Справа № 2а/1270/1117/12
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/800/21297/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів
Загороднього А.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Міністерства
внутрішніх справ України, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Донецькій залізниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області,
третя особа: Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області про визнання незаконними та
скасування наказів, поновлення на
посаді, зобов'язання здійснити
перерахунок та доплату недоотриманих
сум грошового забезпечення, стягнення
коштів у відшкодування спричиненої
моральної шкоди,

встановила:

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Міністерства
внутрішніх справ України, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Донецькій залізниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області,
третя особа: Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області про визнання незаконними та
скасування наказів, поновлення на
посаді, зобов'язання здійснити
перерахунок та доплату недоотриманих
сум грошового забезпечення, стягнення
коштів у відшкодування спричиненої
моральної шкоди.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано незаконним та
скасовано наказ начальника Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Донецькій залізниці № 315 від 10.08.2011.;
визнано незаконним та скасовано наказ
Міністерства внутрішніх справ України
від 09.09.2011 № 1014 о/с в частині, що
стосується ОСОБА_2; визнано незаконним
та скасовано наказ начальника
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Донецькій залізниці
від 12.09.2011 №335 о/с в частині зарахування
ОСОБА_2 в розпорядження Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Донецькій залізниці з 09.09.2011 зі
звільненням його з посади начальника
лінійного відділу на ст. Луганськ
Управління МВС України на Донецькій
залізниці; поновлено ОСОБА_2 на посаді
начальника лінійного відділу на ст.
Луганськ Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Донецькій
залізниці; зобов'язано Управління
Міністерства внутрішніх справ на
Донецькій залізниці здійснити
перерахунок та доплату ОСОБА_2
недоотриманих сум грошового
забезпечення за період з 09.09.2011 по день
поновлення на посаді начальника
лінійного відділу на ст. Луганськ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Донецькій залізниці. У
задоволенні позовних вимог в частині
щодо відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 15
травня 2012 року змінено. Викладено абзац
5 резолютивної частини постанови
Луганського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року в наступній редакції: «Зобов'язати
Міністерство внутрішніх справ України
поновити ОСОБА_2 на посаді начальника
лінійного відділу на станції Луганськ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Донецькій залізниці
та вважати його таким, що обіймав
посаду начальника лінійного відділу на
станції Луганськ Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Донецькій залізниці до його
відрядження для проходження служби до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області з 09
вересня 2011 року по 10 жовтня 2011 року».
Викладено абзац 6 резолютивної частини
постанови Луганського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року в наступній редакції: «Зобов'язати
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Донецькій залізниці
здійснити ОСОБА_2 перерахування
грошового забезпечення за посадою
Начальника лінійного відділу на
станції Луганськ Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Донецькій залізниці за період з 09
вересня 2011 року по 10 жовтня 2011 року та
сплатити різницю між фактично
отриманою сумою за цей період та
нарахованою». В іншій частині
постанову суду залишити без змін.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на допущені судом
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року змінити.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з квітня 1990 року ОСОБА_2
проходив службу в органах внутрішніх
справ, з 14.06.2010 - на посаді начальника
лінійного відділу на станції Луганськ
Управління МВС України на Донецькій
залізниці.

В період з 20.07.2011 по 19.08.2011, з 22.08.2011 по
09.09.2011 та з 12.09.2011 по 23.09.2011 позивач
перебував на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні, що
підтверджується листками
непрацездатності.

22 липня 2011 року ОСОБА_2 було подано
рапорт на ім'я начальника Управління
МВС України на Донецькій залізниці
щодо переведення, за особистим
проханням, до Управління МВС України в
Луганській області.

27 вересня 2011 року позивач звернувся з
рапортом до начальника УМВС України в
Луганській області щодо згоди з
запропонованою посадою старшого
оперуповноваженого відділу УБНОН. 28
вересня 2011 року тимчасово виконуючий
обов'язки начальника УБНОН УМВС
України в Луганській області звернувся
з поданням до начальника УМВС України в
Луганській області щодо призначення
ОСОБА_2 на посаду старшого
оперуповноваженого відділу
попередження та викриття
правопорушень на об'єктах легального
обігу наркотичних засобів УБНОН УМВС
України в Луганській області. На час
складання подання, ОСОБА_2 вже був
зарахований у розпорядження
Управління МВС України на Донецькій
залізниці з 09.09.2011.

Листом від 04.10.2011 за № 6/2-3503 Управління
кадрового забезпечення УМВС України в
Луганській області звернулось до
відділу кадрового забезпечення
Управління УМВС України на Донецькій
залізниці щодо згоди відрядити ОСОБА_2,
який перебуває у розпорядженні УМВС
України на Донецькій залізниці, у їх
розпорядження у зв'язку з
запропонованою йому посадою старшого
оперуповноваженого відділу
попередження та викриття
правопорушень на об'єктах легального
обігу наркотичних засобів УБНОН.

Наказом № 373 від 10 жовтня 2011 року
Управління УМВС України на Донецькій
залізниці «По особовому складу»
полковника міліції ОСОБА_2 відряджено
для подальшого проходження служби у
розпорядження ГУМВС України в
Луганській області з 10 жовтня 2011 року.
Підставою слугували рапорт ОСОБА_2 від
22.07.2011, лист УМВС України в Луганській
області від 04.10.2011 № 6/2-3503.

Наказом тимчасово виконуючого
обов'язки начальника Управління МВС
України в Луганській області від 26.10.2011
№362 о/с позивача призначено на посаду
старшого оперуповноваженого відділу
УБНОН, де він проходив службу до часу
звернення до суду з позовом. Особисте
волевиявлення щодо переведення до
Управління МВС України в Луганській
області ОСОБА_2 не спростовуються.

Судами встановлено, що згідно висновку
службового розслідування № 54 від 10.08.2011
щодо ролі та впливу начальника ЛВ на ст.
Луганськ полковника міліції ОСОБА_2 на
організацію роботи з
оперативно-службової діяльності
підпорядкованого підрозділу та
неналежного дотримання ним
функціональних обов'язків було
запропоновано порушити питання перед
МВС України щодо звільнення ОСОБА_2 із
займаної посади у порядку
дисциплінарного стягнення у
відповідності до пункту 45 «д»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

Начальником Управління МВС України на
Донецькій залізниці 10.08.2011 винесено
наказ № 315 про порушення службової
дисципліни позивачем та вжиття заходів
реагування, яким порушено клопотання
про притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_2 у вигляді
звільнення із займаної посади за
порушення службової дисципліни у
відповідності з пунктом 45 «д»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.

15 серпня 2011 року було проведено
атестацію ОСОБА_2 за наслідками якої,
атестаційна комісія прийшла до
висновку, що позивач займаній посаді не
відповідає, підлягає переміщенню на
посаду з меншим обсягом роботи.

29 серпня 2011 року начальником
Управління МВС України на Донецькій
залізниці було направлено на ім'я
Міністра внутрішніх справ України
подання про звільнення ОСОБА_2 з посади
начальника лінійного відділу на
станції Луганськ УМВС України на
Донецькій залізниці за пунктом 45 «г»
(за службовою невідповідністю)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

На підставі подання УМВС України на
Донецькій залізниці від 29.08.2011 №33/68554 та
атестаційного листа від 15.08.2011, наказом
МВС України від 09.09.2011 № 1014 о/с ОСОБА_2
було звільнено з посади начальника
лінійного відділу на станції Луганськ
УМВС України на Донецькій залізниці за
пунктом 45 «г» (за службовою
невідповідністю) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ. Зазначений наказ
оголошено особовому складу наказом
начальника Управління МВС України на
Донецькій залізниці від 12.09.2011 №335 о/с
та відповідно до пункту 4 наказу, ОСОБА_2
з 09 вересня 2011 року зараховано у
розпорядження Управління МВС України
на Донецькій залізниці.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для часткового
задоволення позовних вимог з огляду
на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону
України «Про міліцію» порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ.

Пунктом 45 «г» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, передбачено, що
переміщення осіб середнього, старшого
і вищого начальницького складу з вищих
посад на нижчі провадиться за
службовою невідповідністю, виходячи з
професійних моральних і особистих
якостей.

Відповідно до пункту 48 зазначеного
Положення атестація осіб середнього,
старшого і вищого начальницького
складу проводиться на кожній із
займаних посад через чотири роки, а
також при призначенні на вищу посаду,
переміщенні на нижчу посаду і
звільненні з органів внутрішніх справ,
якщо переміщення по службі або
звільнення провадиться по закінченні
року з дня останньої атестації, а у
виняткових випадках незалежно від
цього строку.

Таким чином, при переміщенні на нижчу
посаду і звільненні з органів
внутрішніх справ проведення атестації
для осіб середнього, старшого і вищого
начальницького складу є обов'язковим.

Судами встановлено, що підставою для
прийняття оскаржуваних позивачем
наказів стали висновки атестаційної
комісії та подання Управління МВС
України на Донецькій залізниці від
29.08.2011 за № 33/68554.

Відповідно до пункту 4.7 Інструкції про
порядок проведення атестування
особового складу органів внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 22 березня 2005 року №181 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 23 травня 2005 року, при
атестуванні слід дотримуватися такого
порядку: працівник, який атестується,
заздалегідь попереджається про час та
місце засідання атестаційної комісії;
атестаційний лист розглядається на
засіданні атестаційної комісії у
присутності працівника. Атестаційна
комісія має право робити запити про
надання необхідних матеріалів і
документів, що стосуються службової
діяльності особи, яка атестується;якщо
особа рядового і начальницького
складу, яка атестується, не з'явилася на
засідання атестаційної комісії без
поважних причин, то комісія може
провести атестування за її
відсутності, про що робиться
відповідний запис у протоколі
засідання атестаційної комісії та
атестаційному листі. Витяг з протоколу
разом з атестаційним листом
долучається до особової справи.

Однак, всупереч зазначеним вимогам,
ОСОБА_2 не було офіційно повідомлено
про проведення атестації, для надання
пояснень він не викликався і не був
присутнім на засіданні атестаційної
комісії, оскільки знаходився на
лікарняному, що підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
відповідачами.

Крім цього, зміст атестаційного листа
не відповідає вимогам пунктів 3.1 та 3.3
Інструкції про порядок проведення
атестування особового складу органів
внутрішніх справ України, відповідно
до яких атестаційні листи на підлеглих
складають безпосередні начальники.
Начальники, які складають атестаційний
лист, зобов'язані: ознайомитись з
вимогами цієї Інструкції;
проаналізувати проходження служби,
професійну та спеціальну підготовку, а
також конкретні показники роботи
працівника; вивчити матеріали
(характеристики) на осіб, які
відряджені до інших центральних
органів виконавчої влади із залишенням
у кадрах МВС України; провести бесіду з
працівником, який атестується, з питань
проходження ним служби, підвищення
рівня професійних та спеціальних
знань, дати необхідні поради та
рекомендації стосовно поліпшення
особистої підготовки і стану справ на
дорученій ділянці роботи; ознайомитися
з висновком військово-лікарської
комісії на працівника, який
атестується; на підставі всебічного
вивчення особистих, професійних та
ділових якостей працівника, який
атестується, заповнити атестаційний
лист за формою, визначеною у додатку 1
до цієї Інструкції; ознайомити
працівника, який атестується, зі
змістом атестаційного листа. Старші
начальники зобов'язані всебічно
розглянути зміст атестаційного листа,
з'ясувати відповідність викладених у
ньому даних дійсному стану справ у
службовій діяльності особи, яка
атестується, власноручно записати у
відповідному розділі атестаційного
листа свій висновок, поставити дату та
підпис.

Як вбачається з атестаційного листа,
ОСОБА_2 безперервно з липня 2011 року,
знаходився на стаціонарному лікуванні,
тому з поважних причин не був присутнім
під час проведення атестації, не міг
ознайомитись ані з атестаційним
листом, ані з висновками атестації,
отже був позбавлений можливості
своєчасно їх оскаржити. Знаходження на
лікарняному позивача позбавило
можливості ознайомитись з підставами
та висновками проведеної службової
перевірки, за наслідками якої було
винесено наказ від 10.08.2011 № 315 про
порушення службової дисципліни.

Судами встановлено, що зі спірними
наказами позивач був ознайомлений лише
18.01.2012.

Згідно із пунктом 6 статті 12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень, як звільнення з посади.

Статтею 14 цього Статуту передбачено, що
з метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. У разі необхідності цей
термін може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Отже, суди дійшли обґрунтованого
висновку, що звільнення позивача із
займаної посади є незаконним з огляду
на порушення відповідачем порядку
проведення атестації, оскільки
звільнення ОСОБА_2 із займаної посади
відбулось не у порядку накладення на
нього дисциплінарного стягнення, а з
підстав службової невідповідності
займаній посаді за пунктом 45 «г»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Також судами встановлено, що на
підставі рапорту ОСОБА_2, за його
особистим волевиявленням, наказом
Управління МВС України на Донецькій
залізниці від 10.10.2011 №373о/с позивач був
відряджений до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області і наказом від
26.10.2011 №362о/с призначений на посаду
старшого оперуповноваженого відділу
попередження та викриття
правопорушень на об'єктах легального
обігу наркотичних засобів управління
боротьби з незаконним обігом
наркотиків. На цій посаді позивач
проходив службу до 01.07.2013 та наказом ГУ
МВС в Луганській області від 27.06.2013
№248о/с був звільнений за пунктом 65 «а»
(за віком) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ у відставку у
зв'язку із досягненням граничного віку
перебування на службі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов вірних висновків, що період
проходження служби з 10.10.2011 по 01.07.2013 в
ГУ МВС в Луганській області ОСОБА_2
проходив за власним волевиявленням.

Пунктом 23 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ передбачено,
що у разі поновлення на роботі,
одночасно вирішується питання про
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, але не більш ніж як
за один рік.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання
відповідача здійснити ОСОБА_2
перерахування грошового забезпечення
за посадою начальника лінійного
відділу на станції Луганськ Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Донецькій залізниці за період з 09
вересня 2011 року по 10 жовтня 2011 року та
сплатити різницю між фактично
отриманою сумою за цей період та
нарахованою.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального та
процесуального права. Оскаржувані
судові рішення є законними та
обґрунтованими, а тому підстави для їх
зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2014 року та постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року, змінену постановою суду
апеляційної інстанції, у справі за
позовом ОСОБА_2 до Міністерства
внутрішніх справ України, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Донецькій залізниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області,
третя особа: Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області про визнання незаконними та
скасування наказів, поновлення на
посаді, зобов'язання здійснити
перерахунок та доплату недоотриманих
сум грошового забезпечення, стягнення
коштів у відшкодування спричиненої
моральної шкоди - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
А.Ф. Загородній

В.В. Малинін