Справа № 810/3483/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року місто
Київ № 810/3483/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого – судді
Шевченко А.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Допомога-1»
доПереяслав-Хмельницької об’єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області провизнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Допомога-1»,
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Переяслав-Хмельницької
об’єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що податкові
повідомлення-рішення форми «Р» №
НОМЕР_1 та форми «В4» № НОМЕР_2 від 25.04.2014
прийняті з порушенням норм
матеріального права, є такими, що
суперечать нормам чинного
законодавства України та підлягають
скасуванню.

Позивач посилався на абзац 3 пункту 198.6
статті 198 Податкового кодексу України і
вказував на право платника податків на
включення до податкового кредиту суми
податку на додану вартість на підставі
отриманих податкових накладних
протягом 365 днів з дати складення
податкової накладної.

В призначений день та час у судове
засідання сторони не з’явилися.
Представник позивача надав суду
клопотання про розгляд справи без його
участі. Представник відповідача
надіслав суду клопотання про
відкладення розгляду справи.
Розглянувши клопотання суд вважає його
необґрунтованим і таким, що
задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, тому суд ухвалою від 17.06.2014
вирішив подальший розгляд справи
проводити в порядку письмового
провадження.

Всебічно та об’єктивно дослідивши
матеріали справи, та оцінивши їх у
сукупності, судом встановлено
наступне.

28.03.2013 Яготинською міжрайонною
державною податковою інспекцією
Київської області ДПС було проведено
планову виїзну перевірку з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства.

За результатами перевірки було
складено Акт перевірки від 28.03.2013 №
184/2200/32395558 «Про результати планової
виїзної перевірки ТОВ «Допомога-1» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.10.2010 по 31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 по
31.12.2012» (далі – Акт від 28.03.2013).

Актом від 28.03.2013 встановлено порушення
абзацу 2 пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення податкового
кредиту та заниження зобов’язань з
податку на додану вартість в розмірі
335000 гривень, в тому числі за жовтень 2012
року в сумі 335000 гривень.

Як вбачається з Акта від 28.03.2013 такі
порушення відбулися у зв’язку з
віднесенням позивачем до податкового
кредиту суми, не підтвердженої
документально. Так, позивачем було
віднесено до реєстру отриманих
податкових накладних за жовтень 2012
року податкову накладну від 08.10.2012 № 6
від Приватного підприємства «Сохо
Трейд» загальною сумою 2010000 гривень, в
тому числі ПДВ 335000 гривень, оригінал
якої на момент перевірки був відсутній.

28.03.2013 за наслідками Акта від 28.03.2013
Яготинською МДПІ Київської області ДПС
було прийняте податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
НОМЕР_3 відповідно до якого ТОВ
«Допомога-1» було збільшено суму
грошового зобов’язання за платежем
податок на додану вартість на загальну
суму 418750 гривень, з яких за основним
платежем – 335000 гривень, штрафні
санкції – 83750 гривень (25 % від суми
визначеного грошового зобов’язання).

Як зазначає сам позивач, ТОВ «Допомога
– 1» погодилось із винесеним
податковим повідомленням-рішенням від
28.03.2013 форми «Р» № НОМЕР_3, оскільки
визнало неправомірність віднесення до
складу податкового кредиту суми ПДВ за
відсутності оригінала податкової
накладної.

У квітні 2013 року позивачем було
сплачено суму штрафних санкцій у
розмірі 83750 гривень, нарахованих згідно
Акта від 28.03.2013.

У квітні 2013 року під час внутрішньої
ревізії бухгалтерської та податкової
документації було виявлено оригінал
податкової накладної № 6 від 08.10.2012,
отриманої від ПП «Сохо Трейд». Факт
виявлення податкової накладної
підтверджується Актом ревізійної
комісії від 05.04.2013 № 1.

08.04.2013 позивач подав уточнюючий
розрахунок податкових зобов’язань з
податку на додану вартість у зв’язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за лютий 2013 року.

Згідно з уточнюючим розрахунком ТОВ
«Допомога – 1» до складу податкового
кредиту віднесло суму ПДВ в розмірі 335000
гривень, сплаченої згідно податкової
накладної № 6 від 08.10.2012, отриманої від
ПП «Сохо Трейд».

10.04.2014 Переяслав-Хмельницькою
об’єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Київській області було
проведено позапланову виїзну
перевірку з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства.

За результатами перевірки було
складено Акт перевірки від 10.04.2014
№ 215/22/32395558 «Про результати
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Допомога-1» з питань
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства за період з
01.10.2010 по 01.06.2013» (далі – Акт від 10.04.2014).

Актом від 10.04.2014 встановлено порушення
пунктів 198.2 та 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення податкового кредиту та
завищення від’ємного значення різниці
між сумою податкового зобов’язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного періоду з податку на додану
вартість в розмірі 335000 гривень, в тому
числі за лютий 2013 року в сумі 335000
гривень.

Як вбачається з Акта від 10.04.2014
перевіряючі встановили завищення
задекларованих суб’єктом
господарювання показників у рядку 10.1
«Підлягають оподаткуванню за ставкою
20% та нульовою ставкою» на суму 335000
гривень за лютий 2013 року. До
податкового кредиту лютого 2013 року за
поданою уточнюючою декларацією від
08.04.2013 № НОМЕР_4 віднесено суму 335000
гривень по податковій накладній від
08.10.2012 № 6, яка виписана постачальником
ПП «Сохо Трейд».

Відповідач вказує, що ТОВ «Допомога-1»
до складу податкового кредиту за лютий
2013 року повторно віднесено суми ПДВ в
розмірі 335000 гривень по податковій
накладній від 08.10.2012 № 6, отриманої від
ПП «Сохо Трейд», яка не була
підтверджена документальною
перевіркою (Акт від 28.03.2013), у зв’язку з
тим, що оригінал податкової накладної
на момент перевірки був відсутній.

Даною перевіркою від 10.04.2014
встановлено, що до реєстру отриманих
податкових накладних за жовтень 2012
року віднесено податкову накладну від
08.10.2012 № 6, отриману від ПП «Сохо Трейд»,
оригінал якої ТОВ «Допомога-1» надано
до перевірки (станом на дату підписання
Акту від 10.04.2014).

Станом на момент даної перевірки ТОВ
«Допомога-1» сума ПДВ у розмірі 335000
гривень, яка попередньо віднесена до
податкового кредиту (за жовтень 2012 року
на суму ПДВ 335000 гривень) підтверджена
наявним оригіналом податкової
накладної.

Таким чином ТОВ «Допомога-1» до складу
податкового кредиту за лютий 2013 року
вдруге віднесено суму ПДВ в розмірі 335000
гривень по вищенаведеній податковій
накладній (за жовтень 2012 року).

Враховуючи вищезазначене, в порушення
пункту 198.6 статі 198 Податкового кодексу
України ТОВ «Допомога-1» завищено суму
податкового кредиту на 335000 гривень, в
тому числі за лютий 2013 року на суму 335000
гривень.

Даною перевіркою встановлено
відхилення з даними попередньої
виїзної документальної перевірки, яка
оформлена Актом від 28.03.2013, а саме:

№ з/п

періодТип декларації (основна,
уточнюючий розрахунок)

Дані платника

Дані перевірки від 28.03.2013

Дані цієї перевіркиВідхилення між
даними платника та даними цієї
перевірки

Сума

ПДВ (ряд.10.1)Усього податковий кредит
(ряд.17)Сума

ПДВ (ряд.10.1)Усього податковий кредит
(ряд.17)Сума ПДВ (ряд.10.1)Усього
податковий кредит (ряд.17)Сума

ПДВ (ряд.10.1) (гр.6-гр.4)Усього податковий
кредит (ряд.17) (гр.7-гр.5)0111Жовтень
2012Осн.6531002Лютий
2013Уточ.48--00Перевіркою
встановлено завищення від’ємного
значення у сумі 334500 гривень за лютий 2013
за рахунок повторного відображення у
складі податкового кредиту податкової
накладної від 08.10.2012 № 6, виписаної
постачальником ПП «Сохо Трейд».

За наслідками Акта від 10.04.2014
відповідачем 25.04.2014 були винесені
податкові повідомлення-рішення форми
«Р» № НОМЕР_1 за платежем податок на
додану вартість на суму 168000 гривень, з
яких за основним платежем 500 гривень і
за штрафними санкціями 167500 гривень (50 %
від суми завищеного податкового
кредиту) та форми «В4» № НОМЕР_2, яким
зменшено розмір від’ємного значення
суми податку на додану вартість у сумі
334500 гривень.

Позивач, не погодившись з
вищевказаними податковими
повідомленнями-рішеннями, звернувся до
суду з даним позовом, в якому просив суд
визнати їх протиправними та скасувати.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступних положень законодавчих актів.

Відповідно до підпункту 14.1.178 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податок на додану вартість - непрямий
податок, який нараховується та
сплачується відповідно до норм розділу
V цього Кодексу.

Податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу (підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України).

Пунктом 202.1 статті 202 Податкового
кодексу України встановлено, що
звітним (податковим) періодом з податку
на додану вартість є один календарний
місяць, а у випадках, особливо
визначених цим Кодексом, календарний
квартал.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

В силу пункту 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку, в тому
числі, з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

З системного аналізу вищевказаних норм
податкового законодавства вбачається,
що платник податків має право включити
до податкового кредиту суму податку на
додану вартість протягом 365
календарних днів з дати складення
податкової накладної.

Суд звертає увагу, що позивач таким
правом скористався, подаючи декларацію
з ПДВ за жовтень 2012 року.

Однак, як зазначалося вище, податковим
органом було збільшено суму грошового
зобов’язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 418750
гривень, з яких за основним платежем –
335000 гривень, штрафні санкції – 83750
гривень у зв’язку з відсутністю
оригіналу податкової накладної.

При проведенні перевірки у квітні 2014
року перевіряючі встановили факт
наявності оригіналу податкової
накладної і підтвердили правомірність
включення позивачем суми 335000 гривень
до складу податкового кредиту у жовтні
2012 року.

Суд погоджується з доводами
податкового органу, що позивач
неправомірно до складу податкового
кредиту за лютий 2013 року вдруге відніс
суму ПДВ в розмірі 335000 гривень по
податковій накладній від 08.10.2012 № 6.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника
податків штрафу в розмірі 25 відсотків
суми визначеного податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування –

тягне за собою накладення на платника
податків штрафу у розмірі 50 відсотків
суми нарахованого податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

Так, оскільки податковий орган
повторно визначив суму податкового
зобов’язання, штрафна санкція у розмір
50 % також застосована правомірно.

Судом враховано при розв'язанні
відповідних спорів принцип офіційного
з'ясування обставин справи,
передбачений частинами четвертою та
п'ятою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Відповідно до вказаної норми
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Судом було запропоновано
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач довів суду, що оскаржувані
рішення винесені у відповідності до
вимог чинного податкового
законодавства України.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позов є необґрунтованим і
не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Доказів понесення таких
витрат суду не надано.

Водночас, відповідно до частини
третьої статті 4 Закону України «Про
судовий збір», під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

За подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
встановлена у розмірі 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати (частина друга статті
4 Закону України «Про судовий збір»).

Із матеріалів справи вбачається, що
розмір майнових вимог, заявлених
позивачем, становить 168000 гривень + 334500
гривень = 502500 гривень та, відповідно, 2
відсотки від них дорівнюють сумі у
розмірі 10050 гривень, а в розумінні
частини другої статті 4 Закону України
«Про судовий збір» це є більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» встановлено,
що мінімальна заробітна плата у
місячному розмірі з 1 січня складає 1 218
гривень.

Враховуючи наведене та ту обставину, що
відповідно до платіжного доручення
від 26.05.2014 № 736 позивачем сплачено 3360
гривень, суд дійшов висновку, що решта
суми судового збору у розмірі 1512
гривень (1218 гривень * 4 розміри
мінімальної заробітної плати – 3360
гривень сплаченого судового збору)
підлягає стягненню з позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 –
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову, – відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Допомога-1» () до Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 1 512 (одна
тисяча п’ятсот дванадцять) гривень 00
копійок.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя

Шевченко А.В.