Справа № 826/7853/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1Вн. № 1/166
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

24 червня 2014 року 15:00
№ 826/7853/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до третя особа
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
Публічне акціонерне товариство "Омега
Банк"про визнання протиправними дій,
скасування наказу № 1269 від 15.04.2014 та
податкового повідомлення рішення №
від 20.05.2014, ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1)
звернулася до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києва (далі - відповідач, ДПІ у
Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.
Києві), третя особа без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - публічне акціонерне
товариство "Омега Банк" про визнання
протиправними дій, скасування наказу №
1269 від 15.04.2014 та податкового
повідомлення рішення № від 20.05.2014
(далі - ППР № ).

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10.06.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/7853/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10.06.2014 закінчено
підготовче провадження в
адміністративній справі № 826/7853/14 і
призначено справу до судового
розгляду.

В судове засідання 18.06.2014 прибули
представники позивача та відповідача.
Представник третьої особи в судове
засідання 18.06.2014 не прибув, хоча
належним чином був повідомлений про
дату, час і місце судового розгляду.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) якщо немає перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 КАС
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 18.06.2014 суд ухвалив
перейти до розгляду справи в
письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, посадовими особами
ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у
м. Києві проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати до бюджету
податку на доходи фізичних осіб
позивачем за період з 01.01.2011 по 31.12.2011, за
результатами якої складено акт від
28.04.2014 № 1037/26-55-17-01- (далі - Акт
перевірки).

В ході перевірки відповідачем зроблено
висновок про порушення позивачем вимог
пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 179.7 ст. 179
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), внаслідок чого позивачем було
занижено суму податкових зобов'язань
по податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 348 668,00 грн.

На підставі висновків, викладених в
Акті перевірки, відповідачем прийнято
ППР № , яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб на суму 435 835,00
грн. (за основним платежем - 348 668,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями - 87
167,00 грн.).

Оцінивши за правилами ст. 86 КАС України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Стосовно позовної вимоги про
скасування наказу ДПІ у Печерському
р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві № 1269 від
15.04.2014 щодо здійснення документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача суд зазначає наступне.

Зі змісту Акта перевірки вбачається, що
перевірка позивача проводилася на
підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК
України.

Згідно п. 79.1 ст. 79 ПК України
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу.

Статтями 77 та 78 ПК України передбачено
ряд вимог до порядку проведення
документальних перевірок органами
державної податкової служби, в тому
числі визначені обставини, за
наявності яких може бути проведена
перевірка.

Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК
України документальна позапланова
перевірка здійснюється, якщо за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 73.3 ст. 73 ПК України передбачено,
що запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі.

Так, судом встановлено, що запит від
25.12.2013 № 2713/К/26-55-17-03-12 "Про надання
інформації" (Т. 1, арк. 86) було надіслано
позивачу листом з повідомленням про
вручення за податковою адресою
позивача: 01133, м. Київ, бул. Л. Українки, 24,
кв. 4, однак вказаний лист повернувся до
відповідача з відміткою пошти "за
закінченням встановленого строку
зберігання".

Позивач зазначила, що з 08.02.2013
розташування її робочого місця
знаходилося за адресою: 01601, м. Київ, вул.
Мечникова, 2-а, та ДПІ у Печерському р-ні
ГУ Міндоходів у м. Києві була
повідомлена про зміну адреси
розташування її робочого місця, але
поштову кореспонденцію з незрозумілих
позивачу причин продовжувала
направляти на адресу: 01133, м. Київ, бул. Л.
Українки, 24, кв. 4.

Суд витребовував у позивача звітність
із зазначенням нової податкової адреси
позивача з відміткою податкового
органу, однак витребувану звітність та
взагалі жодних доказів повідомлення
відповідача про зміну податкової
адреси позивач суду не надав.

При цьому, представником відповідача
було надано суду копії податкових
декларацій про майновий стан і доходи
за 2011 - 2012 роки, які були зареєстровані у
податковому органі 30.05.2012 та 12.03.2013
відповідно, у яких податкова адреса
позивача: 01133, м. Київ, бул. Л. Українки, 24,
кв. 4 зазначалася самим позивачем.

Відтак, з наведеного вбачається, що
запит від 25.12.2013 № 2713/К/26-55-17-03-12 "Про
надання інформації" не було вручено
позивачеві з незалежних від
відповідача причин, внаслідок чого
позивачем не було надано відповідачеві
декларацію про доходи та запитувані
документальні підтвердження, пов'язані
з виникненням доходу.

За таких обставин у відповідача були
підстави для призначення перевірки
позивача.

Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України про
проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом.

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 ПК України
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Судом встановлено, що наказ ДПІ у
Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.
Києві № 1269 від 15.04.2014 щодо здійснення
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача та повідомлення від
15.04.2014 № 38/26-55-17-01-32 про дату початку та
місце проведення такої перевірки було
надіслано на адресу позивача: 01133, м.
Київ, бул. Л. Українки, 24, кв. 4.

Враховуючи вищевказані обставини, суд
дійшов висновку, що відповідачем за
наявності передбачених діючим
законодавством обставин було видано
оскаржуваний наказ № 1269 від 15.04.2014 щодо
здійснення документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача та дотримано вимоги статтей 78
та 79 ПК України в частині направлення
копії наказу та повідомлення об'єкту
контролю про дату та місце здійснення
перевірки.

Відтак, позовна вимога про скасування
наказу ДПІ у Печерському р-ні ГУ
Міндоходів у м. Києві № 1269 від 15.04.2014
щодо здійснення документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги про
скасування ППР № суд зазначає
наступне.

Між ОСОБА_1 та ПАТ "Сведбанк" було
укладено кредитні договори № 726-Ф від
07.11.2006 та № 1168-Ф від 09.04.2008, на умовах
яких позивачеві було надано кредит.

Листами вих. № 8998 від 23.11.2011 (Т. 1, арк. 87)
та вих. № 8999 від 23.11.2011 (Т. 1, арк. 88) ПАТ
"Сведбанк" надіслало на адресу позивача
засобами факсимільного зв'язку
повідомлення про анулювання боргу
07.06.2011 за кредитним договором № 726-Ф від
07.11.2006, зазначивши, що сума анульованого
боргу за вказаним договором становила
66 058,85 грн., та повідомлення про
анулювання боргу 07.06.2011 за кредитним
договором № 1168-Ф від 09.04.2008, зазначивши,
що сума анульованого боргу за вказаним
договором становила 1 986 036,43 грн.
(загальна сума анульованого боргу - 2 052
095,28 грн.).

При цьому, ПАТ "Сведбанк" акцентувало
увагу позивача на тому, що згідно пп. "д"
пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України сума
боргу платника податку (боржника),
анульованого кредитором,
розглядається як додаткове благо
такого платника податку та включається
до складу загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку. Такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів на підставі поданої річної
податкової декларації. Платник податку
(боржник) зобов'язаний відобразити
такий дохід у річній податковій
декларації та самостійно до 1 серпня
року, що настає за звітним, сплатити
зазначену в ній суму податкового
зобов'язання.

Підпунктом "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК
України передбачено, що дохід,
отриманий платником податку як
додаткове благо (крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу)
у вигляді суми боргу платника податку,
анульованого кредитором за його
самостійним рішенням, не пов'язаним з
процедурою банкрутства, до закінчення
строку позовної давності. Якщо
кредитор повідомляє платника податку -
боржника про анулювання боргу та
включає суму анульованого боргу до
податкового розрахунку суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, за підсумками
звітного періоду, у якому такий борг
було анульовано, такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

Згідно п. 179.7 ст.179 ПК України фізична
особа зобов'язана самостійно до 1
серпня року, що настає за звітним,
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену в поданій нею
податковій декларації.

Враховуючи, що в поданій позивачем до
податкового органу декларації про
майновий стан і доходи за 2011 рік від
26.03.2012 вх. № 572076 вищевказаний дохід не
відображено, відповідач надіслав на
адресу позивача запит від 25.12.2013 №
2713/К/26-55-17-03-12 (Т. 1, арк. 86) про надання
пояснень та їх документальних
підтверджень, пов'язаних з виникненням
доходу, та уточнюючу декларацію про
майновий стан і доходи за 2011 рік,
включивши суму доходу у вигляді
додаткового блага в розмірі 2 052 095,28 грн.
з відповідним оподаткуванням.

Однак, судом встановлено, що в строки,
визначені чинним законодавством,
позивач до податкового органу не
з'явився, пояснення та документальні
підтвердження щодо виникнення доходу
не надав, уточнюючу декларацію про
майновий стан і доходи за 2011 рік до ДПІ
у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.
Києві не подав.

Листами від 25.12.2013 № 28459/10/26-55-17-03-10 (Т. 1,
арк. 89) та від 18.02.2014 № 7544/10/26-55-17-03-10 (Т. 1,
арк. 91) ДПІ у Печерському р-ні ГУ
Міндоходів у м. Києві звернулась до ПАТ
"Омега Банк" (правонаступник ПАТ
"Сведбанк") із запитами про надання
інформації.

Листами від 08.01.2014 № 19 (Т. 1, арк. 90) та від
27.02.2014 № 268 (Т. 1, арк. 92) ПАТ "Омега Банк"
повідомило відповідачу наступне:

"Громадянці ОСОБА_1 у 2008 році на умовах
кредитного договору № 1168-Ф від 09 квітня
2008 року було надано кредит. Свої
зобов'язання по погашенню отриманих
кредитних коштів ОСОБА_1 не виконувала.
Банк змушений був проводити заходи
примусового стягнення виданих коштів.
За згодою іпотекодавця, в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_1, було
реалізовано предмет іпотеки, в
результаті чого частина боргу була
погашена, решта була прощена, про що
було направлено повідомлення
громадянці ОСОБА_1

Відповідно до Рішення Правління банку
(протокол № 17-2011 від 18 травня 2011 року)
заборгованість за кредитними
договорами № 1168-Ф від 09.04.2008 та № 726-Ф
від 07.11.2006 громадянки ОСОБА_1 (РНОКПП
НОМЕР_2) була частково погашена шляхом
задоволення вимог іпотекодержателя
(використано Банком право від свого
імені продати третій особі предмети
іпотеки), не погашена частина боргу
(основна сума наданих та непогашених
кредитів і нарахованих та несплачених
процентів) була списана за рахунок
створених банком спеціальних резервів,
джерелом формування яких був прибуток
Банку (тобто, без включення їх сум до
складу оподатковуваних витрат). Право
Банку на стягнення нарахованої та
несплаченої пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань не
застосовувалось.".

Відтак, з наведеного вбачається, що
відповідно до абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164
ПК України позивач повинен був
відобразити суму 2 052 095,28 грн. в
податковій декларації про майновий
стан і доходи за 2011 рік та самостійно
сплатити суму податку на доходи з
фізичних осіб, однак, як встановлено
судом, позивачем цього вчинено не було.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України
ставка податку становить 15 відсотків
бази оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими

відносинами та за цивільно-правовими
договорами: виграшу в державну та
недержавну грошову лотерею, виграш
гравця (учасника), отриманий від
організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена
з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164
цього розділу щодо доходів, зазначених
в абзаці першому цього пункту, в
календарному місяці перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року, до
суми такого перевищення
застосовується ставка 17 відсотків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в
порушення пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України
позивачем було занижено
оподатковуваний дохід, отриманий у
вигляді додаткового блага (анулювання
банком частини боргу) у розмірі 2 052 095,28
грн., внаслідок чого позивачем було
занижено податок на доходи фізичних
осіб за 2011 рік в сумі 348 668,00 грн.

Частиною 1 ст. 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Так, відповідачем надано належні
докази на підтвердження висновку про
порушення позивачем податкового
законодавства, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин,
внаслідок чого позовна вимога про
скасування ППР № задоволенню не
підлягає.

Також задоволенню не підлягає позовна
вимога про визнання протиправними дій
відповідача, оскільки позивачем
взагалі не конкретизовано, які саме дії
вона просить визнати протиправними.

Враховуючи все вищевикладене у своїй
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 решту суми судового
збору у розмірі 4 384,80 грн. (чотири тисячі
триста вісімдесят чотири грн. 80 коп.) на
розрахунковий рахунок № 4007 у ГУ
ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019,
код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Н.В. Клочкова