Справа № К/9991/23518/12-С
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/23518/12

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівСороки М. О.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: представника позивача -
Брацкової О. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Концерн
Галнафтогаз" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 червня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2012 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Концерн Галнафтогаз" до
Головного управління з питань реклами
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Комунального
підприємства "Київреклама" про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,
визнання нечинним наказу,

встановив:

Публічне акціонерне товариство
"Концерн Галнафтогаз" звернулась з
позовом до Головного управління з
питань реклами виконавчого органу
Київської міської ради, Комунального
підприємства "Київреклама" про
визнання незаконними дій Головного
управління з питань реклами
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) щодо надання доручення
Комунальному підприємству
"Київреклама" виконавчого органу
Київської міської ради на демонтаж
світлової опори "ОККО", яка належить
позивачу на праві власності, та визнати
нечинним у цій частині наказу
Головного управління з питань реклами
виконавчого органу Київської міської
ради № 47 від 06 грудня 2010 року.
Також позивач просив визнати дії
Комунального підприємства
"Київреклама" по демонтажу та вилученню
світлової опори "ОККО" незаконними та
відновити первісний стан опори.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 червня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року, в задоволені позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
скасувати, прийняти нове рішення про
задоволення позову.

В запереченнях на касаційну скаргу
Головне управління з питань реклами
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) просить залишити її без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 11 листопада 2010
року Головним управлінням з питань
реклами виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) винесено та
направлено позивачу вимогу № 100031 про
самостійний демонтаж рекламного
засобу (щит, що стоїть окремо) у зв'язку
з відсутністю дозволу на його
розміщення за адресою: м. Київ, вул.
Академіка Заболотного, 158-д, на
території АЗК «ОККО».

15 листопада 2010 року позивачем
направлено на адресу відповідача лист
з проханням роз'яснити, який об'єкт на
території АЗК є рекламним.

06 грудня 2010 року Головним управлінням з
питань реклами виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
винесено наказ № 47, яким зобов'язано КП
"Київреклама" демонтувати рекламний
засіб, який знаходиться на території
АЗК: по вулиці Академіка Заболотного,
158-д, м. Київ.

Відповідно до цього наказу 23 грудня 2010
року працівниками КП "Київреклама"
демонтовано світлову опору із
зображенням логотипу "ОККО".

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, позивач звернувся до
адміністративного суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що світлова опора "ОККО", яка розміщена
за адресою: м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 158-д, на території АЗК
"ОККО", - є об'єктом зовнішньої реклами
за відсутністю при цьому дозволу на
його розміщення.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про
рекламу" реклама - це інформація про
особу чи товар, розповсюджена в
будь-якій формі та в будь-який спосіб і
призначена сформувати або підтримати
обізнаність споживачів реклами та їх
інтерес щодо таких особи чи товару.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України
«Про рекламу» - вивіска чи табличка з
інформацією про зареєстроване
найменування особи, знаки для товарів і
послуг, що належать цій особі, вид її
діяльності (якщо це не випливає із
зареєстрованого найменування особи),
час роботи, що розміщена на внутрішній
поверхні власного чи наданого у
користування особі приміщення, на
зовнішній поверхні будинку чи споруди
не вище першого поверху або на поверсі,
де знаходиться власне чи надане у
користування особі приміщення, біля
входу в таке приміщення, не вважається
рекламою.

Аналіз зазначених норм права дає
підстави вважати, що інформація, яка не
містить закликів до придбання товару
чи надання послуги, або не є
інформацією, що призначена сформувати
або підтримати обізнаність споживачів
реклами та їх інтерес щодо таких особи
чи товару (послуги), не є рекламою.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, на світловій опорі
"ОККО" відсутні відомості як про товар,
так і про особу, про які зазначено у ст. 1
Закону України "Про рекламу", а лише
міститься інформація, яка призначалась
і використовувалась для розміщення
назви і графічного логотипу "ОККО", що
унеможливлює без додаткової
інформації (про товар тощо) сформувати
або підтримати обізнаність споживачів.

За таких обставин стверджувати, що така
інформація являється рекламою,
помилково.

Водночас учасники процесу не
заперечували, що світлова опора "ОККО"
розміщена на території АЗК "ОККО", за
адресою: м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 158-д.

Між тим, суди першої та апеляційної
інстанцій не звернули уваги на ч. 7 ст. 8
Закону України "Про рекламу",
відповідно до якої розміщення
інформації про виробника товару та/або
товар у місцях, де цей товар
реалізується чи надається споживачеві,
у тому числі на елементах обладнання
та/або оформлення місць торгівлі, не є
рекламою. Саме судовими рішеннями
встановлено, що світлова опора "ОККО"
розміщена на території АЗК "ОККО", за
адресою: м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 158-д . А розміщення
інформації у місці продажу товару не
може містити закликів про придбання
або не придбання того чи іншого товару,
закликів скористатися послугами того
чи іншого виробника.

І хоча така інформація розміщена
всупереч місцю, про яке законодавець
виписав у ч. 6 ст. 9 Закону України "Про
рекламу", однак таке незначне порушення
щодо місця розташування інформації не
може підмінити її мету та правову
природу, які спрямовані на
інформування знаку для товарів і
послуг.

Твердження судів про те, що спірна
інформація не є вивіскою чи табличкою,
у зв'язку з чим і є рекламою, являється
помилковим, оскільки не ґрунтується на
нормах закону, які фактично це
визначають.

Окрім того, відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 15
Закону України "Про захист прав
споживачів" споживач має право на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація про
продукцію повинна містити, зокрема,
назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються.

Відповідно до частини 3 цього Закону
продавець (виконавець) зобов'язаний
надати споживачеві достовірну і
доступну інформацію про найменування,
належність та режим роботи свого
підприємства.

Дослідивши фактичний зміст інформації
та місце його розташування, суди обох
інстанцій дійшли помилкового висновку
про необхідність дозвільних
документів на розміщення відповідної
інформації.

Отже суд касаційної інстанції вважає
дії відповідачів незаконними, а
прийнятий Головним управлінням з
питань реклами виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) наказ
нечинним.

Відповідно до статті 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Концерн
Галнафтогаз" задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 червня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Визнати нечинним наказ Головного
управління з питань реклами
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) № 47 від 06 грудня 2010 року
в частині здійснення демонтажу
світлової опори «ОККО» і зобов'язання
Комунального підприємства
"Київреклама" щодо демонтажу світлової
опори «ОККО».

Визнати дії Комунального підприємства
"Київреклама" по демонтажу та вилученню
світлової опори "ОККО" незаконними.

Зобов'язати Комунальне підприємство
"Київреклама" відновити первісний стан
світлової опори "ОККО" шляхом
повернення та монтажу її на місці
демонтажу, відновити до стану, в якому
вона знаходилась на момент демонтажу.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: