Справа № 820/7892/14
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 р.Справа № 820/7892/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Сіренко О.І.

Суддів:
Любчич Л.В. , Спаскіна
О.А.

за участю секретаря
судового засідання Зливко
І.М.

представника
відповідача
Михайлової О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 28.05.2014р. по
справі № 820/7892/14

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції
у Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

28 травня 2014 року постановою
Харківського окружного
адміністративного суду
адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення - задоволено в повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області (61121,
м. Харків, вул. Світла, 5) № від
28.02.2014 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на суму 18775,50 грн.

Державна податкова інспекція у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області у апеляційній
скарзі просить постанову суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
судове рішення, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норми статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо законності та обґрунтованості
судового рішення. Заявник вказує, що
суд першої інстанції не надав належної
оцінки обставинам не надання позивачем
до перевірки достатніх доказів на
підтвердження понесених ним витрат у
період, що перевірявся, за наслідками
реальної господарської діяльності з
контрагентами ТОВ "Стронг Юкрейн", ТОВ
"Тайгер-ГК", їх обумовленості
об'єктивними потребами, а також не
надано документів, які б
підтверджували використання придбаних
товарів у власній господарській
діяльності.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
письмових заперечень на апеляційну
скаргу до суду не подав.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
08 лютого 2014 року ДПІ у Московському
районі м. Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області згідно наказу від
28.01.2014року №133 була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 щодо правомірності формування
податкового зобов'язання та
податкового кредиту з ПДВ за період з
01.10.2013 року по 31.10.2013 року. Результати
перевірки оформлені актом
№214/20-34-17-02-07/НОМЕР_2 від 08.02.2014року.

Згідно висновків акту перевірки,
встановлено порушення - п.198.3, п. 198.6 ст.198
Податкового кодексу України, в
результаті чого донараховано податку
на додану вартість у сумі 12517,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки
ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області
винесено податкове повідомлення
рішення № від 28.02.2014р. яким
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість на суму
18775,50грн.

Задовольняючи позовні вимоги Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що висновки
акту перевірки, на підставі яких
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від
28.02.2014р., не можуть вважатись
обгрунтованими.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України (ПК
України) встановлено, що податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України
передбачено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Згідно п.201.10 ПК України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України , датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Вимоги щодо оформлення податкової
накладної передбачено п.201.1 ст. 201 ПК
України.

З матеріалів справи вбачається, що між
ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Стронг Юкрейн" був
укладений договір поставки №01/69 від 01
жовтня 2012 року, предметом якого
відповідно до п.1.2 є обладнання та
аксесуари для систем прийому
супутникового телебачення.

На виконання вимог договору, ТОВ
"Стронг Юкрейн" поставив, а позивач
прийняв та оплатив ресивери на
загальну суму 46904,48 грн. Факт отримання
товару підтверджується наявними в
матеріалах справи видатковими
накладними: №1893 від 11.10.2013р. на суму 8000,40
грн., №1921 від 15.10.2013р. на суму 29304,00 грн.,
№2120 від 01.11.2013р. на суму 9600,48 грн..

Реальність господарських операцій що
були проведені в межах зазначеного
договору та придбання товару
ресиверів, підтверджується наданими
позивачем податковими накладними: №73
від 09.10.2013 року на суму 8000,40 грн., в т.ч.
ПДВ 1333,40 грн.; №105 від 14.10.2013 року на суму
29304,00 грн., в т.ч. ПДВ 4884,00 грн.; №289 від
29.10.2013 року на суму 9600,48 грн., в т.ч. ПДВ
1600,08грн. які відповідають вимогам ст.201
Податкового кодексу України та наказу
Міністерства Фінансів від 01.11.2011року
№1379.

Платіжними дорученнями №190 від 09.10.2013 р.
на суму 8000,40 грн., №191 від 14.10.2013 року на
суму 29304,00 грн. та №197 від 29.10.2013 року на
суму 9600,48 грн. підтверджується факт
виконання позивачем зобов'язань за
спірним правочином шляхом
перерахування безготівкових грошових
коштів.

Також, між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Тайгер-ГК"
був укладений договір поставки №210113/2/М
від 21 січня 2013 року, предметом якого
відповідно до п.1.1 є цифрова
фототехніка, електротехнічні товари,
обладнання та аксесуари.

На виконання вимог договору, ТОВ
"Тайгер-ГК" поставив, а позивач прийняв
та оплатив ресивери цифрові на
загальну суму 28200,00 грн.. Факт отримання
товару підтверджується наявними в
матеріалах справи видатковими
накладними: №S1 13111521 від 14.10 2013р. на суму
8000,00 грн., №S1 13117546 від 25.10 2013р. на суму
8000,00 грн. та №S1 13119758 від 30.10 2013р. на суму
12200,00 грн..

Реальність господарських операцій що
були проведені в межах зазначеного
договору та придбання товару
супутникових тюнерів, підтверджується
наданими позивачем податковими
накладними: №1400029 від 09.10.2013 року на
суму 8000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1333,33грн.; №2500051
від 23.10.2013 року на суму 8000,00 грн., в т.ч.
ПДВ 1333,33 грн.; №3000011 від 29.10.2013 року на
суму 12200,00 грн., в т.ч. ПДВ-2033,33 грн.,
виписаними ТОВ "Тайгер-ГК"; які
відповідають вимогам ст.201 Податкового
кодексу України та наказу Міністерства
Фінансів від 01.11.2011року №1379.

Платіжними дорученнями №189 від 09.10.2013 р.
на суму 8000,00 грн., №195 від 23.10.13 на суму
8000,00 грн. та №196 від 28.10.2013 року на суму
12200,00 грн. підтверджується факт
виконання позивачем зобов'язань за
спірним правочином шляхом
перерахування безготівкових грошових
коштів.

Судом встановлено, що придбаний
позивачем у ТОВ "Стронг Юкрейн" та ТОВ
"Тайгер-ГК" товар за вказаними вище
договорами, був необхідний позивачу
для здійснення господарської
діяльності.

Так, згідно свідоцтва платника єдиного
податку, основним видом діяльності ФОП
ОСОБА_2 є надання інших допоміжних
комерційних послуг.

Подальше використання придбаного
устаткування позивачем,
підтверджується укладеним між ФОП
ОСОБА_2 та ТОВ "ВІЖН МЕДІА" договору про
надання дилерських послуг №Ех176/012013
від 01.01.2013 року, відповідно до якого
позивач здійснює дилерські послуги з
пошуку абонентів та/або послуги з
організації укладання абонентських
договорів та підключення абонентів до
програмної послуги ТОВ "ВІЖН МЕДІА", в т.
ч. передача Виконавцем абоненту
декодеру та картки умовного доступу,
підключення Виконавцем декодеру
(сумісний з карткою доступу технічний
прилад (ресивер, тюнер) з фірмовим
логотипом "VIASAT", що підтримує стандарти
DVB-S(2) та MPEG-2(4) і за допомогою якого
здійснюється декодування та
відтворення телевізійного сигналу
обраного абонентом пакету телепрограм
(п.2.1, розділ 1 Договору).

На виконання договору №Ех176/012013 від
01.01.13року ФОП ОСОБА_2 були надані
послуги ТОВ "ВІЖН МЕДІА" з пошуку
абонентів, організації укладення
абонентських договорів та підключення
абонентів (у тому разі встановлення
ресиверів, тюнерів), що підтверджується
актами надання послуг, податковими
накладними та договорами з абонентами.

Так, згідно з п.11.9 договорів про надання
програмної послуги (абонентський
договір) які укладалися між
користувачами супутникового
телебачення та ТОВ "Віжн ТБ", договір
укладається у двох примірниках - 1
примірник для абоненту, 1 примірник для
провайдера. У частині 1 Договору
розкривається поняття сторін, так ТОВ
"Віжн ТБ" є Провайдером, Абонент -
фізична особа з іншого боку. Таким
чином, ОСОБА_2, який у даних відносинах є
дилером (відповідно до договору
№Ех176/012013 від 01.01.13року укладеного між
позивачем та ТОВ "ВІЖН МЕДІА"), копія
договору не надається, що унеможливлює
надання зазначених договорів під час
проведення перевірки податковому
органу.

Колегія суддів, дослідивши наявні у
матеріалах справи первинні документи
бухгалтерського обліку, вважає, що усі
витрати позивача з придбання товарів у
ТОВ "Стронг Юкрейн" та ТОВ "Тайгер-ГК"
підтверджені належним чином, первинні
документи складені у відповідності до
вимог щодо їх форми та змісту, порушень
приписів ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" від 16 липня 1999 року N 996-XIV, а
також Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. N 88, не виявлено. Крім
того, колегія суддів зауважує, що ані у
акті перевірки №214/20-34-17-02-07/НОМЕР_2 від
08.02.2014 року, ані під час судового
розгляду даної справи відповідачем не
наведено достатніх та обґрунтованих
підстав вважати первинні документи за
наслідком взаємовідносин між
позивачем та ТОВ "Стронг Юкрейн", ТОВ
"Тайгер-ГК" такими, що складені з
порушенням чинного законодавства, та
не можуть вважатись достатньою
підставою для включення позивачем сум
ПДВ, сплачених контрагентам до складу
податкового кредиту.

Посилання відповідача у апеляційній
скарзі на те, що позивачем до перевірки
не надано документів, які б
підтверджували використання придбаних
товарів у власній господарській
діяльності, не знайшли свого
підтвердження під час апеляційного
перегляду справи.

Відповідно до вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області -
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 28.05.2014р. по
справі № 820/7892/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Повний текст ухвали
виготовлений 27.06.2014 р.

Помічник судді
Цюпак О.П.