Справа № 802/1600/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

м. Вінниця

16 червня 2014 р.
Справа № 802/1600/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Томчука Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медяної Н.А.

позивача: Кудрик
Я.О.

відповідача:
Найчук О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: управління Пенсійного
фонду України в місті Вінниці

до: Вінницького соціально-економічного
інституту вищого навчального закладу
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна"

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України звернулось в суд з
адміністративним позовом до
Вінницького соціально-економічного
Інституту вищого навчального закладу
«Відкритий міжнародний університет
розвитку людини «Україна»» про
відшкодування виплаченої наукової
пенсії в розмірі 75356,30 грн.

19.05.2014 року ухвалою суду відкрито
провадження у справі та призначено до
розгляду.

В судовому засіданні представником
відповідача заявлено клопотання про
залишення без розгляду
адміністративного позову в частині
стягнення 62796,92 грн. за період з 01.01.2013
року по 01.11.2013 року з підстав пропуску
строку звернення до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечувала щодо залишення
адміністративного позову в частині
стягнення 62796,92 грн. без розгляду,
посилаючись на ст. 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", згідно якої
строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується. Окрім вказаного,
представник позивача пояснила, що
необхідність звернення до суду із
даним позовом саме у 2014 році виникла у
зв'язку із зменшеннями надходжень до
УПФ України в м. Вінниці яке пов'язано
із передачею Законом України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформ" функцій щодо
адміністрування єдиного соціального
внеску до органів доходів та зборів.

Розглянувши заявлене клопотання,
заслухавши думку представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що останнє підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Вінницький
соціально-економічний Інститут вищого
навчального закладу «Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини «Україна»» є недержавним вищим
навчальним закладом та зареєстрований
в УПФ України у м. Вінниці.

Судом з'ясовано, що працівникам
відповідача у відповідності до ст.
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», була
призначена наукова пенсія.

Згідно розрахунку позовних вимог на
відшкодування витрат на фінансування
різниці між сумою пенсії призначеної
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково-технічну діяльність»
і сумою пенсій відповідно до інших
законодавчих актів по ВСЕІ ВНЗ ВМУРЛ
«Україна» за період з січня 2013 року по
квітень 2014 року, за відповідачем
рахується заборгованість по
невідшкодованих витратах в сумі 75356,30
грн. (а.с. 6).

Разом з тим, з даним адміністративним
позовом про стягнення вказаного боргу
позивач звернувся до суду 15.05.2014 року
(а.с. 2).

Відповідно до частини 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України)
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог (ч. 2 ст. 99 КАС України).

Стаття 100 КАС України передбачає
наслідки пропущення строків звернення
до адміністративного суду.

Так, адміністративний позов поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відповідно до положень статті 24 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» різниця
між сумою пенсії, призначеної за цим
Законом, та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку має право науковий
працівник, фінансується: для наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних бюджетних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів державного бюджету; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. При цьому
за рахунок коштів державного бюджету
науковим (науково-педагогічним)
працівникам оплачується з розрахунку
на одну особу 50 відсотків різниці
пенсії, призначеної за цим Законом; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

Механізм такого відшкодування
встановлений Порядком фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних не бюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації згідно Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», який затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 372 від 24.03.2004 року.

Згідно п. 9 Порядку, різниця у розмірі
пенсій наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації фінансується за рахунок
коштів цих установ, організацій та
закладів згідно з пунктами 3-8 цього
Порядку.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
розмір витрат на фінансування різниці
у розмірі пенсії за рахунок коштів
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації визначається у розрахунку
на рік органами Пенсійного фонду до
20 січня поточного року та протягом 10
днів з дня призначення пенсії
відповідно до Закону України "Про
наукову і науково-технічну
діяльність", про що відповідному
підприємству, установі, організації
або закладу відразу надсилається
повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи,
організації та заклади самостійно
визначають суму, що підлягає до сплати
у розрахунку на місяць, та щомісяця до
25 числа перераховують органу
Пенсійного фонду за своїм
місцезнаходженням відповідні кошти
для фінансування різниці у розмірі
пенсії, призначеної у минулому та
поточному роках.

В силу пункту 5 Порядку відповідач
зобов'язувався до 25 числа наступного
місяця перераховувати кошти для
фінансування різниці у розмірі
пенсії, призначеної у минулому та
поточному роках. Згідно п. 8 Порядку, у
разі порушення строку сплати коштів,
які спрямовуються на фінансування
різниці у розмірі пенсії, органи
Пенсійного фонду стягують відповідні
суми у порядку, визначеному
законодавством.

Отже, в даному випадку, про наявність
заборгованості позивач повинен був
дізнатися після 25 числа кожного місяця
2013 року, в якому виникла
заборгованість.

Таким чином, саме у зв'язку із несплатою
відповідачем в період з 01.01.2013 року по
01.11.2014 року заборгованості, у позивача
виникло право на звернення до суду із
позовом про стягнення коштів з 01.11.2014
року. Попри те, позивач, як зазначалося
вище звернувся в суд 15.05.2014 року, тобто
із пропуском встановленого ч. 2 ст. 99 КАС
України строку.

При аналізі причин пропуску позивачем
строку звернення до суду із позовом суд
не вбачає обставин, які б свідчили про
їх поважність. При цьому, суд вважає,
безпідставним посилання позивача при
обґрунтуванні позовних вимог на те, що
в силу ч. 15 ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", строки давності щодо
стягнення різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам та
сумою пенсії, обчисленою відповідно до
інших законодавчих актів не
застосовуються. Так, згідно ч. 15 ст. 106
вказаного Закону, не застосовується
строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів. Проте,
недоїмка у розумінні наведеного Закону
відноситься до іншого виду виплат, а
саме, страхових внесків, тому наведена
норма не регулює порядок погашення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату пенсій, що становлять
різницю між сумою пенсій, призначених
згідно із Закону України "Про наукову
та науково-технічну діяльність" і сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів. Такий висновок
узгоджується із практикою Вищого
адміністративного суду України
зокрема у справі № к-31182/10-с.

Додатково суд звертає увагу на те, що у
судовому засіданні при розгляді
клопотання про залишення позовної
заяви в частині без розгляду,
представником позивача не наведено
жодних обставин, які б свідчили про
поважність причин пропуску строку
звернення до суду. Натомість,
представник позивача пояснила, що
необхідність звернення до суду
зумовлена зменшенням надходжень до
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці яке пов'язано із передачею
Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформ" функцій щодо адміністрування
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування до
органів доходів та зборів. Вказана
обставина не свідчить про поважність
причин пропуску строку звернення до
суду із позовом, оскільки Закон України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформ"
за сферою правового регулювання жодним
чином не впливав на повноваження
органів Пенсійного фонду України
звертатися із позовом про стягнення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату пенсій, що становлять
різницю між сумою пенсій, призначених
згідно із Закону України "Про наукову
та науково-технічну діяльність" і сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів.

Разом з тим, суд зазначає, що шляхом
математичного підрахування в період з
січня 2013 року по жовтень 2013 року
включно складає 47828,44 грн., а також сума
доплати за вказаний період (2440,30 грн.),
яка і підлягає залишенню без розгляду.

Оскільки строк звернення до суду в
частині відшкодування виплаченої
наукової пенсії в сумі 47828,44 грн. за
період з 01.01.2013 року по 01.11.2013 року
позивачем пропущено, обставин, які б
свідчили про поважність причин його
пропуску не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
клопотання відповідача та наявність
підстав для його часткового
задоволення наслідком чого є залишення
адміністративного позову Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
до Вінницького соціально-економічного
інституту вищого навчального закладу
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна" про
відшкодування виплаченої наукової
пенсії в частині стягнення 47828,44 грн. за
період з 01.01.2013 року по 01.11.2013 року - без
розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 165, 254 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Вінницького
соціально-економічного інституту
вищого навчального закладу "Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини "Україна" про залишення без
розгляду позовної заяви у справі №
802/1600/14-а задовольнити частково.

Позовну заяву управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці до
Вінницького соціально-економічного
інституту вищого навчального закладу
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна" про
відшкодування виплаченої наукової
пенсії в частині стягнення 47828,44 грн. за
період з 01.01.2013 року по 01.11.2013 року
залишити без розгляду.

В іншій частині задоволення клопотання
відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186
КАС України, апеляційна скарга на
ухвалу суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено в письмовому провадженні
або згідно з частиною третьою статті 160
цього Кодексу, або без виклику особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Томчук Андрій
Валерійович