Справа № 2а-2089/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
Справа № 9104/32453/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Старунського Д.М., Гінди О.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Мукачівської міської ради
Закарпатської області на постанову
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 28 вересня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Мукачівської міської ради
Закарпатської області про стягнення
недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

13.09.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просив стягнути з управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Мукачівської міської ради
Закарпатської області (далі - УПСЗН
виконкому Мукачівської МР
Закарпатської області) на її користь
недоплачену щорічну разову грошову
допомогу як учаснику бойових дій
відповідно до ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2011 рік.

Постановою цього ж суду від 28 вересня
2011 року, позовні вимоги за 2011 рік
задоволено, вирішено зобов'язати УПСЗН
виконкому Мукачівської МР
Закарпатської області виплатити на
користь позивачки недоплачену щорічну
разову допомогу за 2011 рік, як учаснику
бойових дій.

У поданій апеляційній скарзі УПСЗН
виконкому Мукачівської МР
Закарпатської області просить
зазначену постанову скасувати і
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачеві у задоволені позову.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
воно належним чином і відповідно до
вимог Закону України про Державний
бюджет України на 2011 рік та постанови
Кабінету Міністрів України № 299 від
07.04.2010 року виконало свій обов'язок
перед позивачем з виплати йому
щорічної разової грошової допомоги, як
учаснику бойових дій. Просить
врахувати, що воно не є головним
розпорядником коштів для виплати
спірної допомоги і що виключно законом
про Державний бюджет України
визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування. Вказує на
порушення судом першої інстанції норм
бюджетного законодавства України.

З урахуванням вимог ч. 8 ст. 1832 та п. 3 ч. 1
ст. 197 КАС України апеляційний розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив із того,
що він є учасником бойових дій, якій
відповідно до вимог ч.5 ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
щорічно до 5 травня виплачується
грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком. Рішеннями
Конституційного Суду України від 20
березня 2002 року № 5-рп/2002, від 09 липня 2007
року за № 6-рп/2007, від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008, від 30 листопада 2010 року №
22-рп/2010 визнано, що звуження змісту та
обсягу прав громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави,
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається.
Обов'язок щодо нарахування і виплати
спірної недоплати слід покласти на
УПСЗН виконкому Мукачівської МР
Закарпатської області.

Такі висновки суду першої інстанції
частково відповідають нормам
матеріального і процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що позивач має статус
учасником бойових дій, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 видане 31.10.2001 року та відповідно
до вимог ч.5 ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»( в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) (Закон № 3551-XII) щорічно
до 5 травня має право на одержання
грошової допомоги у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком, обов'язок
щодо виплати якої, за правилами ст. 171
цього ж Закону, покладено на органи
праці та соціального захисту
населення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» частину 5 статті 14
Закону № 3551-XII викладено в новій
редакції, відповідно до якої учасникам
війни щорічно до 5 травня виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
частини 5 статті 12 Закону № 3551-XII,
відповідно до якої розмір грошової
допомоги учасникам бойових дій має
становити п'ять мінімальні пенсії за
віком.

Мінімальна пенсія за віком відповідно
до ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

У 2011 році Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не зупинявся та не
змінювався, тому позивач має право на
отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ст. 12 цього Закону.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2011 році необхідно керуватися
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а не постановою КМУ.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для учасників
бойових дій повинна становити п'ять
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що правильно встановлено
судом першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Згідно із ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій
призначених згідно з цим Законом.

Наявність такої норми за відсутності
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання разової
грошової допомоги до 5 травня, виходячи
з розміру мінімальної пенсії за віком,
як це встановлено ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Таким чином, колегія суддів вважає
підставними заявлені вимоги позивача в
частині зобов'язання відповідача
нараховувати і виплатити позивачу
передбачену ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» разову грошову
допомогу до 5 травня в розмірі 5
мінімальних пенсій за віком за 2011 рік.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції помилково
допустивши постанову в цілому до
негайного виконання.

Так, відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС
України у постанові, прийнятій у
скороченому провадженні, зазначається
обов'язок відповідача виконати
постанову негайно.

Водночас постанови, які виконуються
негайно, визначені ст. 256 КАС України.

До таких постанов згідно з п. 1 ч. 1 та
абз. 9 цієї статті належать постанови
про присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць та постанови
суду, прийняті в порядку скороченого
провадження.

Виходячи із змісту зазначених вище
норм, суд дійшов висновку, що звертаючи
до негайного виконання постанови щодо
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень з питань обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання, зокрема, виплат та
пільг дітям війни, прийняті в порядку
скороченого провадження, необхідно
застосовувати положення п. 1 ч. 1 ст. 256
КАС України, який є спеціальним для
даної категорії справ.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно вирішивши справу
по суті, допустив помилкове
застосування норм процесуального
права, допустивши постанову в цілому до
негайного виконання, що відповідно до
п. 2 ст. 201 КАС України є підставою для
зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Мукачівської міської ради
Закарпатської області - задовольнити
частково.

Постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 28.09.2011 року у справі №
2а-2089/11 за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
виконкому Мукачівської міської ради
Закарпатської області про стягнення
недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги - змінити, виклавши
п'ятий абзац постанови в наступній
редакції: «Звернути до негайного
виконання постанову в межах суми
стягнення за один місяць».

Постанова є остаточною та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.В.Ніколін

Судді
Д.М.Старунський

О.М.Гінда