Справа № 2а-391/2010
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
Справа № 35876/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Воловецького районного суду
Закарпатської області від 27 грудня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Верхньоворітської сільської ради
Воловецького району Закарпатської
області, відділу Держкомзему у
Воловецькому районі Закарпатської
області (тепер - Відділ
Держземагентства у Воловецькому
районі Закарпатської області), треті
особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування
рішення та визнання недійсним
державного акта на право приватної
власності на землю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 30.08.2010 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Верхньоворітської сільської ради
Воловецького району Закарпатської
області, відділу Держкомзему у
Воловецькому районі Закарпатської
області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
якому просила визнати незаконними та
скасувати рішення від 10 лютого 1997p.,
яким ОСОБА_3 передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,442
га та визнати недійсним Державний акт
на право приватної власності на землю
серії ІІ-ЗК №012771, виданий ОСОБА_3

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 27
грудня 2010 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_2 оскаржила його
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
процесуального права. Зазначає, що
судом не взято до уваги, той факт що
право власності на хлів, що
розташований на спірній земельній
ділянці, та інше нерухоме майно вона
набула в порядку спадкування після
смерті батька ОСОБА_5, що встановлено
рішенням Воловецького районного суду
від 29 березня 2010 року. До і після смерті
батька в 1998 році, вона постійно
проживала і надалі проживає в даному
домогосподарстві, користувалася і
надалі користується цим хлівом. Дане в
судовому засіданні підтвердили як
представник Верхньоворітської
сільської ради, так і третя особа
ОСОБА_3, яка також пояснила, що цей хлів
був побудований на спірній земельній
ділянці ще до її заміжжя та приходу в
сім'ю її чоловіка ОСОБА_3 і весь час
перебуває у користуванні позивачки.

Також вказує на те, що
Верхньоворітською сільською радою,
якою було проведено обстеження її та
ОСОБА_3 земельних ділянок, визнано той
факт, що у державному акті на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЗК №012771, який видано на ім'я ОСОБА_6 в
2002 році, при обмірах була допущена
помилка, а саме в обміри внесена
земельна ділянка площею 0,0144 га, на якій
розміщена її господарська споруда
(хлів).

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить її задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не
прибули, про дату, час і місце
апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до ст.196
КАС України, вважає за можливе
розглядати справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
наявні в справі матеріали та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції
скасувати з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЗК №012771
/а.с.12/, виданого на підставі рішення
Верхньоворітської сільської ради
Воловецького району Закарпатської
області від 10.02.1997 року, ОСОБА_3 належить
земельна ділянка площею 0,442 га.

Відповідно до витягу про реєстрацію
прав власності на нерухоме майно
позивачка є власником половини
житлового будинку в АДРЕСА_1, право
власності зареєстровано 15 квітня 2010
року.

ОСОБА_2 зазначено в позовній заяві, що в
травні 2010 року, в процесі виготовлення
документації по приватизації
земельної ділянки на якій розташовано
належний їй будинком, виявлено, що
частину земельної ділянки площею 0,0144
га на якій розміщена господарська
споруда (хлів), яка належить ОСОБА_2,
приватизовано ОСОБА_3

На звернення позивача до
Верхньоворітської сільської ради їй
дано відповідь /а.с.13/, що у Державному
акті на право приватної власності на
землю серії ІІ-ЗК №012771, який видано на
ім'я ОСОБА_3 в 2002 році, при обмірах була
допущена помилка, а саме внесена
земельна ділянка, на якій розміщена
господарська споруда (хлів) ОСОБА_2 та
порадили звернутися до суду.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що з позовних вимог зазначених
в позовній заяві випливає, що даний
спір стосується права власності на
частину земельної ділянки площею 0,0144
га, яка належить ОСОБА_3 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЗК №012771, на
якій розміщена господарська споруда
(хлів) ОСОБА_2, а саме має ознаки
приватно-правового, тобто спору про
право цивільне.

Згідно ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень. (п.1
ч.1 ст.3 КАС України)

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Враховуючи вимоги зазначених вище норм
Кодексу адміністративного судочинства
України та проаналізувавши зміст
позовних вимог колегія суддів прийшла
до висновку, що дані правовідносини не
мають ознак публічно-правового спору, а
тому не підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України
встановлено, що суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином колегія судді вважає, що
позивачу з даним позовом для захисту
своїх прав, свобод чи інтересів слід
звернутися до Воловецького районного
суду Закарпатської області, однак в
порядку встановленому Цивільним
процесуальним кодексом України.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України постанова
або ухвала суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України
передбачено, що суд закриває
провадження у справі якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, неправильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив незаконне і необґрунтоване
рішення з порушенням норм
процесуального права, доводи
апеляційної скарги частково
спростовують висновки суду, а тому
рішення суду першої інстанції слід
скасувати і провадження у справі
закрити.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.4, 203 ч.1,
205 ч.1 п.4, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Воловецького районного суду
Закарпатської області від 27 грудня 2010
року скасувати і провадження у справі
№2а-391/10 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 24.06.2014
року.