Справа № 180/1282/14-а
Суддя: Янжула О. С.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_10,
ОСОБА_11,ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Марганець
адміністративний позов ОСОБА_1 до
міського голови м. Марганець ОСОБА_9,
управління освіти виконавчого
комітету Марганецької міської ради про
визнання розпорядження та наказу про
звільнення незаконними, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області з позовом до міського голови м.
Марганець ОСОБА_9, управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради про визнання
розпорядження та наказу про звільнення
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідно до
розпорядження міського голови № 23-р
від 26 січня 2011 року вона була прийнята
на посаду начальника управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради.

Відповідно до розпорядження міського
голови № 109-р від 07 квітня 2014 року вона
була звільнена з займаної посади 07.04.2014
року за несумлінне виконання посадових
обов'язків згідно ч.1 ст.41 КЗпП України.

Вказане звільнення її з посади
начальника управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради вважає незаконним та
безпідставним з наступних причин:

З 07.04.2014 року вона знаходилася на
лікуванні у стаціонарі КЗ «Марганецька
центральна міська лікарня ДОР»,
відповідно вона перебувала на
лікарняному про що свідчить лист
непрацездатності АГН № 656732. Тому,
враховуючи те, що розпорядженню
міського голови про її звільнення було
винесено 07.04.2014 року, воно не може
вважатись законним.

Поряд з вищевказаним порушенням є
незрозумілим і саме формулювання
розпорядження. Зокрема, причини
звільнення, наведені у розпорядженні
міського голови № 109-р від 07 квітня 2014
року, а саме п. 1 ст. 41 КЗпП України, не
відповідають дійсним обставинам
справи. Формулювання причин
звільнення, як «чисельні скарги та не
вирішення конфліктної ситуації по ДЮСШ
№2», не пояснюють, хто й на кого
скаржився, і про який конфлікт йде мова.
Вона жодного разу не була повідомлена
про будь-які скарги на її адресу. Крім
того, вона не отримувала від
відповідача будь яких документів з
вимогою розв'язати будь які конфлікти.
Як правило, сам факт порушення
(виявлення проступку), якщо такий є,
фіксується у відповідному акті, який
складає або власник, або контрольні
органи. У такому випадку
рекомендується ознайомити працівника
з актом під підпис. Її відповідач або
уповноважена ним особа не знайомила з
будь-якими актами.

Перед тим, як застосувати
дисциплінарне стягнення, роботодавець
(в особі керівника підприємства або
власника (його представників), якщо
йдеться про вчинення грубого порушення
керівником) повинен з'ясувати причини й
обставини вчинення проступку. Для
цього він мав зажадати від працівника
письмових пояснень. Від неї відповідач
або уповноважена ним особа ніколи не
вимагали будь-яких письмових пояснень.

Щодо до ситуації у ДЮСШ № 2 пояснює
наступне. На директора ДЮСШ № 2 ОСОБА_8
неодноразово надходили колективні
скарги від трудового колективу даної
спортивної школи. Причина скарг -
порушення фінансової дисципліни з боку
директора ДЮСШ № 2 та його заступника
ОСОБА_7. Управлінням освіти проводились
відповідні перевірки. У зв'язку з
виявленими порушеннями було видано
наказ по управлінню освіти виконавчого
комітету Марганецької міської ради №
101 від 05.03.2014р. «Про результати
перевірки щодо надання платних послуг
в ДЮСШ № 2», згідно з яким директора
ДЮСШ № 2 ОСОБА_8 та його заступника
ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної
відповідальності (винесені догани).
Даний наказ був виданий неюю
відповідно до Положення про управління
освіти виконавчого комітету
Марганецької міської ради та Посадової
інструкції начальника управління
освіти виконкому Марганецької міської
ради.

В розпорядженні міського голови № 109-р
від 07.04.2014 року «Про звільнення»
відповідач посилається на п.1 ч. 1 ст. 20
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування». У статті 20
«Підстави припинення служби в органах
місцевого самоврядування» Закону
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» не вказано
жодної підстави для її звільнення, адже
в даній статті йде мова про «порушення
посадовою особою місцевого
самоврядування Присяги, передбаченої
статтею 11 цього Закону». Працюючи на
посаді начальника управління освіти
вона жодного разу не порушувала
Присягу і свої обов'язки виконувала
сумлінно, про що свідчить відсутність
будь яких наказів про притягнення її до
дисциплінарної відповідальності з
даного факту.

В управлінні освіти, після отримання
07.04.2014 року розпорядження міського
голови № 109-р від 07.04.2014 р. «Про
звільнення», 08.04.2014 року було видано
наказ № 37 «Про звільнення з посади
ОСОБА_1», який є незаконним, тому що
також був виданий в день, коли вона
знаходилась на лікарняному.

Вказані незаконні дії призвели до її
моральних переживань, вона втратила
душевний спокій, постійно перебуває у
роздратованому стані, втратила
можливість знайти роботу за фахом, адже
у її трудовій книжці, зазначена така
причина звільнення, що викликає
природню насторогу у потенційного
роботодавця. Їй важко забезпечувати
себе та своїх близьких і з приводу
цього вона дуже переживає.

Крім того, причиною незаконних дій
відповідача - міського голови м.
Марганець по відношенню до неї є його
особисте неприязне відношення до неї,
не як до посадової особи, а як до
особистості. що також наносить їй
моральної шкоди.

Просить суд визнати незаконним та
скасувати розпорядження міського
голови № 109-р від 07 квітня 2014 року про
звільнення.

Визнати незаконним та скасувати наказ
управління освіти виконавчого
комітету Марганецької міської ради № 37
від 08 квітня 2014 року «Про звільнення з
посади ОСОБА_1»

Поновити її в займаній посаді
начальника управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради.

Стягнути з управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу
починаючи з 08.04.2014 року до дня
поновлення на роботі.

Зобов'язати міського голову м. Марганця
ОСОБА_9 відшкодувати їй моральну шкоду
в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, просила суд
задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідача міського
голови м. Марганець у судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
проти задоволення позову заперечували.

Представник відповідача управління
освіти виконавчого комітету
Марганецької міської ради в судовому
засіданні позовні вимоги визнала,
проти задоволення позову не
заперечувала.

Суд вислухавши сторін, свідка, вивчивши
матеріали справи, вважає за необхідне
позовні вимоги задовольнити частково,
виходячи з наступного:

Судом встановлено, що відповідно до
розпорядження міського голови м.
Марганець № 23-р від 26 січня 2011 року
позивачка була призначена на посаду
начальника управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради, що підтверджується
копією відповідного наказу (а.с. 5).

Розпорядженням міського голови м.
Марганець № 109-р від 07 квітня 2014 року
позивачка була звільнена з займаної
посади за несумлінне виконання
посадових обов'язків згідно ч.1 ст.41
КЗпП України, що підтверджується
копією відповідного наказу (а.с. 6).

Наказом управління освіти виконавчого
комітету Марганецької міської ради від
08 квітня 2014 року було видано наказ № 37
«Про звільнення з посади ОСОБА_1», що
підтверджується копією відповідного
наказу (а.с. 7).

З 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року
ОСОБА_1 знаходилася на лікарняному, що
підтверджується копією листка
непрацездатності Серія АГН № 656732 від 30
квітня 2014 року (а.с.22).

Згідно ст. 19 Конституції України органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2. ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Згідно ст. 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Статтею 18 КАС України передбачено, що
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган місцевого
самоврядування.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) - це
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 43 Конституції
України кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується. Громадянам
гарантується захист від незаконного
звільнення.

Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України
не допускається звільнення працівника
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності, а
також у період перебування працівника
у відпустці.

Відповідно до абзацу другого п.17
Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 року
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» що розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не може бути
визнано обґрунтованим, якщо в день
звільнення працівнику видано
лікарняний листок (довідку в
установлених законом випадках)
про його тимчасову
непрацездатність.

Оскільки в порушення ч.3 ст. 40 КЗпП
України розпорядження міського голови
м. Марганець № 109-р від 07 квітня 2014 року
яким позивачка була звільнена з
займаної посади за несумлінне
виконання посадових обов'язків згідно
ч.1 ст.41 КЗпП України в день коли
позивачці видано лікарняний листок,
наказ управління освіти виконавчого
комітету Марганецької міської ради № 37
від 08 квітня 2014 року «Про звільнення з
посади ОСОБА_1», винесено в період
непрацездатності ОСОБА_1, суд вважає за
необхідне позовні вимоги в частині
визнання незаконними та скасування
розпорядження міського голови м.
Марганець № 109-р від 07 квітня 2014 року
про звільнення ОСОБА_1 з посади
начальника управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради та наказу управління
освіти виконавчого комітету
Марганецької міської ради № 37 від 08
квітня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з
посади начальника управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради - задовольнити та
поновити позивачку на роботі.

Крім того, зміст винесеного
розпорядження не містить обґрунтувань
та доказів того, у чому ж конкретно
полягає несумлінне виконання своїх
обов'язків ОСОБА_1.

Згідно з частиною другою статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Щорічною оцінкою виконання
посадовими особами виконавчих органів
Марганецької міської ради посадових
обов'язків і завдань підтверджується,
що позивачка вміє організовувати та
планувати свою роботу, встановлює
пріоритети, ставить ціль та забезпечує
її досягнення, системно аналізує
інформацію та здійснює стратегічне
планування, розробляє комплексні
програми розвитку, аналізує та оцінює
ефективність виконання заходів,
проводить заходи комунікативного
характеру - оцінка безпосереднього
керівника - добре.

Представниками відповідача
міського голови м. Марганець не надано
жодного доказу які б спростували
щорічну оцінку та підтвердили
обґрунтованість та законність
винесеного розпорядження.

Приймаючи до уваги наведене, суд вбачає
формальний підхід міського голови м.
Марганець ОСОБА_9 та управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради до звільнення ОСОБА_1 в
період її тимчасової непрацездатності.

Такими діями відповідачів порушено
право ОСОБА_1 на працю.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у
разі звільнення без законної підстави
або незаконного переведення на іншу
роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.32 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 зі
змінами та доповненнями при
присудженні оплати за час вимушеного
прогулу зараховується заробіток за
місцем нової роботи (одержана допомога
по тимчасовій непрацездатності,
вихідна допомога, середній заробіток
на період працевлаштування, допомога
по безробіттю), який працівник мав в цей
час.

За таких обставин при стягненні з
відповідача середнього заробітку за
час вимушеного прогулу слід зарахувати
виплати по листку непрацездатності,
які були проведені відповідачем, про що
позивач повідомила у судовому
засіданні та факт виплати даних коштів
було підтверджено представником
управління освіти виконавчого
комітету Марганецької міської ради.

Відповідно до довідки наданої
відповідачем середньоденний заробіток
позивачки складає 237 гривень 71 копійка.

В зв'язку з незаконним звільненням на
користь позивача суд вважає необхідним
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 01 травня 2014 року
по 05 червня 2014 року за 23 робочих дні
(23*237,71 грн.=5467,33 грн.), з утриманням з цієї
суми усіх податків та необхідних
платежів.

Відповідно ст.2371 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до ст.1167 Цивільного Кодексу
України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що наявність моральної
шкоди у позивачки в зв'язку з
незаконним звільненням є встановленою,
оскільки вищевказані обставини
свідчать про отримання ОСОБА_1
моральних страждань та переживань
(хвилювань), оскільки ці обставини
привели до порушення нормальних
життєвих зв'язків, вимагали від неї
додаткових зусиль для організації
свого подальшого життя - необхідність
здобувати кошти для утримання своєї
сім'ї та на своє утримання.

Обговорюючи розмір відшкодування
ОСОБА_1 моральної шкоди, суд враховує,
характер та об'єм її фізичних, душевних,
психічних страждань у зв'язку з
тривалістю вимушеного прогулу, втрату
можливості її стабільного
забезпечення родини, що призвело до
значних змін її життєвих зв'язків, що
потребувало від неї додаткових зусиль
для організації свого життя. При цьому
суд враховує, що відповідно до
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 25.05.2001 року №5,
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних, тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення, тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я потерпілої,
тяжкість вимушених змін у її життєвих і
виробничих стосунках, ступінь зниження
престижу, ділової репутації, час та
зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану.

З урахуванням вказаних позивачем та
встановлених судом обставин характеру
спричиненої моральної шкоди позивачу
та, виходячи з міркувань розумності,
виваженості та справедливості, суд
вважає за можливе стягнути з міського
голови м. Марганець ОСОБА_9 на її
користь 500 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Ч.4 ст.235 КЗпП України передбачено, що
рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 256 КАС
України негайно виконуються постанови
суду про присудження виплати
заробітної плати, іншого грошового
утримання у відносинах публічної
служби - у межах суми стягнення за один
місяць.

Судовий збір підлягає стягненню з
управління освіти виконавчого
комітету Марганецької міської ради на
користь держави у розмірі - 36 гривень 90
копійок, з міського голови м. Марганець
ОСОБА_9 на користь держави у розмірі - 110
гривень 70 копійок.

Керуючись ст. 43 Конституції України,
ст.ст. 40, 41 КЗпП України, ст. ст. 2, 3, 4, 6, 8, 9,
18, 69, 94, 104, 105, 106, 158, 159, 160, 162, 163 КАС
України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
міського голови м. Марганець ОСОБА_9,
управління освіти виконавчого
комітету Марганецької міської ради про
визнання розпорядження та наказу про
звільнення незаконними, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Розпорядження міського голови м.
Марганець № 109-р від 07 квітня 2014 року
про звільнення ОСОБА_1 з посади
начальника управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради - визнати незаконним та
скасувати.

Наказ управління освіти виконавчого
комітету Марганецької міської ради № 37
від 08 квітня 2014 року про звільнення
ОСОБА_1 з посади начальника управління
освіти виконавчого комітету
Марганецької міської ради - визнати
незаконним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на роботі -
на посаді начальника управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради з 08 квітня 2014 року.

Стягнути з управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради на користь ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_1) середній заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі - 5 467
гривень 33 копійки.

Стягнути з міського голови м.
Марганець ОСОБА_9 (НОМЕР_2) на користь
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) моральну шкоду у
розмірі - 500 гривень.

В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з управління освіти
виконавчого комітету Марганецької
міської ради на користь держави
судовий збір у розмірі - 36 гривень 90
копійок.

Стягнути з міського голови м.
Марганець ОСОБА_9 (НОМЕР_2) на користь
держави судовий збір у розмірі - 110
гривень 70 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в
частині поновлення на роботі та в
частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Марганецький міський суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя:
О. С.
Янжула