Справа № 806/901/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
м. Київ К/800/33717/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Товаритсва з
обмеженою відповідальністю «Грайф
Флексіблс Україна» на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2013 року у справі № 806/901/13а
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грайф Флексіблс
Україна" до Житомирської митниці
Державної митної служби України,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області про визнання
протиправними та скасування рішень,
стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Грайф Флексіблс
Україна" звернулося до суду з позовом, у
якому просило визнати протиправним і
скасувати рішення Житомирської
митниці про коригування заявленої
митної вартості від 30 листопада 2012 року
№101060000/2012/300770/2 у частині ціни за
одиницю товару, внаслідок чого було
надмірно сплачено до бюджету 5996, 47 грн.,
скасувати картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 12 грудня 2012 року
№101060000/2012/00849, стягнути з державного
бюджету через Головне управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області
безпідставно перераховані суми мита
(176,55 грн.) і ПДВ (5819,92 грн.) за ВМД
№101060000/2012/0022780 від 12 грудня 2012 року, а
також зобов'язати Житомирську митницю
внести в базу цінової інформації ціну,
заявлену Товариством у митній
декларації від 12 грудня 2012 року за ВМД
№101060000/2012/022719 - товар під кодом 39021000,
32061100, 39019090, 32064980 без коригування.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими
рішеннями, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Грайф Флексіблс
Україна" подало касаційну скаргу, в
якій просить ці рішення скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позову. Скарга обгрунтована невірним
застосуванням судом норм
матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обгрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вичивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
підстав до її задоволення не знаходить.

Як вбачається із матеріалів справи та
вірно встаеновлено судами попередніх
інстанцій, 12 грудня 2012 року позивачем
до митного посту «Житомир-
центральний» подана для митного
оформлення митна декларація
№101060000/2012/022719 на чотири види товарів
виробництва «Romtag1 2000 S.A.», країна
походження - Румунія, а саме :

- «UV стабілізатор РР923Н» (код УКТ ЗЕД
);

- «барвник білий/tag1ant White 172» (код УКТ ЗЕД
);

- «суперконцентрат Slih+Antiblocking SL AB 63,
суперконцентрат Antistatic АТ12» (код УКТ ЗЕД
);

- «барвник чорний/tag1ant Black 353» (код УКТ
ЗЕД ).

Для підтвердження митної вартості
заявлених товарів за вказаною МД
Товариством надані такі документи:
декларація митної вартості; контракт №
40/06/12-G/RO від 13 червня 2012 року, укладений
між TOB „Грайф Флексіблс Україна"
(покупець) та «Romtag1 2000 S.A.», Румунія
(продавець); додаткова угода від 06
грудня 2012 року № 2 до контракту №
40/06/12-G/R0; інвойс № 2913 від 06 грудня 2012
року; пакувальний лист № 2913 від 06
лютого 2012 року; прайс-лист від 01
листопада 2012 року; експортна МД №
12ROBU1200E0100295 від 06 грудня 2012 року;
сертифікат походження № 2943 від 06
грудня 2012 року.

Під час проведення митного контролю,
щодо правильності визначення митної
вартості, виявлено заниження митної
вартості товару відповідно до бази
даних цінової інформації ЄАІС ДМСУ, яка
містить інформацію про рівень цін на
такі товари, митне оформлення яких вже
здійснено, що стало підставою для
сумніву у правильності заявленої
позивачем митної вартості товарів.

Враховуючи, що зазначені вище
товаросупровідні документи містили
розбіжності та не містили всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товару, відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України декларанту
було запропоновано надати додаткові
документи для підтвердження
заявленого рівня митної вартості
товару, а саме:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На письмову вимогу відповідача,
декларантом, не подано всіх додаткових
документів, а саме: каталоги виробника
товару; виписку з бухгалтерської
документації.

Оскільки ні основні, ні додаткові
документи, надані Товариством, не
містили об'єктивних відомостей про
митну вартість задекларованих товарів,
миним органом прийнято рішення від 30
листопада 2012 року №101060000/2012/300770/2 про
коригування митної вартості товарыв та
картка відмови від 12 грудня 2012 року
№101060000/2012/00849.

Також встановлено, що процедура
консультацій між митним органом і
декларантом проведена, що підтверджено
підписами декларанта і посадової особи
митного органу в ДМВ та рішенням про
коригування митної вартості товару.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VІІІ цього
Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу
України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53
Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару (ч.6 ст.53 Митного
кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу
України основний метод визначення
митної вартості не застосовується,
якщо використані декларантом
відомості не підтверджені
документально або відсутня хоча б одна
із складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати лише належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

Надання неналежних документів або
часткове надання витребуваних
документів не може вважатися
виконанням вимог митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

В даних спірних правовідносинах у
митниці виник обґрунтований сумнів
щодо правильності заявленої позивачем
митної вартості товару, яка була нижчою
від наявної бази даних цін на вказаний
товар та з урахуванням документів,
наданих самим декларантом. За
вказаними обставинами митниця мала
обґрунтовані підстави для
витребування додаткових документів
для підтвердження заявленої митної
вартості товару. При витребуванні
додаткових документів митниця діяла
відповідно до норм митного
законодавства.

У зв'язку з не підтвердженням заявленої
митної вартості, у митниці не було
можливості застосувати митну вартість,
визначену позивачем, що дало митниці
підстави для визначення митної
вартості товарів за резервним методом
оцінки згідно ст.64 Митного кодексу,
митниця послідовно довела
неможливість застосування попередніх
методів.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджуэться з висновками судів першої
та апеляційної інстанції про
правомірність дій митниці щодо відмови
у застосуванні митної вартості,
заявленої позивачем, прийняття рішення
про коригування митної вартості та
винесення картки відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформлення
товару, у зв'язку з чим судами
обґрунтовано прийняті рішення про
відмову у задоволенні позову.
Приймаючи оскаржувані рішення
Житомирська митниця діяла в межах
повноважень та на підставі вимог
чинного законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

З урахуванням відмови у прийнятті
митних декларації є правомірним
заповнення відповідачем картки
відмови у прийнятті митної декларації
відповідно до ч.12 ст.264 Митного кодексу
України.

Колегія суддів дійшла думки, що судами
повно та всебічно досліджені обставини
справи, вірно встановлений характер
спірних правовідносин та обгрунтовано
застосовані норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б призвели
до ухвалення незаконного рішення, не
встановлено.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товаритсва з
обмеженою відповідальністю «Грайф
Флексіблс Україна» відхилити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2013 року у справі № 806/901/13а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: