Справа № 249/2372/14-а
Суддя: Карабаза Н. Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 249/2372/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 червня 2014 р.
м.Шахтарськ

Суддя Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
Карабаза Н.Ф., розглянувши у порядку
скороченого провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

27.05.2014 року позивачка звернулась до
суду з позовом до відповідача про
здійснення перерахунку пенсії та
проведення відповідних виплат як
дитині війни, мотивуючи свої позовні
вимоги тим, що відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальних захист дітей
війни» дітям війни пенсії підвищуються
щомісячно на 30% мінімальної пенсії за
віком, але їй така надбавка не
виплачувалась. Просила визнати
неправомірною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м.Шахтарську та Шахтарському районі
щодо ненахарування та невиплати
підвищення до пенсії як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 01.01.2014 року; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок її
пенсії з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
01.01.2014 року з урахуванням фактично
здійснених виплат та проводити дане
нарахування та виплату до внесення
відповідних змін до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»;
стягнути з відповідача понесені судові
витрати.

Представником відповідача було подано
заперечення в яких він пояснив, що УПФУ
в м.Шахтарську та Шахтарському районі в
межах своїх владних повноважень
виплачує пенсію позивачу в розмірах,
встановлених діючим законодавством
України; в рішенні Конституційного
суду України від 25.01.2012 року зазначено,
що нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюється
питання соціального захисту за рахунок
коштів Державного бюджету, є складовою
бюджетного законодавства; особам, які
мають статус «Діти війни» підвищення
до пенсії виплачується в рамках
наявного фінансування і оскільки між
позивачем та відповідачем відсутній
публічно-правовий спір, відсутні
підстави для розгляду даного питання в
порядку адміністративного
судочинства, просив відмовити
позивачці в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. Судове рішення приймається
суддею на підставі повідомлених
позивачем, відповідачем обставин.

При вивченні матеріалів справи
встановлено, що позивачка є
громадянкою України, має правовий
статус "Дитини війни", що
підтверджується пенсійним
посвідченням, знаходиться на обліку в
Управлінні ПФУ в м.Шахтарську та
Шахтарському районі.

Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» визначено основи
соціального захисту дітей війни та
гарантовано їх соціальну захищеність
шляхом надання пільг та державної
соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», що
набрав чинності 1 січня 2006 року, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Позивачка є дитиною війни і відповідно
до ст. 6 цього ж Закону має право на
державну соціальну підтримку у вигляді
підвищення до пенсії в розмірі 30 % від
мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що
нарахування та виплата коштів
проводилася позивачу у розмірах,
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.2011р. №1381 "Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення", а
саме, у розмірі 7 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

У відповідача були відсутні підстави
для виплати таких коштів у розмірі, що
передбачено постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.2011р. №1381,
оскільки зазначену постанову прийнято
з метою здійснення у 2012 році заходів
щодо поетапного до 2015 року підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення.

Відповідно до пункту 4 розділу
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про Державний бюджет України на 2013 рік"
Кабінетом Міністрів України 13.03.2013 року
за №149 до даної постанови внесено
відповідні зміни.

Так само, пунктом 4 розділу "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
встановлено, що норми і положення
статей 5 та 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Виходячи з викладеного, відповідачем
правомірно проводилися позивачці
виплати до 01.01.2014 року у розмірах,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.2011р. №1381 "Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення".

Проте, як убачається з матеріалів
справи та не заперечується
відповідачем, у 2014 році Законом України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» будь-яких змін до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» не вносилось.

Посилання відповідача на рішення
Конституційного Суду України від 25.01.2012
року №3-рп/2012, як на підставу для
виплати таких коштів у розмірі 7
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого законом, для осіб, які
втратили працездатність, є
безпідставним. Зазначеним рішенням
визначено, що Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та Законів України.
Однак, Кабінетом Міністрів України не
приймалися відповідні постанови щодо
розміру виплат у 2014 році на підставі
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік».

Мінімальна пенсія за віком,
відповідно до статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно із Законом України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»,
прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, встановлено:
з 1 січня - 949 гривень. Отже, позивач мав
отримувати підвищення до пенсії, в
розмірі передбаченому ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, пенсія - це щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійного віку чи
визнання її інвалідом, або отримують
члени її сім'ї у випадках, визначених
цим Законом (абзац дев'ятий статті 1
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування").

Відповідно до частини першої статті 6
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" непрацездатні
громадяни крім пенсійних виплат із
системи пенсійного забезпечення мають
право отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.

Підвищення до пенсії, яке є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також
має не визначений у часі граничний
термін виплати.

Суд вважає, що у разі відсутності спору
про право особи на отримання
підвищення до пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, немає
підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Таким чином, вимоги позивача щодо
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м.Шахтарську Донецької
області здійснити перерахунок
підвищення до пенсії «дитині війни» з
01.01.2014 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України
підлягають присудженню на користь
позивача здійснені ним документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ЗУ «Про соціальний захист
дітей війни», ЗУ «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст. 2, 4, 8, 11, 17, 104, 158-163,
183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м.Шахтарську та Шахтарському районі
щодо ненахарування та невиплати
підвищення до пенсії як дитині війни
ОСОБА_1 в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком з 01.01.2014 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Шахтарську та
Шахтарському районі здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком за період з 01.01.2014 року з
урахуванням фактично здійснених
виплат та проводити дане нарахування
та виплату до внесення відповідних
змін до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Н.Ф.Карабаза