Справа № 815/4536/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4536/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Іванов Е. А. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 06 вересня 2013 року по справі за
позовом приватного акціонерного
товариства «Ті Ел Сі Сервіс» до
державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

17.06.2013 року приватне акціонерне
товариство «Ті Ел Сі Сервіс»
звернулось до суду першої інстанції з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби
(правонаступником якої є державна
податкова інспекція у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів) про визнання протиправними
дій відповідача по складання акту №
9/22-213/03563465 від 15 січня 2013 року; визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень:

- № від 01.02.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
105 190 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 51 247 грн.;

- № від 01.02.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 266 193 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 5 792 грн.;

- № від 01.02.2013 року, яким позивачу
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 30 028 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 06.09.2013 року
адміністративний позов приватного
акціонерного товариства «Ті Ел Сі
Сервіс» задоволено частково.

Скасовано податкові
повідомлення-рішення відповідача
№ від 01.02.2013р. та № від
01.02.2013р. повністю, а податкове
повідомлення-рішення від 01.02.2013 р.
скасовано в частині, що перевищує суму
зобов'язання з податку на додану
вартість 1 390 грн. та штрафу на суму 1 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 26.09.2013 року державна
податкова інспекція у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів подала апеляційну скаргу на
вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В своїй апеляційній скарзі ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області посилалось на те, що в
перевіряємому періоді приватне
акціонерне товариство «Ті Ел Сі
Сервіс» мало взаємовідносини з ТОВ
«АМГ Груп» та з ПП «Укрторгтранс».
Податковим органом було встановлено
відсутність у ТОВ «АМГ Груп»
необхідних умов для здійснення
господарської діяльності в частині
купівлі, продажу, зберігання та
відвантаження товарно-матеріальних
цінностей та надання послуг чи
здійснення робіт в силу відсутності
відповідного персоналу, транспортних
засобів, приміщень та матеріальних
ресурсів при значних обсягах купівлі
та реалізації товарів (робіт, послуг),
тому, на думку апелянта, реальність
здійснення фінансово-господарських
операцій між ТОВ «АМГ Груп» та
контрагентами сумнівна через
відсутність можливості фактичного
здійснення господарських операцій.

У зв'язку із вказаним в акті перевірки
зазначено, що господарські операції
між ТОВ «АМГ Груп» та ПАТ «Ті Ел Сі
Сервіс» носили безтоварний характер.

Податковий орган посилався на те, що ПП
«Укрторгтранс» не було надано
підтверджуючих документів щодо
виникнення податкових зобов'язань по
операціям з позивачем, а тому здійснено
висновок про те, що взаємовідносини між
ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» з ПП
«Укрторгтранс», які були відображені в
податковій звітності, не мали на меті
реальне настання правових наслідків, а
тому приватним акціонерним
товариством «Ті Ел Сі Сервіс»
безпідставно сформовано вартість
основних фондів, які підлягають
амортизації, за рахунок віднесення до
їх складу сум по договорам, отриманим
від ПП «Укрторгтранс» всього в розмірі
666 667 грн. в І кварталі 2011 року.

Враховуючи зазначене податковий орган
посилається на те, що прийняті
податкові повідомлення-рішення є
обґрунтованими і правомірними, у
зв'язку з чим позовні вимоги товариства
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 06.09.2013 року та ухвалення нової
постанови, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог приватному
акціонерному товариству «Ті Ел Сі
Сервіс».

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 17.12.2012 року по 08.01.2013 року
державною податковою інспекцією у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
була проведена планова виїзна
перевірка ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2010 року по 30.09.2012 року.

За результатами вказаної перевірки
складено акт від 15.01.2013 року
№9/22-213/02563465/60, на підставі якого
державною податковою інспекцією у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
винесено податкові
повідомлення-рішення № від 01.02.2013
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 105 190 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 51 247 грн.; № від
01.02.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств у
розмірі 266 193 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції в розмірі 5
792 грн.; № від 01.02.2013 року, яким
позивачу зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 30 028 грн.

В ході зазначеної перевірки органом
податкової служби встановлені
порушення позивачем вимог:

- п. 5.1. п.5.2. п.п.5.3.9 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», п.п136.1.2. п.136 ст.136, п.138.1.1.
ст.138, п.138.2, п.138.8, ст..138 п.п.139.1.5, ст..139,
п.144.1 ст.144, п.146.1, п.146.2, п.146.5,п.146.12 ст.146,
п.150.1 ст.150 Податкового кодексу України,
внаслідок чого ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс»
занижено податок на прибуток в сумі
266193грн. та завищено від'ємне значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток за 1 квартал 2011р. в сумі 30028грн.;

- п.п.7.4.1, п.п.7.4.2, п.п.7.4.5, п.7.4 Закону
України «Про податок на додану
вартість» Податкового кодексу України
внаслідок чого занижено податок на
додану вартість в сумі всього 105190грн.

В акті перевірки ДПІ у Малиновському
районі м. Одеси Одеської області ДПС
посилалась на те, що ПАТ «Ті Ел Сі
Сервіс» у перевіряємий період мало
взаємовідносини з ТОВ «АМГ Груп» та з
ПП «Укрторгтранс», за рахунок операцій
з якими неправомірно віднесло витрати
до складу валових та сформувало
податковий кредит.

Так, зазначено, що згідно акту ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси від 01.08.2012
року № 195/22-2/37280436 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ПП «АМГ Груп» вказане
підприємство не знаходиться за
місцезнаходженням. Крім того, з
посиланням на акти перевірок
контрагентів ПП «АМГ Груп» було
встановлено, що правочини, укладені
вказаним підприємством зі своїми
контрагентами не спрямовані на реальне
настання правових наслідків, а також що
підприємство не має можливості
здійснювати господарські операції
через відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виконання операцій з
купівлі-продажу.

Зважаючи на зазначене, всі операції
купівлі-продажу ПП «АМГ Груп» визнано
нікчемними по ланцюгу до
«вигодонабувача», та зазначено про
безпідставність формування ПАТ «Ті Ел
Сі Сервіс» валових витрат та
податкового кредиту по операціям з
вказаним підприємством.

Що стосується взаємовідносин ПАТ «Ті
Ел Сі Сервіс» з ПП «Укрторгтранс»,
податковим органом зазначено, що
згідно акту ДПІ у Малиновському районі
м. Одеси від 11.11.2011 року № 300/23-214/36043405
«Про неможливість проведення
документальної перевірки з питань
дотримання вимог формування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань ПП «Укрторгтранс» на
момент проведення перевірки первинні
та інші документи вказаного
підприємства відсутні, у зв'язку з чим
податковим органом здійснено висновок
про те, що контрагенти-постачальники не
поставляли товар на адресу ПП
«Укрторгтранс», а тому це підприємство
не могло поставити товар
контрагентам-покупцям.

Правочини ПП «Укрторгтранс» з
контрагентами також визнані
нікчемними, оскільки були спрямовані
на незаконне заволодіння майном
держави та суперечили інтересам
держави та суспільства.

Зважаючи на зазначене, операції між ПАТ
«Ті Ел Сі Сервіс» з ПП «Укрторгтранс»
визнані безтоварними.

З цих підстав визнано неправомірним
формування позивачем вартості
основних фондів, які підлягають
амортизації, за рахунок віднесення до
їх складу сум по договорам, накладним,
отриманим від ПП «Укрторгтранс» та
визнано неправомірним нарахування
амортизації на вартість вказаних
основних фондів.

В акті перевірки зазначено про
неправомірне віднесення до витрат
операційної діяльності суми витрат в
розмірі 135 грн. по операціям з ТОВ
«Компас-2008» згідно первинних
документів, які не мають статусу
юридично значимих через встановлену
нікчемність правочинів, укладених
вказаним товариством.

Ще одним порушенням зазначено
віднесення ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» до
складу витрат операційної діяльності
вартості будівельних матеріалів, які
використані на ремонт основних засобів
у розмірі, що на 518315 грн. перевищує 10
відсотків сукупної балансової
вартості всіх груп основних засобів на
початок звітного року.

Через викладені в акті перевірки
порушення позивачу також зменшено
від'ємне значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток.

Що стосується податку на додану
вартість, податковим органом
встановлено його заниження у зв'язку з
наступними порушеннями:

- внаслідок порушення п.п.7.4.2 п.7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» неправомірно
віднесено до складу податкового
кредиту у липні 2010 року суму ПДВ у
розмірі 93773 грн. з вартості придбаного у
ТОВ «Порше Лізінг Україна» легкового
автомобілю «Ауді» на підставі
податкової накладної від 20.07.2010 року.

- неправомірним віднесенням до
складу податкового кредиту сум ПДВ по
операціям з ПП «АМГ Груп» та ТОВ
«Компас-2008» за відсутності факту їх
придбання з метою використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- невірним проведенням
коригування податкового кредиту на
суму ПДВ - 695 грн. через порушення п.п.
192.1.1, п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу
України.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
часткового задоволення позовних вимог
ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс».

При дослідженні обґрунтованості
податкового повідомлення-рішення №
від 01.02.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 266 193 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 5 792 грн., було
встановлено наступне:

Згідно п.5.1, п.5.2 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат включаються:
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Як вже зазначалось, завищення ПАТ «Ті
Ел Сі Сервіс» податку на прибуток, на
думку податкового органу, відбулось у
зв'язку з віднесенням позивачем витрат
по операціям з ТОВ «АМГ Груп» до складу
валових.

З матеріалів справи встановлено, що
10.01.2011 року між ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс»
(покупцем) та ТОВ «АМГ Груп» (продавець)
було укладений договір №010-01, за
умовами якого продавець зобов'язується
продати, а покупець прийняти товар на
умовах «франко-склад» та загальна сума
договору складає 3000000 грн.(Т.1 а.с.96).

На виконання вказаного договору
відбулась поставка товару: миючі
засоби, масло, автозапчастини, двигун.

У підтвердження фактичного виконання
господарської операції позивачем були
надані видаткові накладні від 02.02.2011р.
№АМГ-000534 та від 15.02.2011р. №АМГ-000585 на
суму 375000грн. та 184000грн. без ПДВ
відповідно (т.1 а.с.87,88), № 578 від 29.12.2010р.
на суму 50000грн., № РН-40.1 від 02.03.2011р. на
суму 105000грн., №РН-171 від 09.03.2011р. на суму
167000грн. №РН-295 від 15.03.2011р. на суму
62500грн., №РН-333 від 17.03.2011р. на суму
18333грн., №РН-490 від 25.03.2011р. на суму
14167грн. (усі без ПДВ) (Т 3 а.с. 139-145).

Оплата товарів здійснювалась в
безготівковій формі, що
підтверджується платіжним дорученнями
№8 (т.1 а.с.92), №17 від 19.03.2011р. на суму 200400
грн. (т.1 ст.89), №16 від 02.03.2011р. на суму 126000
грн. (т.1 а.с.89 обор.ст.), № 19 від 15.03.2011р. на
суму 75000 грн. (т.1 а.с.90), № 20 від 17.03.2011р. на
суму 22000 грн.(т.1 а.с.90 обор.ст.) та 23.03.2011р.
-17000 грн. (т.1. а.с.91), 02.02.2011р. 450000 грн. (т. 1
а.с. 91 обор.ст.) в т.ч. ПДВ.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що загальна сума витрат в 1
кварталі 2011р. без ПДВ по договору з ТОВ
«АМГ Груп» склала 926000 грн., які позивач
відобразив у складі витрат в
декларації з податку на прибуток за
2011р., та 50000 грн. як витрати в декларації
за 2010р. відповідно, що визнається
сторонами.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції звертає увагу на те, що
юридичним фактом, який породжує право
платника на податкову вигоду (зокрема,
у вигляді права на зменшення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
суму валових витрат), є реальність
господарської операції.

За відсутності факту придбання товарів
відповідні суми не можуть включатися
до складу валових витрат.

Підтвердженням реального здійснення
господарської операції є первинні
документи, які свідчать про фактичну
поставку товарів продавцем та їх
отримання покупцем, документи,
підтверджуючі використання вказаних
товарів у власній господарській
діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Вимоги до первинних документів
містяться у ст. 9 Закону «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», зокрема, вони
повинні бути складені під час
здійснення господарської операції, а
якщо це неможливо - безпосередньо після
її закінчення та мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем в підтвердження
здійснення господарських операцій з
ТОВ «АМГ Груп» первинні документи
оформлені належним чином та містять
достатню інформацію відносно змісту та
вартості господарських операцій, які
були опосередковані складенням цих
документів, та дають змогу вважати, що
господарські операції реально
відбулися і тягнуть настання реальних
правових наслідків.

Отже, фактичні обставини об'єктивно
засвідчують правомірність віднесення
позивачем витрат до складу валових,
відповідно до первинних
бухгалтерських документів, які
виписані на виконання умов викладених
вище договірних відносин.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції вважає безпідставними
посилання ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси Одеської області ДПС на акт від
01.08.2012 року № 195/22-2/37280436 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ПП «АМГ
Груп» оскільки він не може вважатись
належним доказом допущеного позивачем
порушення. Зазначений акт свідчить
лише про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ПП «АМГ Груп», яка
взагалі не є перевіркою, а викладені в
ньому висновки про порушення
податкового чи цивільного
законодавства платником податків є
нічим іншим як припущеннями
податкового органу, які
необґрунтовані належними доказами.

Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
віднесення витрат до складу валових, у
випадку, коли останній виконав усі
передбачені законом умови стосовно
отримання такого права та має
необхідні документальні підтвердження
розміру своїх витрат, оскільки
податкове законодавство України не
ставить право платника на отримання
податкової вигоди у вигляді, зокрема,
права на віднесення сум до складу
валових, в залежність від дій або
бездіяльності його контрагентів чи
відсутності у контрагентів основних
фондів, кваліфікованого персоналу
тощо. В разі порушення контрагентом
податкової дисципліни
відповідальність та негативні
наслідки мають настати саме для цієї
особи.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності однієї компанії, у
випадку за неправомірні дії іншої
компанії підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини.

В свою чергу, податковою інспекцією не
доведено неможливості виконання
спірними постачальниками послуг
наявними у них силами та засобами з
урахуванням видів та обсягів цих
послуг.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
вважає, що позивачем було правомірно
віднесено суму витрат по договору з
ТОВ «АМГ Груп» до складу валових, а тому
зменшення податковим органом валових
витрат ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» на суму 976000
грн. є неправомірним.

В свою чергу, 20.01.2011 року між ПАТ «Ті Ел
Сі Сервіс» та ПП «Укрторгтранс» був
укладений договір №020-01, за умовами
якого продавець (ПП «Укрторгтранс»)
зобов'язувався продати покупцю (ПАТ «Ті
Ел Сі Сервіс») товар діючого
асортименту на загальну суму 2000000грн. з
ПДВ. (Т.1, а.с.98,99) на умовах
«франко-склад».

На виконання умов зазначеного договору
ПП «Укрторгтранс» передало ПАТ «Ті Ел
Сі Сервіс» програмне забезпечення з
діагностичним обладнанням, вартістю
666666,67грн. та ПДВ 133333,33грн., що
підтверджується видатковою накладною
№РН-0000051 від 04.02.2011 року (т.1 а.с.86).

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, сума витрат на придбання
основних засобів у ПП «Укрторгтранс»
була віднесена позивачем на збільшення
вартості основних засобів та, в
наступному, починаючи з 2 кварталу 2011р.,
почала нараховуватися амортизація з
віднесенням її на витрати: з 2 кварталу
2011 року по 3 квартал 2012 року по 16667 грн.
щоквартально, з чим не погодилась ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси,
посилаючись на неможливість
здійснення контрагентом позивача
фінансово-господарської діяльності
через відсутність виробничих
потужностей, трудових ресурсів та
відсутність необхідних умов для
досягнення результату економічної
діяльності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у
підтвердження здійснення
господарської операції з ПП
«Укрторгтранс» позивачем були надані
належним чином оформлені податкові
накладні, видаткові накладні, платіжні
доручення.

Зазначені документи також містять всю
необхідну інформацію відносно змісту
та вартості господарської операції,
яка була опосередкована складенням цих
документів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що позивачем належним чином
підтверджено реальність вказаної
господарської операції.

В свою чергу, відповідно до п. 138.8. ст.138
ПК України собівартість виготовлених
та реалізованих товарів, виконаних
робіт, наданих послуг складається з
витрат, прямо пов'язаних з виробництвом
таких товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, а саме: прямих
матеріальних витрат; прямих витрат на
оплату праці; амортизації виробничих
основних засобів та нематеріальних
активів, безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну);

Згідно п.134.1 ст.134 ПК України
амортизації підлягають: витрати на
придбання основних засобів,
нематеріальних активів та
довгострокових біологічних активів
для використання в господарській
діяльності.

Згідно п. 146.5. ст.146 ПК України первісна
вартість об'єкта основних засобів
складається з таких витрат: суми, що
сплачуються постачальникам активів та
підрядникам за виконання
будівельно-монтажних робіт (без
непрямих податків).

Враховуючи, що позивачем було
підтверджено фактичність
господарської операції з ПП
«Укрторгтранс» по придбанню
програмного забезпечення з
діагностичним обладнанням, та
правомірність віднесення понесених
витрат до складу витрат операційної
діяльності, колегія суддів вважає, що
ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» відповідно до
вимог чинного законодавства
здійснювалось нарахування амортизації
на вартість придбаних основних фондів.

В акті перевірки податковий орган
також посилався на неправомірне
віднесення до витрат операційної
діяльності суми витрат в розмірі 135 грн.
по операції з ТОВ «Компас-2008».

Судом першої інстанції було
встановлено, що ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» на
підставі усного договору було придбано
у ТОВ «Компас -2008» товар - ремкомплект
в.н. (ЯМЗ 236-328) Н.П. + крильчатка арт. 7172,
згідно видаткової накладної № К-00000203
від 20.07.2011 року на суму без ПДВ 134,58 грн.
та податкової накладної № 197 від 20.07.2011
року (т. 1 а.с. 214-215).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що договір позивача з
ТОВ «Компас 2008» має реальні правові
наслідки, що підтверджено первинними
документами, які складені відповідно
до вимог діючого законодавства, тому
позивач правомірно відніс до складу
валових витрат витрати понесені за
даним договором.

Що стосується твердження відповідача
про те, що ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс»
неправомірно було віднесено до складу
витрат операційної діяльності
вартість будівельних матеріалів, які
використані на ремонт основних засобів
у розмірі, що на 518315 грн. перевищує 10
відсотків сукупної балансової
вартості всіх груп основних засобів на
початок звітного року, колегія суддів
погоджується з думкою суду першої
інстанції стосовно його
необґрунтованості.

Відповідно до п.п.139.1.5 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат: витрати на придбання,
виготовлення, будівництво,
реконструкцію, модернізацію та інше
поліпшення основних засобів та
витрати, пов'язані з видобутком
корисних копалин, а також з придбанням
(виготовленням) нематеріальних
активів, які підлягають амортизації
згідно зі статтями 144 - 148 цього Кодексу,
з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті
146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.

Згідно п.п.146.11. ПК України первісна
вартість основних засобів
збільшується на суму витрат, пов'язаних
із ремонтом та поліпшенням об'єктів
основних засобів (модернізація,
модифікація, добудова, дообладнання,
реконструкція), що приводить до
зростання майбутніх економічних вигод,
первісно очікуваних від використання
об'єктів у сумі, що перевищує 10
відсотків сукупної балансової
вартості всіх груп основних засобів, що
підлягають амортизації, на початок
звітного податкового року з
віднесенням суми поліпшення на об'єкт
основного засобу, щодо якого
здійснюється ремонт та поліпшення.

Відповідно до п.п.146.12. ПК України сума
витрат, що пов'язана з ремонтом та
поліпшенням об'єктів основних засобів,
у тому числі орендованих, у розмірі, що
не перевищує 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
засобів на початок звітного року,
відноситься до витрат того звітного
податкового періоду, в якому такі
ремонт та поліпшення були здійснені.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
згідно Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010 року №
984 (далі Порядок № 984), результати
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт (п.3 І Розділу).

В свою чергу, акт - службовий документ,
який підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Пунктом 6 Розділу І вказаного Порядку
передбачено, що факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів. У разі встановлення перевіркою
порушень податкового законодавства за
кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно: чітко викласти
зміст порушення з посиланням на
конкретні пункти і статті законодавчих
актів, що порушені платником податків,
зазначити період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів; у разі відмови посадових
осіб платника податків або його
законних представників надати копії
документів посадовій (службовій) особі
органу державної податкової служби
така особа складає акт у довільній
формі, що засвідчує факт відмови, із
зазначенням посади, прізвища, імені, по
батькові платника податків (його
законного представника) та переліку
документів, які йому запропоновано
подати, факт про складання такого акта
відображається в акті документальної
перевірки; у разі надання посадовими
особами платника податків або його
законними представниками посадовим
(службовим) особам органу державної
податкової служби письмових пояснень
щодо встановлених порушень
податкового законодавства та/або
причин ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, або їх копій
факти про надання таких пояснень
необхідно відобразити в акті (п. 5.2
Розділу ІІ Порядку № 984).

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що, в даному випадку,
податковим органом в акті перевірки
від 16.05.2013 року зазначено про допущене
позивачем порушення вимог п. 139.1.5, п. 139.1
ст. 139, п. 146.12 с. 146 Податкового кодексу
України, однак жодних первинних
документів та інших доказів, що
підтверджують наявність факту
порушення, допущеного ПАТ «Ті Ел Сі
Сервіс» податковим органом не надано
та не зазначено в акті перевірки, а тому
висновок ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси про завищення позивачем витрат
операційної діяльності за півріччя 2012
року є необґрунтованим.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
вважає, що податкове
повідомлення-рішення № від 01.02.2013
року про збільшення ПАТ «Ті Ел Сі
Сервіс» суми грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств та застосування штрафних
(фінансових) санкцій є протиправним та
підлягає скасуванню.

В свою чергу, через викладені в акті
перевірки порушення формування
валових витрат та валового доходу
позивачу також зменшено від'ємне
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток.

Колегія суддів вважає, що із
врахуванням факту завищення позивачем
валового доходу на суму 517544грн. (суми
ПДВ помилково включеної в дохід
підприємства), а також зважаючи на
встановлення правомірності формування
позивачем валових витрат підприємства
та нарахування амортизації на основні
фонди підприємства, висновок
податкового органу про завищення
позивачем від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток є
необґрунтованим, у зв'язку з чим
податкове повідомлення-рішення від
01.02.2013 року № також підлягає
скасуванню.

Крім іншого, податковим органом було
встановлено заниження ПАТ «Ті Ел Сі
Сервіс» податку на додану вартість.

Підставою для зменшення позивачеві
суми податкового кредиту стали:
неправомірне, на думку податкового
органу, віднесення до складу
податкового кредиту у липні 2010 року
суми ПДВ з вартості придбаного у ТОВ
«Порше Лізінг Україна» легкового
автомобілю «Ауді»; неправомірне
віднесення до складу податкового
кредиту сум ПДВ по операціям з ПП «АМГ
Груп» та ТОВ «Компас-2008» за відсутності
факту їх придбання з метою
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку та невірне
проведення коригування податкового
кредиту на суму ПДВ - 695 грн. через
порушення п.п. 192.1.1, п. 192.1 ст. 192
Податкового кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
при дослідженні правомірності та
обґрунтованості формування позивачем
валових витрат судом як першої, так і
апеляційної інстанції було
встановлено, що умови укладених ПАТ «Ті
Ел СІ Сервіс» з контрагентами ТОВ «АМГ
Груп» та ТОВ «Компас 2008» договорів були
виконані контрагенти, а здійснювані
господарські операції мали реальних
характер та тягнуть правові наслідки, а
тому суми ПДВ, сплачені позивачем при
придбанні товарів були правомірно
включені до складу податкового
кредиту.

Що стосується віднесення позивачем сум
ПДВ з вартості придбаного у ТОВ «Порше
Лізінг Україна» легкового автомобілю
«Ауді» до складу податкового кредиту,
колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до п.п.7.4.2. ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) якщо
платник податку придбаває (виготовляє)
товари (послуги) та основні фонди, які
призначаються для їх використання в
операціях, які не є об'єктом
оподаткування згідно зі статтею 3 цього
Закону або звільняються від
оподаткування згідно зі статтею 5 та
пунктом 11.44 статті 11 цього Закону, то
суми податку, сплачені у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включаються до складу податкового
кредиту такого платника.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що легковий транспортний
засіб «Ауді», який був поставлений на
облік ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» як основний
засіб, був придбаний згідно умов
договору від 15.07.2013 року про фінансовий
лізинг та оплати за умовами вказаного
договору здійснювались з посиланням на
договір фінансового лізингу, що
підтверджується копією виписок з
банку, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до п. 1.18.2 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» фінансовий лізинг
(оренда) - господарська операція
фізичної або юридичної особи, яка
передбачає відповідно до договору
фінансового лізингу (оренди) передання
орендарю майна, що підпадає під
визначення основного фонду згідно із
статтею 8 цього Закону, придбаного або
виготовленого орендодавцем, а також
усіх ризиків та винагород, пов'язаних з
правом користування та володіння
об'єктом лізингу.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про фінансовий лізинг» якщо сторони
договору лізингу уклали договір
купівлі-продажу предмета лізингу, то
право власності на предмет лізингу
переходить до лізингоодержувача в разі
та з моменту сплати ним визначеної
договором ціни, якщо договором не
передбачене інше.

Згідно п. 7.5.3 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» датою
виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.

Враховуючи зазначене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що позивачем
не було завищено податковий кредит в
липні 2010 року на суму ПДВ придбаного
легкового автомобілю.

В свою чергу, що стосується посилання
податкового органу на завищення
позивачем податкового кредиту в
результаті проведення невірного
коригування податкового кредиту на
суму ПДВ - 695 грн., встановлено, що
позивачем, дійсно, в травні 2011 року, при
внесенні до р.16 декларації з ПДВ суму
коригування податкового кредиту в
розмірі 695грн. замість зменшення суми
кредиту помилково було збільшено її на
цю суму, що не заперечується позивачем.

Таким чином, державною податковою
інспекцією у Малиновському районі м.
Одеси правомірно було донараховано
позивачу суму ПДВ в розмірі 1390 грн.

При цьому, судом першої інстанції вірно
встановлено, що з дати набрання
чинності Законом 3609-VI штрафні санкції
за податкові правопорушення, вчинені
до набрання чинності Податковим
кодексом України, але виявлені після 1
січня 2011 року, застосовуються згідно з
приписами пункту 11 підрозділу 10
розділу XIX Податкового кодексу України,
а саме: штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) за наслідками перевірок, які
здійснюються контролюючими органами,
застосовуються у розмірах,
передбачених законом, чинним на день
прийняття рішень щодо застосування
таких штрафних (фінансових) санкцій (з
урахуванням норм пункту 7 цього
підрозділу).

Згідно п.7 підрозділу 10 Розділу ХХ
Податкового кодексу України штрафні
санкції за порушення податкового
законодавства за період з 1 січня по 30
червня 2011 року застосовуються у
розмірі не більше 1 гривні за кожне
порушення.

Враховуючи зазначене, штрафна санкція
за допущене позивачем порушення не
повинна перевищувати 1 грн.

Зважаючи на вищезазначене, колегія
суддів доходить висновку, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення № від 01.02.2013 року
підлягає скасуванню в частині
донарахування податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 103800 грн., та в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 51246 грн.

Колегія суддів також вважає, що позовні
вимоги ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» щодо
визнання протиправними дій ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
щодо складання акту перевірки 15.01.2013
року №9/22-213/02563465/60 є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню.

Так, згідно п.86.1. ст.86 Податкового
кодексу України результати перевірок
(крім камеральних) оформлюються у формі
акта або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Аналогічні положення закріплені в
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010 року №
984, згідно якого у разі встановлення під
час перевірки порушень складається
акт, який є службовим документом, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Таким чином, у разі виявлення певних
порушень платником податків вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства складення акту
перевірки є обов'язком податкового
органу, а тому в даному випадку
відсутні підстави для визнання дій ДПІ
у Малиновському районі м. Одеси
неправомірними.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, правильно по суті
вирішено справу, та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 06
вересня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст.254 КАС
України, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Танасогло Т.М.

Яковлєв О.В.