Справа № 756/1151/14-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
756/1151/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Скрипник О.Г.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва на
постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 28.04.2014 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва щодо відмови в призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах
неправомірними; зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва
призначити йому пенсію зі зниженням
пенсійного віку відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 06.11.2013 з моменту
звернення за призначенням пенсії.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 28.04.2014 позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він просить оскаржувану
постанову скасувати, як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до довідки ТОВ
«Левандівка-Авто» ОСОБА_2 з 26.01.1987 по
28.02.1987 надавав допомогу в ліквідації
наслідків аварії Чорнобильської АЕС на
будівництві автодороги на ЧАЕС в
першій зоні радіоактивного зараження
(а.с. 12).

ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків на Чорнобильської АЕС у 1987
році, що підтверджується наявною в
матеріалах справи копією посвідчення
серії НОМЕР_1, виданого 14.01.1993 (а.с. 10).

Позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва із заявою
про призначення йому пенсії зі
зниженням пенсійного віку відповідно
до ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідач листом від 06.12.2013 № 12873/09
відмовив позивачу в призначенні пенсії
за віком відповідно до ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у зв'язку з відсутністю первинних
документів, які б підтверджували
кількість днів роботи в зоні ЧАЕС.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позивач мав право на
призначення державної пенсії, оскільки
був безпосередньо зайнятий на роботах
в зоні Чорнобильської АЕС, що
підтверджується наявністю документів
в матеріалах справи, а Пенсійний фонд
протиправно відмовив йому в
призначенні пенсії зі зниженням
пенсійного віку відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва
відмовляючи позивачу у призначенні
пенсії діяло на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії зі
зменшенням пенсійного віку,
встановленого для одержання державних
пенсій, призначаються лише учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілим від
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 65 вказаного Закону
посвідчення «Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської
катастрофи» є документами, що
підтверджують статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надають право
користування пільгами, встановленими
цим Законом. Видача посвідчень
провадиться спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, державними адміністраціями
областей, Київською і Севастопольською
міськими державними адміністраціями
за поданням районних державних
адміністрацій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позивач має право на
призначення державної пенсії із
зниженням пенсійного віку.

Більш того, згідно постанови
Верховного суду України від 21.11.2006
вбачається, що єдиним документом, який
підтверджує статус громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи та надає право на
користування пільгами встановленими
Законом № 796-12, у тому числі призначення
пенсії зі зменшенням пенсійного віку
встановленого для одержання державних
пенсій, є посвідчення «Учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС», або «Потерпілий
від Чорнобильської катастрофи».
Різного роду довідки про період роботи
у зоні відчуження, є лише підставами
для визначення в установленому порядку
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, або
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Статтею 15 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що підставами
для визначення статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС є період роботи
(служби) у зоні відчуження, що
підтверджено відповідними
документами. Підставами для визначення
статусу потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, які проживають або
працюють на забруднених територіях, є
довідка про період проживання, роботи
на цих територіях. Видача довідок про
період роботи (служби) по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, а також на територіях
радіоактивного забруднення, про
заробітну плату за цей період
здійснюється підприємствами,
установами організаціями
військкоматами, а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
місцевими Радами народних депутатів на
цих територіях. Визначення рівнів
забруднення, доз опромінення,
відновлення їх шляхом розрахунку
здійснюється Кабінетом Міністрів
України за поданням відповідних
державних органів та обласних
державних адміністрацій.

Відповідно до постанови правління
Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №
22-11 «Про затвердження Порядку надання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» при призначенні пенсії зі
зниженням пенсійного віку, визначеного
Законом України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особи
повинні надати: посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
яке повинно мати штамп про його
перереєстрацію, дату її проведення;
довідку форми 122 (за установленою
формою, затвердженою Постановою
Державного Комітету СРСР по праці та
соціальних питань № 122 від 09.03.1988). У
разі неможливості надання довідки за
формою № 122 для призначення пенсії
надаються інші первинні документи, що
підтверджують період роботи в зоні,
табелі обліку робочого часу, тощо.
Вказане узгоджується зі змістом п. 7 п.п.
«г» постанови Правління Пенсійного
фонду України від 25.11.2005 № 22-1, згідно з
якою замість довідки про період участі
у ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС за формою,
затвердженою постановою Державного
Комітету СРСР по праці та соціальних
питаннях від 09.03.1988 № 122 можуть
надаватися довідки архівної установи,
або інші первинні документи, в яких
зазначено період роботи, населений
пункт чи об'єкт, де особою проводилися
роботи по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що
матеріалах справи міститься копія
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС та копія
довідки ТОВ «Левандівка-Авто», зі
змісту якої вбачається, що в період з
26.01.1987 по 28.02.1987 позивач був задіяний в
ліквідації наслідків аварії
Чорнобильської АЕС на будівництві
автодороги в першій зоні
радіоактивного зараження. Тобто
позивачем надана достатня кільки
документів, що дають підстави для
призначення пенсії зі зниженням
пенсійного віку, визначеного Законом
України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що позивач мав право
на призначення пенсії з 06.11.2013.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва залишити
без задоволення, а постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від 28.04.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.