Справа № 500/8074/13-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 500/8074/13-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Баннікова Н.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 28 березня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради Одеської
області про скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 (далі -
ОСОБА_1, позивач) звернувся до
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області з позовом, в якому
просив:

- скасувати рішення № 932 від 30 жовтня 2013
року Виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради Одеської
області в частині змісту розділу
«додаткові умови конкурсу»;

- зобов'язати виконавчий комітет
Ізмаїльської міської ради Одеської
області прийняти рішення в частині
зміни розділу «додаткові умови
конкурсу»;

- зобов'язати виконавчий комітет
Ізмаїльської міської ради Одеської
області додати пункт 2 в редакції: « 2. у
режимі «маршрутне таксі» за рахунок
власного прибутку (безкоштовно),
перевозити громадян категорії діти
війни»;

- зобов'язати виконавчий комітет
Ізмаїльської міської ради Одеської
області прийняти рішення по всім
міським маршрутам, які працюють і в
режимі «маршрутне таксі», за рахунок
власного прибутку (безкоштовно)
перевозити громадян категорії «діти
війни» без обмеження номеру маршруту,
виду власності, режиму руху, кількості
пільговиків.

В обґрунтування позивач зазначив, що
він згідно Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», має
статус дитини війни і у відповідності
до ст. 5 вказаного Закону має право
безоплатного проїзду всіма видами
міського пасажирського транспорту.

Але, не зважаючи на передбачену в
Законі пільгу, рішенням виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради №
932 від 30 жовтня 2013 року він, як дитина
війни, позбавлений права на
безкоштовний проїзд міським
пасажирським транспортом на маршруті
№ 16 та №17, позбавлений вказаної пільги
і на усіх маршрутах міста без
виключення, що працюють в режимі
«маршрутного таксі».

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 28 березня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться
питання про скасування судового
рішення у зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання до суду
апеляційної інстанції не з'явилися, про
день, час та місце розгляду справи,
сповіщалися належним чином, про
причини неявки до суду не повідомили.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу у відповідності до положень ст.
197 КАС України.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», є
дитиною війни та має право
безоплатного проїзду всіма видами
міського пасажирського транспорту.

Однак, не зважаючи на передбачену в
Законі пільгу, позивач вважає, що
рішенням виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради № 932 від 30
жовтня 2013 року він, як дитина війни,
позбавлений права на безкоштовний
проїзд міським пасажирським
транспортом на маршруті №№ 16 та 17.

Більш того, ОСОБА_1 вважає, що він
позбавлений вказаної пільги і на усіх
маршрутах міста без виключення, що
працюють в режимі «маршрутного таксі».

Позивач вказує, що у розділі додатку № 1
до рішення виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради № 932 від 30
жовтня 2013 року - «Умови проведення
конкурсу на перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування» - «додаткові умови
конкурсу» не вказано право на пільги
громадян категорії дітей війни, що
порушує його права та інтереси.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції зазначив,
що законодавство передбачає обов'язок
перевізника здійснювати пільгові
перевезення пасажирів тільки в разі
наявності замовлення на такі
перевезення.

Окрім того, суд першої інстанції
зазначив, що позбавлений права
зобов'язувати Виконавчий комітет
Ізмаїльської міської ради Одеської
області приймати рішення про
перевезення громадян категорії «діти
війни» за рахунок власного прибутку
(безкоштовно).

Згідно зі вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, вирішуючи справу по суті
вірно встановив фактичні обставини
справи та дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність із боку
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області
порушень, чим дотримав вимоги статті 159
КАС України.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
автомобільний транспорт» організація
пасажирських перевезень покладається:
на міжнародних автобусних маршрутах
загального користування - на
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері транспорту;
на міжміських і приміських автобусних
маршрутах загального користування, що
виходять за межі території області
(міжобласні маршрути), - на центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері транспорту; на
приміських і міжміських автобусних
маршрутах загального користування, що
не виходять за межі території
Автономної Республіки Крим чи області
(внутрішньообласні маршрути), - на Раду
міністрів Автономної Республіки Крим
або обласні державні адміністрації; на
приміських автобусних маршрутах
загального користування, що не
виходять за межі району, - на районні
державні адміністрації; на автобусному
маршруті загального користування
прямого сполучення місто Київ -
міжнародний аеропорт «Бориспіль» - на
Київську міську державну
адміністрацію; на міських автобусних
маршрутах загального користування - на
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради відповідного населеного
пункту.

Визначення пасажирського перевізника
на автобусному маршруті загального
користування згідно ст.44 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
здійснюється виключно на конкурсних
засадах.

Проведення конкурсу та визначення умов
перевезень покладаються на замовників
перевезень автобусними маршрутами
загального користування, тобто на
органи владних повноважень, для
підготовки та проведення конкурсу
замовник утворює конкурсний комітет,
до складу якого включаються
представники відповідного
територіального органу центрального
органу виконавчої влади в галузі
транспорту, інших органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування, а також організацій
споживачів послуг пасажирського
автомобільного транспорту загального
користування.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1081 від 03 грудня 2008 року затверджений
«Порядок проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування»
(надалі - Порядок № 1081).

Цей Порядок № 1081 визначає процедуру
підготовки та проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування
(надалі - конкурс) і є обов'язковим для
виконання органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування,
підприємствами (організаціями),
залученими на договірних умовах для
організації забезпечення проведення
конкурсів, конкурсними комітетами та
автомобільними перевізниками.

Абзацом 3 частини 4 Порядку № 1081
визначено, що організатором на
автобусному маршруті загального
користування є виконавчий орган
сільської, селищної, міської ради
відповідного населеного пункту - на
автобусному маршруті, що проходить у
межах населеного пункту (міський
маршрут).

Частиною 7 Порядку № 1081 передбачено, що
об'єкт конкурсу визначається
організатором.

Окрім того, частиною 10 Порядку № 1081
встановлено, що організатор затверджує
умови конкурсу, в тому числі
обов'язкові, відповідно до статті 44
Закону України «Про автомобільний
транспорт».

Крім обов'язкових, організатор може
затверджувати додаткові умови
конкурсу (наявність у перевізника
GPS-системи, встановленої на
транспортних засобах, які пропонуються
для роботи на автобусному маршруті,
тощо).

Організатор встановлює вимогу щодо
забезпечення роботи на об'єкті
конкурсу, який включає міські та
приміські автобусні маршрути
загального користування, не менш як
одного транспортного засобу,
пристосованого для перевезення осіб з
обмеженими фізичними можливостями.

З аналізу вищенаведених законодавчих
норм вбачається, що організація
перевезень пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування,
організація з проведення конкурсу,
визначення умов перевезення та
затвердження складу конкурсного
комітету покладається на замовника,
тобто є компетенцією відповідних
органів влади.

Зважаючи на це, колегія суддів вважає,
що ОСОБА_1 не є суб'єктом правовідносин
між органами влади та перевізником,
оскільки рішення № 932 від 30 жовтня 2013
року Виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради Одеської
області жодним чином не стосується
його порушує його прав.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про те, що відповідачем при
винесенні оскаржуваного рішення № 932
від 30 жовтня 2013 року дотримано вимоги
чинного законодавства, а позивач
помилково обрав такий спосіб захисту
своїх прав, як оскарження рішення
відповідача про проведення конкурсу на
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті.

Окрім того, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на таке.

Відповідно до Закону України «Про
автомобільний транспорт» підприємства
усіх форм власності та
підпорядкування, які виконують
перевезення пасажирів, зобов'язані
забезпечувати права на пільги громадян
щодо користування транспортом
загального користування, до якого,
зокрема, відносяться автобуси, що
виконують перевезення пасажирів на
маршрутах загального користування в
режимі маршрутного таксі.

Безпідставна відмова від пільгового
перевезення тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Будь-які обмеження пільгових
перевезень, зокрема по кількості
категорій пільговиків, прийняті
місцевими органами виконавчої влади та
місцевого самоврядування, є порушенням
чинного законодавства.

Згідно із Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» правом
пільгового проїзду користуються діти
війни (стаття 5).

Відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України від 17 травня 1993 року
№ 354 «Про безплатний проїзд
пенсіонерів на транспорті загального
користування» та від 16 серпня 1994 року №
555 «Про поширення чинності постанови
Кабінету Міністрів України від 17
травня 1993 року № 354» діти війни та
пенсіонери за віком користуються
правом на пільговий проїзд.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
місця проживання особи або її
відсутність не можуть бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Враховуючи зазначене, особи, які
користуються пільгами згідно чинного
законодавства, мають право на
пільговий проїзд незалежно від місця
реєстрації та проживання.

Окрім того, позивач має право, у разі
відмови йому в пільговому перевезенні,
написати заяву до місцевого відділення
Укртрансінспекції вказавши
компанію-перевізника, дату та номер
маршруту.

За безпричинної відмови від пільгового
перевезення пасажира, відповідно до ст.
60 Закону України «Про автомобільний
транспорт», на підприємство
накладається штраф.

Враховуючи наведене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 28 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області про
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя
І.О.Турецька

суддя
Л.В. Стас

суддя
І.П. Косцова