Справа № 813/8839/13а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 р.
Справа № 876/3925/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

представника відповідача
Воробець І. Б.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Львівської митниці Міндоходів
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року у справі № 813/8839/13а за позовом
ОСОБА_2 до Львівської митниці
Міндоходів про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
адміністративним позовом до
Львівської митниці Міндоходів, яким
просив визнати протиправним та
скасувати наказ відповідача №600-0 від 28
жовтня 2013 року "Про звільнення ОСОБА_2" з
посади старшого інспектора митного
поста "Броди" Львівської митниці;
поновити позивача на посаді
аналогічній посаді старшого
інспектора митного поста "Броди"
Львівської митниці; стягнути з
відповідача заробітну плату за час
вимушеного прогулу.

Позов мотивує тим, що у зв'язку з
реорганізацією та скороченням
чисельності працівників Львівської
митниці, відповідачем на підставі
наказу від 28 жовтня 2013 року №600-о "Про
звільнення ОСОБА_2" звільнено позивача
з посади старшого інспектора митного
поста "Броди" Львівської митниці
відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП
України. Позивач обґрунтовує
протиправність звільнення тим, що
відповідач в порушення статті 49-2 КЗпП
України під час ознайомлення позивача
з попередженням про наступне
вивільнення працівників не
запропонував йому іншої посади.
Позивач зазначає, що відповідач
порушив вимоги трудового
законодавства щодо пропозиції
працівникові іншої роботи на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
а, відтак, вважає оскаржуваний наказ
прийнятим з порушенням норм чинного
законодавства та таким, що підлягає
скасуванню. Позивач зазначає, що він
має право на оплату вимушеного прогулу,
який виник, у зв'язку з протиправним
звільненням його з посади старшого
інспектора митного поста "Броди"
Львівської митниці за період з 28 жовтня
2013 року до ухвалення рішення у цій
справі.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано наказ Львівської митниці
Міндоходів №600-0 від 28 жовтня 2013 року
про звільнення ОСОБА_2 з посади
старшого інспектора митного поста
"Броди" Львівської митниці. Поновлено
ОСОБА_2 на посаді старшого державного
інспектора митного поста "Броди"
Львівської митниці Міндоходів з 29
жовтня 2013 року. Стягнено з Львівської
митниці Міндоходів на користь ОСОБА_2
середній заробіток за період з 29 жовтня
2013 року по 18 березня 2014 року в розмірі
15076 грн з проведенням необхідних
відрахувань відповідно до чинного
законодавства.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що позивачу не пропонувалось
переведення на іншу посаду під час
звільнення, оскільки ним не було
пройдено перевірку кваліфікаційного
рівня, а тому не можливо було визначити
чи має він переважне право на залишення
на роботі.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав пояснення, апеляційну
скаргу підтримав, просив рішення суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове, яким в задоволенні позову
відмовити.

Позивач в судове засідання не з'явився,
явку свого представника не забезпечив,
хоч і був належно повідомлений про
дату, час і місце судового засідання, що
відповідно до статті 196 КАС України не
перешкоджає проведенню засідання без
його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не належить до
задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
позивач, відповідно до запису №6 у
трудовій книжці Серії НОМЕР_1, з 30
травня 1989 року перебував на державній
службі в митних органах.

11 червня 2013 року позивача попереджено
про наступне звільнення з посади
старшого інспектора митного поста
"Броди" Львівської митниці відповідно
до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Наказом начальника Львівської митниці
Міндоходів від 28 жовтня 2013 року №600-о
"Про звільнення ОСОБА_2" позивача
звільнено з посади старшого інспектора
митного поста "Броди" Львівської
митниці, у зв'язку з реорганізацією та
скороченням чисельності працівників
Львівської митниці відповідно до
наказу Міністерства доходів і зборів
України від 26 квітня 2013 року №80 "Про
затвердження чисельності працівників
територіальних органів Міндоходів" та
штатного розпису Львівської митниці
Міндоходів, затвердженого 7 травня 2013
року та введеного в дію наказом
Львівської митниці Міндоходів від 8
травня 2013 року №1 "Про введення в дію
тимчасової організаційної структури
та тимчасового штатного розпису
Львівської митниці Міндоходів на 2013
рік".

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 березня 2013 року №229 "Про утворення
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів" Львівську митницю
реорганізовано шляхом приєднання до
Львівської митниці Міндоходів.
Львівську митницю Міндоходів
визначено правонаступником Львівської
митниці.

Під час такої реорганізації відбулося
скорочення штатної чисельності
працівників з 1014 до 903 осіб, що
підтверджується даними штатних
розписів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Згідно з статтею 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не
пізніше,ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації, продовжується у
наведеній нормі, працівник, за своїм
розсудом, звертається за допомогою до
державної служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно
(частина 3 статті 49-2 КЗпП України).

Звільнення з підстави, передбаченої у
частині 1 цієї статті, допускається,
якщо неможливо перевести працівника,
за його згодою, на іншу роботу (частина 2
стаття 40 КЗпП України).

Водночас з аналізу попередження про
звільнення, яке позивач отримав 11
червня 2013 року, зрозуміло, що
роботодавець не пропонував йому іншої
роботи на тому ж підприємстві, в
установі, організації.

Згідно з службовою запискою Львівської
митниці Міндоходів "Про надання
інформації" від 10.12.2013р. №4/40-ЕП на день
звільнення позивача з посади у
Львівській митниці Міндоходів було 37
вакантних посад, зокрема, посада
старшого державного інспектора
митного поста "Броди".

Це також підтверджується листом від 18
жовтня 2013 року №21610/7/99-99-24-04-17,
відповідно до якого, за результатами
розгляду листа Львівської митниці
Міндоходів від 9 вересня 2013 року №4/253905
Міністерство доходів і зборів України
погодило оголошення конкурсу на
заміщення вакантних посад державних
службовців у Львівській митниці
Міндоходів, зокрема, посади старшого
державного інспектора митного поста
"Броди".

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що на момент
звільнення ОСОБА_2 із займаної посади
старшого інспектора митного поста
"Броди" Львівської митниці у зв'язку з
реорганізацією та скороченням
чисельності працівників Львівської
митниці, у відповідача були наявні
вакантні посади, зокрема, посада
старшого державного інспектора
митного поста "Броди" Львівської
митниці Міндоходів.

Відповідач посилається на те, що
позивач не пройшов перевірку знань, як
на підставу ненадання йому вакантної
посади на тому ж підприємстві, в
установі, організації.

Вивчивши матеріали справи суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що таке твердження
відповідача є безпідставним. Зокрема, 5
липня 2013 року, на виконання наказу
Львівської митниці від 3 липня 2013 року
№66 відповідачем проводився контроль
знань особового складу митниці у
вигляді заліку.

Водночас у період з 5 липня 2013 року по 20
липня 2013 року позивач перебував у
відпустці у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю, що підтверджується
табелем обліку робочого часу за липень
2013 року та листком тимчасової
непрацездатності серії АВХ №189360 від 5
липня 2013 року.

Судом встановлено та не заперечується
відповідачем, що після виходу позивача
на роботу йому не пропонували пройти
перевірку знань у вигляді заліку чи в
інший спосіб.

Безпідставним також є посилання
відповідача на неодноразове
притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної
відповідальності, позбавлення його
премії, тривалий час перебування у
відпустці, у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю, як на підставу
відсутності у позивача переважного
права на залишення на роботі, то такі
судом не беруться до уваги з наступних
підстав.

Згідно з матеріалами справи до ОСОБА_2
застосовувались дисциплінарні
стягнення, а саме: наказом 13 жовтня 2003
року №186К "Про позбавлення премії
працівників митниці", наказом від 13
жовтня 2003 року "Про позбавлення премії",
наказом №94-к від 21 лютого 2011 року "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності", наказом №323-к від 28
листопада 2005 року "Про притягнення до
відповідальності ОСОБА_2", наказом №311-к
від 23 листопада 2005 року "Про
застосування дисциплінарного
стягнення".

Водночас відповідно до частини 1 статті
151 КЗпП України, якщо протягом року з
дня накладення дисциплінарного
стягнення працівника не буде піддано
новому дисциплінарному стягненню, то
він вважається таким, що не мав
дисциплінарного стягнення.

Оскільки останнє дисциплінарне
стягнення застосовувалось до позивача
23 листопада 2005 року, відповідач на
момент звільнення вважався таким, що
немає дисциплінарних стягнень.

Відтак суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про незаконність
оскарженого наказу та необхідність
поновлення позивача на займаній
посаді.

Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП
України, при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року N 100 "Про
затвердження порядку обчислення
середньої заробітної плати" визначено,
що середньомісячна заробітна плата за
час вимушеного прогулу працівника
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
виплата, тобто, що передують дню
звільнення працівника з роботи.

Згідно з пунктом 8 розділу 4 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Період вимушеного прогулу позивача
обчислюється без врахування 28 жовтня
2013 року, який був останнім робочим днем.
З 29 жовтня 2013 року до 18 березня 2014 було
100 робочих днів.

Відповідно до довідки Львівської
митниці Міндоходів №5/13-335
середньоденна заробітна плата
позивача становить 150,76 грн з
врахуванням обов'язкових платежів та
податків.

Відтак судом першої інстанції вірно
нараховано суму середнього заробітку
за час вимушеного прогулу - 15076 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року у справі № 813/8839/13а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 6 червня
2014 року