Справа № 226/1560/14-а
Суддя: Редько Ж. Є.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/226/49/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м.Димитров
Димитровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Димитров
Донецької області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора ДПС відділу ДАІ
м.Красноармійськ при УДАІ у Донецькій
області прапорщика міліції
Ланчинського Сергія Миколайовича про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача інспектора ДПС
відділу ДАІ м.Красноармійськ при УДАІ у
Донецькій області прапорщика міліції
Ланчинського С.М. про скасування
постанови про адміністративне
правопорушення, в обґрунтування якого
вказав, що 08.06.2014 року за винесеною
відповідачем постановою його
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у
вигляді штрафу 255 грн. Із зазначеною
постановою він не погоджується,
оскільки вважає її незаконною та такою,
що підлягає скасуванню з наступних
підстав. 08.06.2014 року близько о 15.04 годині
він, дотримуючись швидкісного режиму,
рухався за кермом свого автомобілю ЗАЗ
VIDA, номерний знак НОМЕР_1, у
транспортному потоці у напрямку
м.Димитров Донецької області, не
порушуючи Правил дорожнього руху. Його
було зупинено відповідачем за те, що
він нібито в селі Рівне
Красноармійського району рухався зі
швидкістю 87 км/год. , чим саме перевищив
швидкість на 27 км/г. Відповідач
наголошував на тому, що швидкість його
автомобілю була вимірювана приладом
«Візир». Але на його прохання показати
йому цей прилад із показниками начебто
перевищеної швидкості, йому було
відмовлено. Також інспектор відмовив
йому надати документи щодо повірки та
допуску приладу для використання в
України. Після чого стосовно нього було
складено протокол про адміністративне
правопорушення і винесено постанову
про притягнення його до
адміністративної відповідальності. З
обвинуваченням у перевищенні
швидкості він на погодився, про що
зазначив у протоколі. При розгляді
справи інспектором не було залучено
свідків, до справи не долучено доказів
його провини. Крім цього, розгляд
справи на місці, без надання йому часу
для звернення за правовою допомогою,
ненадання доказів по справі порушують
його права. Оскільки ним не були
порушені вимоги п.12.4 дійсних Правил,
позивач просить суд скасувати
постанову про адміністративне
правопорушення від 08.06.2014 року серії ПС1
№139584.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав свої вимоги у повному обсязі,
пояснивши, що він рухався у
транспортному потоці зі швидкістю
приблизно 60 км/г, коли його було
зупинено працівником міліції. Попереду
нього і за ним рухалися інші
автомобілі. Ніяких показників приладу,
документів до нього і фотознімків йому
не пред'являлося і на його вимогу не
показувалося.

Відповідач Ланчинський С.М., до
судового засідання не з'явився, про
день і час слухання справи сповіщений
належним чином.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що за наслідками
служби інспектор ДПС відділу ДАІ
м.Красноармійськ при УДАІ у Донецькій
області прапорщик міліції Ланчинський
С.М. склав протокол від 08.06.2014 року та
виніс постанову серії ПС1 №139584 від
08.06.2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст.122 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 з застосуванням
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу 255 грн. (а.с.7, 8).

З даних документів вбачається, що 08.06.2014
року о 15.04 годині водій ОСОБА_1, керуючи
автомобілем ЗАЗ VIDA, номерний знак
НОМЕР_1 SKODA, в с.Рівне Красноармійського
району рухався зі швидкістю 87 км/год.,
перевищивши швидкість руху на 27 км/год,
чим порушив вимоги п.12.4 Правил
дорожнього руху і скоїв
правопорушення, передбачене ч.1 ст.122
КУпАП. Швидкість руху вимірювалася
приладом «Візир» № 0812507.

В протоколі у графі «свідки чи
потерпілі» записи відсутні;
зафіксовані пояснення позивача, який
вказав, що він правил дорожнього руху
не порушував, рухався з дозволеною
швидкістю руху в загальному потоці.

Встановленим фактам та обставинам
відповідають правовідносини, які
регулюються кодексом України про
адміністративні правопорушення.

Частина перша статті 122 КУпАП
передбачає адміністративну
відповідальність водіїв за
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину.

Відповідно до п.12.4 Правил
дорожнього руху України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.10.2001 року № 1306, (далі за текстом
Правила), в населених пунктах рух
транспортних засобів дозволяється зі
швидкістю не більше 60 км/год.

Як встановлено у суді, саме перевищення
максимальної швидкості у населеному
пункті більш ніж на 20 км/год і є складом
адміністративного правопорушення, за
яке ОСОБА_1 притягнуто до
відповідальності із застосуванням
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у
справі про адміністративне
правопорушення є дані, які
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, показаннями
технічних приладів та технічних
засобів, що мають функції фото- і
кінозйомки, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей та документів, а
також іншими документами.

Згідно Положення про Державну
автомобільну інспекцію Міністерства
внутрішніх справ, затвердженого
постановою КМУ від 14.04.1997 року № 341,
одними з основних завдань ДАІ є
забезпечення безпеки дорожнього руху,
удосконалення регулювання дорожнього
руху, захист прав та законних інтересів
учасників дорожнього руху (п.2, п.4).

Згідно за ст.19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України Вина особи, яка
притягається до відповідальності,
згідно за ст.62 Конституції України має
бути доведена належними доказами, а не
ґрунтуватись на припущеннях, усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність» від 11.02.1998 року № 113/98-ВР на
вимірювання у сфері, у якій їх
результат може бути використані у
якості доказу по справі,
розповсюджується державний
метрологічний нагляд. За таких умов
кожен засіб вимірювальної техніки має
пройти повірку або державну
метрологічну атестацію та мати допуск
для використання в Україні.

Згідно за п.19.2 Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції, затвердженої
наказом МВС України № 111 від 27.03.2009 року,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
26.06.2009 року за № 576/16592, який
кореспондується з нормами Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність», працівникам
ДАІ забороняється використовувати
технічні засоби та прилади, які не
сертифіковані та які не пройшли
метрологічну повірку. Документи, які б
свідчили про проходження технічним
засобом «Візир» процедури державної
експертизи або сертифікації
відповідності відповідачем не надано,
що робить неможливим встановити
правильність роботи з приладом та
достовірність вимірювальних даних.

Відповідно до ст.71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача - суб'єкта владних
повноважень.

Відповідачем не надано суду
об'єктивних доказів, які б
спростовували пояснення позивача, який
висловив свою незгоду з
правопорушенням вже при складанні
протоколу на місці. У постанові про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності не
наведено доказів, на яких ґрунтується
висновок про вчинення позивачем
адміністративного правопорушення. Як
вбачається із протоколу,
правопорушення зафіксовано приладом
«Візир», який не відноситься до
засобів, працюючих в автоматичному
режимі. За таких обставин фотофіксація
не може бути відповідно до ст.ст.251, 258
КпАП України достатнім доказом вини
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.

З огляду на приведене судом не
встановлено належних доказів вини
позивача в скоєнні правопорушення, що
інкримінується позивачеві, як і сам
факт правопорушення, тому вимоги
позивача є такими, що підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.251,
254, 258, 268, 287-289 КУпАП, та керуючись
ст.ст.11, 86, 99, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПС відділу ДАІ
м.Красноармійськ при УДАІ у Донецькій
області прапорщика міліції
Ланчинського Сергія Миколайовича про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення
задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС1 №
139584 від 08 червня 2014 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладення на нього штрафу у розмірі 255
грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Повний текст рішення виготовлено 26
червня 2014 року.

Суддя
Ж.Є.Редько