Справа № 826/4200/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4200/14
інстанції: Кармазін О.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Черкаській області на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29.04.2014 у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фудмаркет» до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Черкаській
області про визнання протиправною та
скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фудмаркет» звернулось до суду
першої інстанції з позовом, в якому
просило визнати протиправною та
скасувати постанову Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Черкаській
області № 28 від 04.03.2014, відповідно до
якої на позивача накладено штраф у
розмірі 20314,85 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.04.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Черкаській області
проведено перевірку дотримання
законодавства про захист прав
споживачів ТОВ «Фудмаркет», а саме
перевірка проводилась у м. Черкаси
відносно магазину «Велика кишеня».

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт № 000025 від
10.02.2014, в якому зафіксовані порушення
позивачем вимог: ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
п. 17 Порядку провадження торговельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затвердженого постановою КМ
України № 833 від 15.06.2006, п. 16 Розділу 1
Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами,
затверджених наказом Міністерства
економіки України від 19.04.2007 № 104, п. 14
Правил роздрібної торгівлі
алкогольними напоями, затверджених
постановою КМ України від 30.07.1996 № 854, а
саме порушення полягає у відсутності
на імпортованій продукції, яку
реалізовував позивач (алкогольні напої
та харчові продукти), інформації про
найменування та місцезнаходження
іноземного виробника на державній
мові.

На підстав акту перевірки відповідачем
прийнято постанову про накладення
стягнень № 28 від 04.03.2014, якою
застосовано до позивача штраф у
розмірі 20 314, 85 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відносно харчових
продуктів назва або позначення
торгової марки, адреса власне
іноземного виробника (крім назви
країни-виробника) можуть бути нанесені
мовою країни-виробника. В даному
випадку, як вбачається з наявного в
Акті перевірки опису імпортованих
харчових продуктів, маркування
імпортованих харчових продуктів
містить назву країни-виробника,
викладену українською мовою та назву
виробника, позначення торгової марки,
викладені відповідно до вимог п. 26
Технічного регламенту, а тому
постанова про накладення штрафу є
протиправною та підлягає скасуванню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що під
час перевірки спеціалістами
відповідача встановлено, що на
імпортованій продукції, яку
реалізовував позивач (алкогольні напої
та харчові продукти), відсутня
інформація про найменування та
місцезнаходження іноземного виробника
на державній мові, що є порушенням
чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
захист прав споживачів» уповноважені
органи здійснюють державний контроль
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів;
перевіряти у суб'єктів господарювання,
сфери послуг і торгівлі, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів; накладати
стягнення: на суб'єктів господарської
діяльності за порушення законодавства
про захист прав споживачів відповідно
до ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживач має
право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію повинна містити, зокрема:
назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються (п/п. 1);
найменування та місцезнаходження
виробника (виконавця, продавця) і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування (п/п. 12).
Інформація споживачеві повинна
надаватися згідно із законодавством
про мови.

Частиною ч. 2 ст. 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» встановлено,
що інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Відповідно до п. 17 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, затвердженого
постановою КМ України № 833 від 15.06.2006
забороняється продаж товарів, що не
мають відповідного маркування,
етикетування або інструкції про їх
застосування (в установлених випадках),
а також належного товарного вигляду, на
яких строк придатності не зазначено
або зазначено з порушенням вимог
нормативних документів, строк
придатності яких минув, а також тих, що
надійшли без документів, передбачених
законодавством, зокрема які
засвідчують їх якість та безпеку.

Згідно з 1 ст. 38 Закону України «Про
безпечність та якість харчових
продуктів» забороняється обіг
харчових продуктів, етикетування яких
не відповідає цьому Закону та
відповідним технічним регламентам. Усі
харчові продукти, що знаходяться в
обігу в Україні, етикетуються
державною мовою України та містять у
доступній для сприймання споживачем
формі інформацію, зокрема, про назву та
повну адресу і телефон виробника,
адресу потужностей (об'єкта)
виробництва, а для імпортованих
харчових продуктів - назву, повну
адресу і телефон імпортера.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» маркування горілки
та лікеро-горілчаних виробів, які
реалізуються в Україні, здійснюється
таким чином: на лицьовій стороні
етикетки кожної пляшки або самої
пляшки (іншого посуду) горілки та
лікеро-горілчаних виробів, які
реалізуються через торговельну мережу,
в доступній для споживача формі згідно
з чинним законодавством про мови
вказуються, зокрема: найменування
виробника.

Аналогічна норма викладена в Правилах
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями, затверджених постановою КМ
України від 30.07.1996 № 854.

Виробник - це суб'єкт господарювання,
який: виробляє товар або заявляє про
себе як про виробника товару чи про
виготовлення такого товару на
замовлення, розміщуючи на товарі та/або
на упаковці чи супровідних документах,
що разом з товаром передаються
споживачеві, своє найменування (ім'я),
торговельну марку або інший елемент,
який ідентифікує такого суб'єкта
господарювання; або імпортує товар (п. 4
ст. 1 Закону України «Про захист прав
споживачів»).

Частиною 4 Технічного регламенту щодо
правил маркування харчових продуктів,
затвердженого наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики
28.10.2010 № 487 передбачено, що маркування
харчових продуктів виконується
українською мовою, а у разі
необхідності додатково може бути
нанесене також іншими мовами.

Відповідно до п. 26 Технічного
регламенту щодо правил маркування
харчових продуктів у маркуванні
імпортованих харчових продуктів назва
або позначення торгової марки, що
зареєстровані відповідно до
законодавства, адреса (крім назви
країни-виробника) можуть бути нанесені
мовою країни-виробника.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що для цілей
застосування Закону України «Про
захист прав споживачів», зокрема, вимог
щодо доведення до споживача необхідної
та належної інформації, а також для
цілей застосування передбаченої цим
Законом відповідальності, імпортер
прирівнюється до виробника.

Аналогічна правова позиція уже була
викладена в ухвалі Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01.03.2012 у справі № 2а-18980/10/2670.

Враховуючи наведене та
проаналізувавши маркування
продовольчих товарів, що зазначені у
додатку № 7 до акту, вбачається, що воно
викладено з цілковитим дотримання
вимог п. 26 Технічного регламенту щодо
правил маркування харчових продуктів»,
наприклад, «Біг Фемелі» - асорті із
печива та вафель - в маркуванні
зазначено: «Виробник: Wolf Susswaren GmbH»,
Hauptstasse, 2 Altenschonbach, 97357, Prichsenstand,
Німеччина.».

Також, колегія суддів вважає, що
позивачем не порушено вимоги ст. 11
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», відповідно до вимог якого на
маркуванні горілки та
лікеро-горілчаних виробів, виноробної
продукції, які реалізуються в Україні,
відображається в тому числі
найменування виробника, оскільки на
етикетках товару зазначено назву та
місцезнаходження імпортера державною
мовою, як наприклад, Вино Москато
БілН/сол11%0,75Тассок Джампер містить на
етикетці інформацію «ІМПОРТЕР: ТОВ «ТК
У.Ю.Т.», адреса: пров. В. Катаєва, 3, м.
Одеса, 65012, Україна тел. (0.

Таким чином колегія суддів вважає, що
оскаржувана постанова відповідача
прийнята з порушенням норм чинного
законодавства, є необґрунтованою та
такою, що підлягає скасуванню, що вірно
встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Черкаській
області залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29.04.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
23.06.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.