою
для позбавлення позивача права на
віднесення відповідних сум ПДВ до
податкового кредиту.
При цьому, відповідачем у порушення
п.201.6 ст.201 Кодексу не було повідомлено
позивача про наявність розбіжностей в
реєстрі виданих та отриманих
податкових накладних, в той же час, при
здійсненні камеральної перевірки
визнало їх за порушення, поклавши в
основу прийняття податкового
повідомлення-рішення.
Крім того, суд критично сприймає
висновки відповідача, сформовані під
час камеральної перевірки позивача на
підставі акту ДПІ в Оболонському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві №
586/26-54-22-03/38556614 від 17.10.2013 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Альянс Груп» (код за ) щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період 01.03.2013 року по 30.09.2013 року,
оскільки використання зазначеного
акту під час проведення камеральної
перевірки суперечить порядку її
проведення, встановленому Кодексом.
Так, відповідно до пп.75.1.1. п.75.1. ст.75
Кодексу, камеральною вважається
перевірка, яка проводиться у
приміщенні контролюючого органу
виключно на підставі даних, зазначених
у податкових деклараціях (розрахунках)
Більше того, відповідачем не подані
суду докази відсутності факту
реєстрації ТОВ «Альянс Груп» в Єдиному
реєстрі податкових накладних
виписаних ним податкових накладних на
адресу позивача від 17.09.2013 року № 131 та
№ 132.
При цьому, слід зазначити, що згідно п.11
підрозділу 2 Перехідних положень
Кодексу, реєстрація податкових
накладних платниками податку на додану
вартість - продавцями - в Єдиному
реєстрі податкових накладних
запроваджується для платників цього
податку, у яких сума податку на додану
вартість в одній податковій накладній
становить понад 10 тисяч гривень.
Таким чином, суд вважає, що відповідач,
порушуючи та не виконуючи положення
пп.75.1.1. п.75.1. ст.75, п.201.6 ст.201 Кодексу,
дійшов хибних висновків про порушення
позивачем п.201.10 ст.201 Кодексу,
покладених в основу прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.
З урахуванням вищенаведеного, суд
дійшов висновку про протиправність
донарахування позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість і застосування штрафних
(фінансових) санкцій оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням від
З приводу належного способу захисту
порушеного права суд зазначає про
наступне. Як вбачається з позовної
заяви, позивач, просить визнати
нечинним та скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Дарницькому
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
матеріали та фактичні обставини справи
наголошує на тому, що деякі із
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства України
способів захисту порушеного права
носять обмежений характер і не можуть
бути застосовані при виникненні
будь-якого спору у сфері публічних
Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 27.07.2010 року №1145/11/13-10, вимога про
визнання нечинним акта може
стосуватися лише нормативно-правового
акта, а про визнання протиправним -
індивідуального акта.
Враховуючи усе викладене, суд,
керуючись принципами справедливості
та верховенства права, з урахуванням
встановлених обставин та
вищезазначених висновків суду, з метою
достатнього та повного захисту прав
позивача вважає за необхідне в межах
повноважень суду при вирішенні справи,
визначених Кодексом адміністративного
судочинства України, визнати
протиправним та скасувати оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
При цьому, суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до яких, зокрема, відносяться
вчинення дій на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
В свою чергу, відповідачем не доведено
правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від
встановлених ч.2 ст.19 Конституції
України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності за правилами, встановленими
ст.86 Кодексу адміністративного
судочинства України, проаналізувавши
матеріали справи та надані сторонами
докази, суд дійшов висновку, що
заявлені позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 31.12.2013 року №
Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок