Справа № 2а-14558/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_2 на Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
грудня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, треті особи
ОСОБА_3, Орган опіки та піклування
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернулась з позовом до Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації в якому з урахуванням
заяви про зменшення позовних вимог
просила визнати незаконними дії
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації по розгляду
питання щодо встановлення способів
участі батька ОСОБА_3 у вихованні
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, скасувати
Розпорядження Дніпровської районної у
м. Києві державної адміністрації № 385
від 12 вересня 2012 року в частині
визначення способів участі ОСОБА_3 у
вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
грудня 2012 року в задоволені
адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з даною Постановою
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить Постанову скасувати, та
постановити нове рішення яким
адміністративний позов задовольнити.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що
при постановлення оскаржуваної
Постанови, судом першої інстанції
невірно застосовані норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

В пункті 7 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
наведено визначення суб'єкта владних
повноважень, а саме - це орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Із зазначеного випливає, що в контексті
положень статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справою адміністративної
юрисдикції, яку може бути передано на
вирішення адміністративного суду, є
спір, що виник між суб'єктами
суспільних відносин стосовно їх прав і
обов'язків у правовідносинах, в яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений керувати поведінкою
інших суб'єктів, а ці суб'єкти,
відповідно, зобов'язані виконувати
вимоги та приписи такого суб'єкта
владних повноважень. У тому ж випадку,
коли суб'єкт, у тому числі орган
державної влади, не здійснює у спірних
правовідносинах владних управлінських
функцій щодо іншого суб'єкта, з яким
виник спір, такий спір не має
встановлених нормами Кодексу
адміністративного судочинства України
ознак адміністративної юрисдикції та
не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Частиною 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму, зокрема, згідно пункту 1
частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Таким чином, необхідною ознакою
суб'єкта владних повноважень при
визначенні підсудності є здійснення
цим суб'єктом владних управлінських
функцій. При цьому, такі функції
повинні ним здійснюватись саме в тих
правовідносинах, у яких виник спір, й
відносно того суб'єкта, який
звертається за судовим захистом своїх
оспорюваних законних прав чи
інтересів.

Відповідно до статті 158 Сімейного
кодексу України за заявою матері,
батька дитини орган опіки та
піклування визначає способи участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї. Рішення про це орган опіки та
піклування постановляє на підставі
вивчення умов життя батьків, їхнього
ставлення до дитини, інших обставин, що
мають істотне значення. Рішення органу
опіки та піклування є обов'язковим до
виконання. Особа, яка ухиляється від
виконання рішення органу опіки та
піклування, зобов'язана відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду, завдану
тому з батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Відповідно до вимог частини 1 статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

З матеріалів справи видно, що позивач
оскаржує розпорядження голови
районної державної адміністрації, яким
визначено графік побачень з його
малолітньою донькою, що свідчить про
наявність в даній справі приватного
інтересу, пов'язаного із потребами
окремої особи, яка вступає у
приватноправові відносини для
задоволення свого приватного інтересу.

Враховуючи викладене, а також те, що у
спірних правовідносинах відповідач не
здійснює владні управлінські функції
щодо іншого суб'єкта, який є учасником
спору, а предметом судового захисту
фактично є питання участі у вихованні
доньки того з батьків, хто проживає
окремо від них, такий спір не має
встановлених нормами Кодексу
адміністративного судочинства України
ознак справи адміністративної
юрисдикції і, відповідно, не може
вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.ст. 198, ч. 1 ст. 203
КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції скасовує її і закриває
провадження по справі з підстав,
визначених ст. 157 КАС України.

Таким чином, встановивши фактичні
обставини справи та проаналізувавши
правові норми, які регулюють спірні
правовідносини, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції при
вирішенні спору порушено норми
процесуального права: не правильно
визначено предметну підсудність, що є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення та закриття
провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 17, 157, 160, 177, 195, 196, 198, 203,
205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 грудня 2012 року -
скасувати.

Провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, треті особи
ОСОБА_3, Орган опіки та піклування
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 19.06.2014 року

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
О.В. Карпушова

О.М. Оксененко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.