Справа № 754/4826/14-а
Суддя: Мальченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/248/14
Справа №754/4826/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.06.2014 Деснянський районний суд
м. Києва в складі :

головуючого
судді Мальченко О.В.

при секретарі
Яремус-Байсановій А.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Києві справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2014 року позивач ОСОБА_1 , в
особі свого представника за
довіреністю ОСОБА_4 звернулась до суду
з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат, в якому
просить визнати протиправною
бездіяльність відповідачів та
зобов'язати останніх здійснити
перерахунок, нарахування та виплатити
їй щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 3-х ( три ) мінімальних
заробітних плат, в порядку та на умовах,
визначених положеннями ст. 48 Закону
України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, за
період починаючи з 1996 року по 2013 рік
включно, що дорівнює 51 ( п»ятдесят
один) розміру мінімальних заробітних
плат та зобов»язати відповідачів в
подальшому нараховувати та
виплачувати йому щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 3-х ( три )
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року №
796-ХІІ.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
тим, що вона є особою, постраждалою
внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії
осіб , які постійно проживали у зоні
безумовного ( обов»язкового)
відселення з моменту аварії до
прийняття рішення про відселення .

Як постраждала особа внаслідок
аварії на ЧАЕС 2 категорії вона
перебуває на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації. У
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 3-х мінімальних
заробітних плат.

Як зазначає в позові позивач,
щорічну допомогу на оздоровлення вона
отримує не в повному обсязі, як це
передбачено Законом, тому звернулась
до Управління праці та соціального
захисту населення у Деснянському
районі м. Києва з вимогою здійснити
відповідний перерахунок вказаних
виплат, однак їй було в цьому
відмовлено.

Посилаючись на викладені
обставини та порушення відповідачами
її Конституційних прав позивач
просить задовольнити її вимоги у
повному обсязі.

Ухвалою суду від 28.03.2014 р. позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за період з 01.01.1996 р. по
26.09.2013 р. були залишені без розгляду .
Відкрито скорочене провадження в
частині позовних вимог за період з
26.09.2013 р.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.04.2014 р.
ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 28.03.2014 р. в частині
залишення позовних вимог за період з
01.01.1996 р. по 26.09.2013 р. без розгляду -
скасовано та направлено справу до
Деснянського районного суду м. Києва
для продовження розгляду .

Ухвалою від 16.05.2014 р. справу
було призначено до розгляду в
судовому засіданні .

Позивач та представник
позивача в судове засідання не
з»явились. Представником позивача
було направлено до суду клопотання
про розгляд справи за відсутності
позивача та представника позивача
.

Представник відповідача
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат до суду не з»явився , надав
до канцелярії суду письмове
клопотання , в якому просить
позовні вимоги позивача включно
по 2013 р. залишити без розгляду у
зв»язку з пропуском строку
звернення до адміністративного суду .

Представник відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації до суду не з»явився ,
надав письмові заперечення щодо
позовних вимог, в яких зазначив про те
, що дії Управління відповідають
вимогам діючого законодавства, а тому
підстави для проведення перерахунку
відсутні .

Вивчивши письмові матеріали
справи, оцінивши зібрані по справі
докази, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання
протиправною бездіяльність
відповідачів та зобов'язати останніх
здійснити перерахунок, нарахування та
виплатити їй щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 3-х ( три )
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року №
796-ХІІ, за період починаючи з 1996 року по
2013 рік включно, що дорівнює 51 (
п»ятдесят один) розміру мінімальних
заробітних плат підлягають
залишенню без розгляду , а позовні
вимоги в частині зобов»язання
відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати йому
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 3-х ( три ) мінімальних
заробітних плат, в порядку та на умовах,
визначених положеннями ст. 48 Закону
України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного .

Судом встановлено, що позивач є
особою постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи 2
категорії осіб, які постійно
проживали у зоні безумовного (
обов»язкового) відселення з моменту
аварії до прийняття рішення про
відселення .

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації та у відповідності до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 3-х мінімальних заробітних
плат.

У наданому до суду листі від
11.04.2014 р. Київського міського центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат вказується про те
, що виплата щорічної допомоги на
оздоровлення за 2008-2013 р. позивачу
здійснювалась щорічно у розмірах по
120 грн. останнє перерахування
зазначеної допомоги у 2013 р. здійснено
позивачу 17.04.2013 р.

Позивач просить здійснити
перерахунок та виплату недоплаченої
суми щорічної допомоги на оздоровлення
за період починаючи з 1996 р. по 2013
рік включно . При цьому представник
позивача у позовній заяві вказує на
те , що відповідальність за ядерну
шкоду є абсолютною . Положеннями
ппі) п.а) ч.1 ст. VI Віденської конвенції
про цивільну відповідальність за
ядерну шкоду » від 12.07.1996 р. та ст.. 76
Закону України " Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку"
встановлено , що строк позовної
давності для звернення до суду з
метою захисту своїх прав на
відшкодування ядерної шкоди ,
спричиненої тілесному здоров»ю
складає 30 років з дня ядерного
інциденту та право на подання
позову про відшкодування ядерної
шкоди , заподіяної життю і здоров»ю
особи не обмежуються строком
позовної давності .

Відповідно до ч.2 ст. 99
КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду ,
встановленого цим Кодексом або
іншими законами . Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав , свобод та інтересів особи
встановлюється 6-ти місячний строк
, який , якщо не встановлено інше
, обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав
, свобод чи інтересів .

Згідно вимог ст. 100 КАС
України , адміністративний позов
поданий після закінчення строків
установлених законом , залишається
без розгляду , якщо суд за заявою
особи , яка його подала , не
знайде підстав для поновлення
строку , про що постановлюється
ухвала .

Вищезазначений позов
подано до суду 26.03.2014 р.

Посилання позивача норми
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду 1963
року необґрунтоване , оскільки
згідно ст. 6 ч.1 п.а) пп .і) зазначеної
Конвенції право на
відшкодування ядерної шкоди
втрачає силу , якщо позов не було
пред"явлено відносно смерті
та тілесного пошкодження
протягом 30-ти років з дня ядерного
інциденту .

Частиною першою ст. 76
Закону України " Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку"
визначено , що право на подання
позову про відшкодування ядерної
шкоди, заподіяної життю і здоров'ю
особи не обмежується строком
давності.

Зважаючи на те , що
позовні вимоги заявлені позивачем
стосуються оскарження дій
відповідачів, як суб"єктів
владних повноважень , які
здійснюють нарахування та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення ,
до спірних правовідносин мають
застосовуватися строки звернення
до суду визначені ст. 99 КАС
України та наслідки подачі
позову після спливу вказаних
строків .

Оскільки позивачем не надавалось
клопотання про поновлення строків
звернення до адміністративного суду ,
суд приходить до висновку , що
заявлені ним позовні вимоги в
частині визнання неправомірними дій
відповідачів та зобов»язання
здійснити перерахунок, нарахування та
виплатити їй щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 3-х ( три )
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року №
796-ХІІ, за період починаючи з 1996 року по
2013 рік включно, що дорівнює 51 (
п»ятдесят один) розміру мінімальних
заробітних плат - підлягають
залишенню без розгляду .

Що стосується вимог позивача в
частині зобов'язання відповідачів в
подальшому нараховувати та
виплачувати йому щорічну допомогу на
оздоровлення в порядку та на умовах,
визначених положеннями ст. 48 Закону
України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, то суд
вважає їх необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню, оскільки,
відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, тобто звернення до
суду зумовлене наявністю вже порушених
прав, свобод чи інтересів, на захист
яких звертається особа, у зв'язку з чим
визнання будь-якого права на майбутнє є
безпідставним та необґрунтованим.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 100, 104, 161-163,
183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, Конституцією
України, Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині визнання неправомірними дій
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат, Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації щодо відмови
здійснити перерахунок, нарахування
та виплату щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 3-х ( три )
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року №
796-ХІІ, за період починаючи з 1996 року по
2013 рік включно, що дорівнює 51 (
п»ятдесят один) розміру мінімальних
заробітних плат - залишити без
розгляду .

Позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині зобов'язання Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат,
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації в подальшому
нараховувати та виплачувати ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 3-х ( три) мінімальних
заробітних плат, в порядку та на
умовах, визначених положеннями ст. 48
Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ -
залишити без задоволення .

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня отримання її
копії .

Суддя :