Справа № 261/1354/14-а
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сліщенко Ю.Г.
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року справа №261/1354/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Чумака С.Ю.,

суддів: Геращенко І.В. та Ястребової
Л.В.,

при секретарі Пеньковій А.В.,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Петровського районного суду м.
Донецька від 20 травня 2014 року у справі
№ 261/1354/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Петровської
районної у м. Донецьку ради про
стягнення недоотриманої одноразової
компенсації у зв'язку з втратою
годувальника, визнання дій
неправомірними,

В С Т
А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати дії працівників
відповідача протиправними та
зобов'язати нарахувати і здійснити
виплату одноразової компенсації, як
дружині, яка втратила годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть якого
пов'язана з Чорнобильсьою катастрофою,
виходячи із розрахунку 60 мінімальних
заробітних плат, проіндексувати
недодану позивачу суму одноразової
компенсації.

В обґрунтування позову зазначила, що
була дружиною ліквідатора наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, по захворюванню, пов'язаному
з впливом аварії на ЧАЕС. Відповідно до
ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», їй
передбачена одноразова компенсація у
зв'язку з втратою годувальника у
розмірі 60 мінімальних заробітних плат.
Враховуючи, що розмір мінімальної
заробітної плати на момент втрати
годувальника у 2002 р. складав 165 грн.,
відповідач повинен був виплатити
позивачці компенсацію у розмірі: 9 900
грн., але фактично виплатив 379,30 грн. За
таких обставин, просить позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Постановою Петровського районного
суду м. Донецька від 20 травня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, з підстав, зазначених у
позові, просить постанову суду
скасувати та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що постанова суду підлягає
скасуванню з залишенням позовних вимог
без розгляду з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивачка, була
дружиною ОСОБА_3 та знаходилась
фактично на його утриманні, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб та
рішенням суду від 20.09.2007 року (а. с. 9, 27).

ОСОБА_3 є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи -
категорія 1 (а. с. 7-8,10-11).

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. (а. с. 12).

Відповідно до експертного висновку від
12 липня 2002 року захворювання, яке
призвело до смерті, пов'язано з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС (а. с. 10-11).

За приписами частин 1 та 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення
до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Позов поданий позивачем до суду 26
березня 2014 року згідно штампу суду та
підпису позивача а.с. 1. В якості
поважної причини пропуску строку
звернення до суду позивач зазначив, що
про порушення права на законну виплату
одноразової допомоги дізнався з
довідки відповідача № 10/6953 від 21.10.2013
року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
про порушення своїх прав позивач
повинна була дізнатись в момент
виплати їй допомоги у неналежному як
вона вважає розмірі, а саме 26.09.2002 року (
а.с. 14).

Оскільки позивач звернувся з позовом
до суду лише в березні 2014 року, то
пропустив шестимісячний строк
звернення до суду, встановлений для
даних правовідносин частиною 2 статті 99
КАС України.

Доводи позивача про юридичну
необізнаність не є поважною причиною
пропуску строку, оскільки всі
законодавчі акти в Україні доводяться
до відома населення у встановленому
діючим законодавством порядку. Позивач
пропустила строк звернення до суду
більше ніж на 11 років.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про пропуск
позивачем строку звернення до суду,
проте вирішив справу з порушенням норм
процесуального законодавства з огляду
на наступне.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається
без розгляду, якщо суд на підставі
позовної заяви та доданих до неї
матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Згідно п. 9 ч. 1 статті 155 КАС України суд
своєю ухвалою залишає позовну заяву
без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

З огляду на вищевикладене суд першої
інстанції повинен був застосувати
шестимісячний строк звернення до суду
та згідно вимог статті 100 КАС України
адміністративний позов залишити без
розгляду, а не відмовляти в задоволенні
позову, оскільки діюче процесуальне
законодавство не передбачає прийняття
рішення про задоволення чи відмову в
задоволенні позову при пропуску
позивачем строку звернення до суду.

За таких обставин постанова суду
підлягає скасуванню, а позов залишенню
без розгляду у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду.

Повний текст виготовлений 25 червня 2014
року.

На підставі викладеного, керуючись ст.
99, 100, 195, 197, 198, 202, 203, 205, 206, 211, 212, 254 КАС
України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Петровського районного суду
м. Донецька від 20 травня 2014 року у
справі № 261/1354/14-а скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Петровської районної у м. Донецьку ради
про стягнення недоотриманої
одноразової компенсації у зв'язку з
втратою годувальника, визнання дій
неправомірними залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
її копії особам. які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
С.Ю.Чумак

Судді:
І.В.Геращенко

Л.В.Ястребова