Справа № 805/5786/14
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 р.
Справа № 805/5786/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді -
Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м.Горлівки
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області про стягнення витрат
на виплату пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання в сумі 91,28
грн., -

В С Т А Н О
В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області звернулось до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Центрально-Міському районі м.Горлівки
Донецької області про стягнення витрат
на виплату пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання в сумі 91,28
грн. за лютий 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідно до ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», органи виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
повинні відшкодовувати органам
Пенсійного фонду витрати за особовими
справами осіб, яким призначено пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Відповідач відмовився
від відшкодування витрат на виплату
пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві за
лютий 2014 року в розмірі 91,28 грн.

Позивач вважає, що така відмова не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства, у зв'язку з чим просив
позов задовольнити.

Від представника позивача надійшла
заява, в якій просив розглянути справу
в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Через відділ
діловодства та документообігу суду
надав письмові заперечення, в
обґрунтування яких зазначив, що ОСОБА_1
з жовтня 2013 року не має права на
отримання страхових виплат від робочих
органів Фонду від нещасних випадків,
оскільки з 11 вересня 2013 року працює у
Донецькому національному академічному
театрі опери та балету ім.
А.Б.Солов'яненко. Тому відповідач
вважає відмову в прийнятті до
відшкодування витрат обґрунтованою, а
вимоги про відшкодування витрат
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа розглядається в порядку
письмового провадження, та фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд встановив
наступне.

Судом встановлено, що між сторонами
підписано Акт щомісячної звірки витрат
по особовим справам потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за лютий 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірною у межах цієї справи є сума
витрат за особовою справою ОСОБА_2, щодо
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника на першого утриманця -
ОСОБА_1 у розмірі 91,28 грн.

Відповідно до протоколу № 1330 від 24.02.2003,
ОСОБА_2 виплачується пенсія по втраті
годувальника на першого утриманця -
ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з 12.09.2002 по 30.09.2014.
Причиною смерті годувальника
зазначено - трудове каліцтво або
професійне захворювання.

Згідно з актом № 1 про нещасний випадок
на виробництві, на приватному
підприємстві «Диникс-компани» 12.09.2002
зафіксований факт про нещасний
випадок, в результаті якого 13.09.2002
настала смерть ОСОБА_3 - чоловік ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про смерть від
03.10.2002 НОМЕР_1, причина смерті
громадянина ОСОБА_3 - сполучена травма
тіла: перелом основи черепу, множинні
переломи ребер, розрив лівої легені,
лобкового симфізу (а.с.13).

Згідно зі свідоцтвом про народження
від 30.09.1996 НОМЕР_2 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є
дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.16).

Станом на лютий 2014 року ОСОБА_1 не
досягла 18 років.

Як вбачається з наказу Комунального
підприємства «Донецький національний
академічний театр опери та балету
ім.А.Б. Солов'яненка» про прийом на
роботу від 11.09.2013 № 72 о/с, ОСОБА_1
прийнято артисткою балету другої
категорії з 36-ти годинним робочим
тижнем, як неповнолітню, за трудовим
договором з 11 вересня 2013 року по 04
вересня 2014 з посадовим окладом 4754 грн.
згідно з штатним розписом, з щорічною
відпусткою 31 календарний день.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_3
ОСОБА_1 працює у Комунальному
підприємстві «Донецький національний
академічний театр опери та балету ім. А.
Б. Солов'яненко».

Відповідно до довідки позивача від
18.03.2014, ОСОБА_2 виплачено пенсію у
зв'язку із втратою годувальника на
першого утриманця за лютий 2014 року у
розмірі 949 грн., з яких сума в розмірі
91,28 грн. підлягає відшкодуванню
відділенням Фонду (а.с.19).

З розрахунку сум за лютий 2014 року
вбачається, що відділенням Фонду не
прийнято до відшкодування сума по
особовій справі ОСОБА_1 у розмірі 91,28
грн., що є предметом спору даної справи
(а.с.3).

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі за текстом - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ. Так, відповідно до п. 1
ст. 25 Основ за пенсійним страхуванням
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення: пенсії
за віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі
за текстом - Закон № 1105-XIV) Фонд
зобов'язано співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Відповідно до п. "д" ч. 1 статті 21 Закону
№ 1105-ХІV у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, зокрема,
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Тобто, на відповідача покладається
обов'язок виплатити пенсію по втраті
годувальника, у разі його смерті від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Оскільки
пенсійне забезпечення здійснюється
позивачем, то відповідач зобов'язаний
відшкодувати вказану пенсію.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника.

Статтею 21 Закону № 1105-ХІV визначений
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1105-ХІV,
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:
1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата); 2)
страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Згідно із статтею 33 Закону № 1105-ХІV, у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
в разі втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (стаття 38). Непрацездатними
членами сім'ї вважаються, зокрема,
батько, мати, дружина, чоловік, якщо
вони є інвалідами або досягли
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно зі статтею 38 вказаного Закону
члени сім'ї померлого вважаються
такими, що були на його утриманні, якщо
вони були на його повному утриманні або
одержували від нього допомогу, яка була
для них постійним і основним джерелом
засобів до існування.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 у лютому 2014 року працювала
артисткою балету другої категорії у
Комунальному підприємстві «Донецький
національний академічний театр опери
та балету ім.А.Б.Солов'яненка», отже у
розумінні ст. 33 Закону № 1105-ХІV не була
непрацездатною. Тому право на
отримання виплат у ОСОБА_2 не виникло, з
огляду на що витрати на виплату їй
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, померлого внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання на першого утриманця у
сумі 91,28 грн. не підлягають стягненню.

За таких підстав, суд проходить до
висновку, що позовні вимоги Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області про стягнення витрат
на виплату пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання в сумі 91,28
грн. не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В
И В:

В задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області про стягнення витрат
на виплату пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання в сумі 91,28
грн. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня її проголошення. У разі
застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Дмитрієв В.С.