Справа № 826/6916/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 червня 2014 року 10:40 №
826/6916/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., суддів: Аблова Є.В.,
Каракашьяна С.К. розглянувши в
письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телесистеми
України»

до Державного реєстратора
прав та нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Молдованової Галини Миколаївни,

Державної реєстраційної
служби України

про скасування рішення від
15.05.2014р.,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Телесистеми
України» (далі по тексту - позивач)
звернулось з позовом до Державного
реєстратора прав та нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Молдованової Галини
Миколаївни (далі по тексту - відповідач
- 1), Державної реєстраційної служби
України (далі по тексту - відповідач - 2)
про визнання неправомірними та
незаконними дії відповідача - 1 які
виразились у неправомірному
зволіканні у видачі рішення та
створенні перепон для реалізації
позивачем свої прав та інтересів;
скасувати рішення від 15.05.2014р. про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень на вбудоване - прибудоване
нежитлове приміщення до 4 корпусу
загальною площею 7,4кв.м. №613-б групи
приміщень розміщеного по вул. Маршала
Тимошенка, 13-а в м. Києві; зобов'язати
відповідача - 2 розглянути питання щодо
повторного розгляду заяви позивача від
04.04.2014р. за реєстраційним номером
картки прийому заяви №12196901 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень на вбудоване - прибудоване
нежитлове приміщення до 4 корпусу
загальною площею 7,4кв.м. №613-б групи
приміщень розміщеного по вул. Маршала
Тимошенка, 13-а в м. Києві без повторної
сплати обов'язкових платежів (вартості
державного мита та вартості витягу з
реєстру речових прав) та зобов'язати
відповідача - 1 та відповідача - 2
вчинити дії, а саме зареєструвати право
власності на вбудоване - прибудоване
нежитлове приміщення до 4 корпусу
загальною площею 7,4кв.м. №613-б групи
приміщень розміщеного по вул. Маршала
Тимошенка, 13-а в м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем протиправно
прийнято оскаржуване рішення.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач - 1 та відповідач - 2 проти
позову заперечили з тих підстав, що
оскаржуване рішення прийнято
правомірно.

В судовому засіданні 18.06.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

4 квітня 2014 року позивачем подано до
реєстраційної служби заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень на вбудоване - прибудоване
нежитлове приміщення до 4 корпусу
загальною площею 7,4кв.м. №613-б групи
приміщень розміщеного по вул. Маршала
Тимошенка, 13-а в м. Києві.

Разом з заявою, позивачем були надані
додаткові документи.

4 квітня 2014 року державним реєстратором
Хоменко О.В. Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
складено Картку прийому заяви №12196901.

15 травня 2014 року відповідачем - 1
прийнято Рішення №13062740 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень у зв'язку з тим, що подані
документи не узгоджуються між собою в
частині визначення типу об'єкта
нерухомого майна та його площі, а саме:
ухвалою господарського суду від
28.03.2014р. визнано право власності на
нежитлове приміщення загальною площею
7,4кв.м. номер групи приміщень 613б, згідно
до акту №55/1 від 03.10.2007р. та
інвестиційного договору інвестору
передаються вбудовані нежитлові
приміщення площею 6кв.м., відповідно до
технічного паспорту від 30.11.2013р. площа
нежитлового приміщення складає 7,4кв.м.,
акт державної приймальної комісії від
22.05.2008р. складено на вбудовано -
прибудоване нежитлове приміщення
загальною площею 112,4кв.м.

Частиною другою статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, та їх обтяжень
визначає Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон №
1952-IV).

Відповідно до наданих у ч.1 ст.2 Закону №
1952-IV термінів, державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація) це - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

Відповідно до визначених ст.8 Закону №
1952-IV повноважень, орган державної
реєстрації прав проводить державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч.1).

Повноваження державного реєстратора
встановлені ч.2 ст.9 Закону № 1952-IV, до
яких, зокрема, належать прийняття
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень та про відмову в
державній реєстрації.

Порядок проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
встановлений ч. 1 ст.15 Закону № 1952-IV та
полягає в наступному:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених ст. 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст.19 Закону № 1952-IV,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, рішень судів, що
набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою тощо.

Процедуру проведення державної
реєстрації прав, перелік документів,
необхідних для її проведення визначено
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013р. № 868 (далі
- Порядок № 868).

Згідно даного Порядку № 868, для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.
Перелік таких документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначено пунктами 37-76 Порядку №868.

Відповідно до п. 37 Порядку №868
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат;

2) свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину,
видане нотаріусом або консульською
установою України, чи його дублікат;

4) свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
видані нотаріусом, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до цього
Порядку;

6) свідоцтво про право власності, видане
органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

7) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком;

8) рішення про закріплення нерухомого
майна на праві оперативного управління
чи господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою;

10) рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження
(визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким встановлено сервітут
на нерухоме майно;

13) закон, яким встановлено сервітут на
нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом
органу державної влади про повернення
об'єкта нерухомого майна релігійній
організації;

15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Статтею 22 Закону № 1952-IV
передбачено, що у разі якщо документи
для державної реєстрації прав та їх
обтяжень подано не в повному обсязі,
передбаченому нормативно-правовими
актами, державний реєстратор у строк,
встановлений частинами п'ятою, сьомою і
восьмою статті 15 цього Закону для
розгляду заявлених прав, приймає
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень і письмово повідомляє про це
заявника.

Якщо заявник протягом п'яти
робочих днів після отримання
письмового повідомлення виконав
вимоги державного реєстратора,
загальний строк розгляду заявленого
права продовжується з урахуванням
часу, що минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених
вимог державний реєстратор приймає
рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини першої статті 24
Закону № 1952-IV передбачено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо:

1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна
розміщений на території іншого органу
державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа;

4) подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію
прав, пов'язаних з відчуженням
нерухомого майна, подано після
державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону;

5 1) заяву про державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно щодо попереднього правонабувача
подано після державної реєстрації
права власності на таке майно за новим
правонабувачем;

5 2) заяву про державну реєстрацію
речових прав, похідних від права
власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону;

5 3) під час подання заяви про
державну реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що виникло
на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку;

5 4) після завершення п'ятиденного
строку з дня отримання заявником
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав не усунено обставин, що були
підставою для прийняття такого
рішення;

5 5) заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію;

5 6) заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі
документи, на підставі яких заявлене
право та обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, відповідно до ст.
19 Закону, державна реєстрація прав
проводиться на підставі, окрім іншого
рішень судів, що набрали законної сили.
Уповноваженим представником позивача
було подані:

- рішення господарського суду м. Києва
від 11.12.2013р., яким за ТОВ «Телесистеми
України» визнано право власності на
нежитлове приміщення загальною площею
7.4 кв.м, що розташоване у вбудовано -
прибудованому приміщені корпусу №4 у
будинку 13-а по вул. Тимошенка у м. Києві;

- ухвала господарського суду м. Києва
від 28.03.2014р., якою роз'яснено, що за ТОВ
«Телесистеми України» визнано право
власності на нежитлове приміщення
загальною площею 7.4 кв.м, номер групи
приміщень - №613 б, що розміщено у
вбудовано - прибудованому приміщені
корпусу №4 у будинку 13-а по вул.
Тимошенка у м. Києві (хоча заява подана
з метою проведення державної
реєстрації права приватної власності
на нежитлове приміщення, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Маршала Тимошенка, 13-А, корп.4,
приміщення 613-6);

- технічний паспорт на приміщення
громадського призначення, вбудованих в
житловий будинок по вул. Тимошенка
Маршала, будинок, 13-а в м. Києві
загальною площею 7.4 кв.м.

Колегія суддів погоджується з
відповідачем - 1 , що подані документи не
узгоджуються між собою, виходячи з
наступного.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 11.12.2013р. визнано право власності на
нежитлове приміщення загальною площею
7.4 кв.м, номер групи приміщень - №613 б, що
розміщено у вбудовано - прибудованому
приміщені корпусу №4 у будинку 13-а по
вул. Тимошенка у м. Києві, в технічному
паспорті ж зазначено групу приміщень
громадського призначення, вбудованих в
житловий будинок.

Крім того, в технічному паспорті
зазначено відміну адресу нерухомого
об'єкта від тої, на яку визнано право
власності рішенням суду. В рішенні суду
зазначено нежитлове приміщення
загальною площею 7.4 кв.м, номер групи
приміщень - №613 б, що розміщено у
вбудовано - прибудованому приміщені
корпусу №4 у будинку 13-а по вул.
Тимошенка у м. Києві, в той же час
технічний паспорт складений на
приміщення громадського призначення,
вбудованих в житлових будинок по
вулиці Тимошенка Маршала, будинок, 13-а в
м. Києві загальною площею 7.4 кв.м.
Жодного зазначення корпусу №4 в
технічному паспорті не має. Також,
технічний паспорт складений на групу
приміщень громадського призначення
613-б, загальною площею 7.4 кв.м., тоді як в
рішенні суду зазначено, що визнається
право власності на нежитлове
приміщення, яке входить в групу
приміщень - №613 б, яке має загальну
площу 7.4 кв.м. Тобто площа нежитлового
приміщення, яке входить в групу
приміщень співпадає з площею всієї
групи приміщень.

Разом з тим, незрозумілим є те, що на яке
приміщення або групу приміщень,
загальною площею 112,4 кв.м. складено акт
державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництва об'єкта, який був поданий
позивачем разом з заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на
вбудоване - прибудоване нежитлове
приміщення до 4 корпусу загальною
площею 7,4кв.м. №613-б групи приміщень
розміщеного по вул. Маршала Тимошенка,
13-а в м. Києві.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку про правомірність прийняття
відповідачем - 1 рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 15.05.2014р. №13062740, а тому
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телесистеми
України» задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про зобов'язання
відповідача - 2 розглянути питання щодо
повторного розгляду заяви позивача від
04.04.2014р. за реєстраційним номером
картки прийому заяви №12196901 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень на вбудоване - прибудоване
нежитлове приміщення до 4 корпусу
загальною площею 7,4кв.м. №613-б групи
приміщень розміщеного по вул. Маршала
Тимошенка, 13-а в м. Києві без повторної
сплати обов'язкових платежів (вартості
державного мита та вартості витягу з
реєстру речових прав) та зобов'язання
відповідача - 1 та відповідача - 2
вчинити дії, а саме зареєструвати право
власності на вбудоване - прибудоване
нежитлове приміщення до 4 корпусу
загальною площею 7,4кв.м. №613-б групи
приміщень розміщеного по вул. Маршала
Тимошенка, 13-а в м. Києві, суд зазначає
наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
встановленим частиною третьою статті 2
КАС України критеріям, не втручається у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за такими критеріями.
Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Отже, адміністративний суд не
наділений повноваженнями втручатися у
вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за критеріями визначеними
статтею 2 КАС України.

Відтак, вказані позовні вимоги
суперечить повноваженням
адміністративного суду.

Крім того, суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог з тих підстав, що вони є
похідними від первинної.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Телесистеми України» відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
20.06.2014р.

Головуючий суддя
В.В. Амельохін

Судді:
Є.В. Аблов

С.К. Каракашьян