Справа № 826/3670/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1Вн. № 1/78
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

16 квітня 2014 року 16:15
№ 826/3670/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрбізнесвіза" до
третя особа Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль"про зобов'язання
вчинити дії, ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрбізнесвіза" (далі
- позивач, ТОВ "Укрбізнесвіза")
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
(далі - відповідач), третя особа без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - публічне акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль"
(далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") про
зобов'язання відповідача
зареєструвати за позивачем нежилі
приміщення: з № 1 по № 22, вітрини (групи
приміщень № 57), з № 1 по № 7, № 9, № 11, з №
13 по № 20, з № 23 по № 34 (групи приміщень №
58) літера А, загальною площею 1 133 кв.м.,
що знаходяться за адресою: м. Київ,
бульвар Лепсе, 50.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25.03.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/3670/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25.03.2014 закінчено
підготовче провадження в
адміністративній справі № 826/3670/14 і
призначено справу до судового
розгляду.

В судове засідання 08.04.2014 прибув
представник позивача та представник
третьої особи. Представник відповідача
в судове засідання 08.04.2014 не прибув,
хоча належним чином був повідомлений
про дату, час і місце судового розгляду.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) якщо немає перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 КАС
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 08.04.2014 суд ухвалив
перейти до розгляду справи в
письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 03.08.2012 порушено провадження у
справі № 5011-15/10488-2012 про банкрутство ТОВ
"Укрбізнесвіза".

Постановою Господарського суду м.
Києва від 28.01.2013 у справі № 5011-15/10488-2012
ТОВ "Укрбізнесвіза" визнано банкрутом.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 17.06.2013 у справі № 5011-15/10488-2012
призначено ліквідатором ТОВ
"Укрбізнесвіза" арбітражного керуючого
Присяжного В.П.

Згідно ч. 2 ст. 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
від 14.05.1992 № 2343-ХІІ ліквідатор з дня
свого призначення, зокрема, вживає
заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

За твердженням представника позивача,
між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ
«Укрбізнесвіза» було укладено договір
іпотеки від 27.10.2006 за реєстровим № 5993,
на підставі якого AT «Райффайзен Банк
Аваль» передало ТОВ «Укрбізнесвіза» в
заставу належні нежилі приміщення, а
саме з № 1 по № 22, вітрини (групи
приміщень № 57), з № 1 по № 7, № 9, № 11, з №
13 по № 20, з № 23 по № 34 (групи приміщень №
58) літера А, загальною площею 1 133 кв.м.,
що знаходяться за адресою: м. Київ,
бульвар Лепсе, 50.

Однак, рішенням Господарського суду м.
Києва від 15.02.2010 у справі № 53/48 за ПП
«Легіон-2004» було визнано право
власності на 9/10 частин нежилих
приміщень з № 1 по № 22 вітрини (групи
приміщень № 57), з № 1 по № 7, № 9, № 11, з №
13 по № 20, що становить 544,90 кв.м. та з № 23
по № 34 (групи приміщень № 58), що
становить 659,70 кв.м., які знаходяться за
адресою м. Київ, бульвар Лепсе, 50,
загальною площею 1 204,60 кв.м.; виділено в
натурі ПП «Легіон-2004» як окремі об'єкти
нерухомого майна 9/10 частин груп
нежилих приміщень № 57 та № 58 (літ. А), а
саме з групи приміщень № 57 - групу
приміщень № 59, загальною площею 544,9
кв.м. та з групи приміщень № 58 - групу
приміщень № 60, загальною площею 659,7
кв.м.

На підставі вказаного рішення суду
право власності на частину
вищевказаних нежилих приміщень було
зареєстровано за ПП «Легіон-2004». При
цьому, на користь ПП «Легіон-2004» КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
було виділено з груп приміщень № 57 та №
58 групи приміщень № 60 та № 61, а не № 59 та
№ 60, як про це вказано в рішенні
Господарського суду м. Києва від 15.02.2010
по справі № 53/48.

Представником позивача було зазначено,
що в подальшому за договором
купівлі-продажу групи нежилих
приміщень № 60 (літ. А), загальною площею
659,70 кв.м., укладеного 03.11.2010 за № 3196, та
договором купівлі-продажу групи
нежилих приміщень № 61 (літ. А),
загальною площею 544,90 кв.м., укладеного
03.11.2010 за № 3193, ПП «Легіон-2004» передало у
власність дані приміщення ТОВ
«Акрополіс Реалті Груп», яке, в свою
чергу, за договорами купівлі-продажу №
3645 від 09.12.2010 та № 3642 від 09.12.2010, передало
у власність дані приміщення ТОВ «Еліт
Менеджмент Груп».

Представник позивача посилався на
наступні судові рішення:

- постанову Київського апеляційного
господарського суду від 26.09.2011 у справі
№ 53/48, яким, за твердженням
представника позивача, рішення
Господарського суду м. Києва від 15.02.2010
по справі № 53/48 було скасовано та
прийнято нове рішення про відмову ПП
«Легіон-2004» в позові;

- рішення Господарського суду м. Києва
від 18.09.2012 по справі № 5011-73/8630-2012,
залишеним без змін постановою Вищого
господарського суду України від 15.04.2013,
яким, за твердженням представника
позивача, позов ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" було задоволено, визнано
недійсними договір купівлі-продажу
групи нежилих приміщень № 60 (літ. А),
загальною площею 659,70 кв.м., укладений
03.11.2010 між ПП «Легіон-2004» та ТОВ
«Акрополіс Реалті Груп» за № 3196, та
договір купівлі-продажу групи нежилих
приміщень № 61 (літ. А), загальною площею
544,90 кв.м., укладений 03.11.2010 між ПП
«Легіон-2004» та ТОВ «Акрополіс Реалті
Груп» за № 3193;

- рішення Господарського суду м. Києва
від 26.09.2012 по справі № 5011-55/8779-2012,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 19.11.2012, яким, за
твердженням представника позивача,
позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було
задоволено, визнано недійсними
договори купівлі-продажу № 3645 від
09.12.2010 та № 3642 від 09.12.2010, укладені ТОВ
«Акрополіс Реалті Груп» з ТОВ «Еліт
Менеджмент Груп».

Проте належним чином засвідчені копії
цих судових рішень на вимогу суду
представником позивача надані не були.

Відтак, неможливо встановити, чи є у
позивача підстави для реєстрації за
ним права власності на спірні
приміщення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон
№ 1952-IV) обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Обов'язок державної реєстрації права
власності на нерухоме майно
закріплений чинним законодавством
України, зокрема, статтею 3 Закону №
1952-IV.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV
передбачено, що державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 15 Закону № 1952-IV державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 26 та 27 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 № 703 (далі -
Порядок № 703), для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат;

2) свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину,
видане нотаріусом або консульською
установою України, чи його дублікат;

4) свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
видані нотаріусом, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до цього
Порядку;

6) свідоцтво про право власності, видане
органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

7) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком;

8) рішення про закріплення нерухомого
майна на праві оперативного управління
чи господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою;

10) рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження
(визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким встановлено сервітут
на нерухоме майно;

13) закон, яким встановлено сервітут на
нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом
органу державної влади про повернення
об'єкта нерухомого майна релігійній
організації;

15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Враховуючи передбачений Законом № 1952-IV
порядок державної реєстрації прав та
їх обтяжень та той факт, що позивач
взагалі не звертався до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві із відповідною заявою та
відповідними документами, що подаються
для державної реєстрації прав та їх
обтяжень, суд дійшов висновку про
відсутність факту порушення прав
позивача з боку Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, а відтак суд не вбачає підстав
для зобов'язання відповідача
зареєструвати за позивачем нежилі
приміщення: з № 1 по № 22, вітрини (групи
приміщень № 57), з № 1 по № 7, № 9, № 11, з №
13 по № 20, з № 23 по № 34 (групи приміщень №
58) літера А, загальною площею 1 133 кв.м.,
що знаходяться за адресою: м. Київ,
бульвар Лепсе, 50.

При цьому, сам позивач в судовому
засіданні підтвердив, що він не
звертався до відповідача як із заявою
про скасування реєстрації
вищевказаних приміщень за сторонніми
особами, так і з заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на
вищевказані нежилі приміщення,
пояснюючи це тим, що було порушено
відповідний порядок державної
реєстрації прав та їх обтяжень, а тому
відповідач, на його думку, фактично не
міг зареєструвати за позивачем вказані
нежилі приміщення.

Відтак, враховуючи, що позивач не був
позбавлений права звернутися до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві із
відповідною заявою та документами,
перелік яких міститься у пункті 27
Порядку № 703, для реєстрації за ним
вищевказаних нежилих приміщень, та
враховуючи, що Реєстраційною службою
Головного управління юстиції у м. Києві
не було відмовлено позивачеві у
реалізації такого права, судом не
встановлено порушення прав позивача,
які б підлягали судовому захисту.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи все вищевикладене у своїй
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ТОВ "Укрбізнесвіза" не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрбізнесвіза"
повністю.

2. Судові витрати стягненню не
підлягають.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Н.В. Клочкова