Справа № 821/3946/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

821/3946/13-а

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою Державної інспекції України з контролю за цінами на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року у справі № 821/3946/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційної фірми “АРІС ЛТД” до Державної інспекції України з контролю за цінами про визнання нечинним та скасування рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін, -

в с т а н о в и л а :

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в акті перевірки не визначений розрахунок ціни, встановлений перевіркою, розрахунок ціни не містить конкретного обґрунтування з посиланням на документи первинного бухгалтерського обліку, не відображений механізм скоєння порушення та правомірність встановлення ціни, яку товариство з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційної фірми “АРІС ЛТД” не може перевищувати. Оскаржуване рішення відповідача суперечить вимогам п.2 Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2007 року №1222.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Державна інспекція України з контролю за цінами звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами перевірки дотримання позивачем вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін відповідачем складений акт за №57 від 30 вересня 2013 року.

Актом перевірки встановлено, що позивачем з 1 листопада по 31 грудня 2012 року підвищені оптово-відпускні ціни на борошно пшеничне вищого ґатунку протягом місяця більш ніж на 1 відсоток без декларування їх зміни, що є порушенням п.2 Порядку №1222 та п.2 Розпорядження голови облдержадміністрації від 22 квітня 2011 року №269 “Про запровадження державного регулювання цін на окремі види продовольчих товарів в області”, що призвело до завищення оптово-відпускних цін на борошно вищого ґатунку, вагою 50 кг, від 0,281 грн. до 0,781 грн. за 1кг.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Інспекція необґрунтовано визнала у діях позивача порушення вимог чинного законодавства, а тому, прийняте відповідачем рішення про стягнення штрафу підлягає скасуванню, як таке, що винесене без повного дослідження фактичних обставин справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно ст.ст.10,11 Закону України “Про ціни та ціноутворення” суб’єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують вільні ціни, державні регульовані ціни. Вільні ціни встановлюються суб’єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Згідно “Порядку формування цін на продовольчі товари, щодо яких запроваджено державне регулювання”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2008 року №373 (Далі – Порядок №373), оптова ціна продовольчого товару - економічно обґрунтована вартість одиниці продовольчого товару, розрахована на підставі повної планової собівартості виробництва з урахуванням визначеного уповноваженим органом з регулювання цін нормативу рентабельності без податку на додану вартість або інших податків, зборів, що нараховуються суб’єкту господарювання – покупцеві товару. Оптово-відпускна ціна - фактична ціна, що застосовується у розрахунках за товари, які поставляються (реалізуються) суб'єктами господарювання з метою їх використання у підприємницькій діяльності, з урахуванням податку на додану вартість і транспортних витрат.

Відповідно п.6 Порядку №373 формування цін на продовольчі товари здійснюється з урахуванням планованого обсягу їх виробництва, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі галузевих технологічних нормативів (норм) матеріальних витрат, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов’язкових платежів) та цін у планованому періоді, визначених на підставі прогнозних індексів зміни цін виробників.

Частина 1 Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2007 р. №1222(Далі – Порядок №1222), визначає механізм декларування суб'єктами господарювання зміни оптово-відпускних цін на борошно пшеничне вищого, першого і другого сорту, борошно житнє обдирне, крупи гречані, яловичину, свинину, м'ясо птиці (тушка), ковбасні вироби варені, крім вищого сорту, молоко коров'яче питне (пастеризоване, фасоване у плівку), сир кисломолочний з вмістом жиру до 9 відсотків, сметану з вмістом жиру до 20 відсотків, масло вершкове з вмістом жиру до 72,5 відсотка, яйця курячі, цукор-пісок, олію соняшникову,

Відповідно ч.2 Порядку №1222 декларуванню підлягають зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, зазначені у пункті 1 цього Порядку, у разі, коли такі ціни збільшуються протягом місяця більш як на 1 відсоток.

Під час перевірки відповідачем, зокрема, була перевірена обґрунтованість статей витрат собівартості продукції, робіт і послуг, врахування при їх визначенні обсягів виробництва продукції (надання послуг, виконання робіт), норм (нормативів) податків і зборів тощо(п.4.3 акту перевірки).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до планової калькуляції позивача на виробництво борошна пшеничного вищого ґатунку планова оптово-відпускна ціна на борошно вищого ґатунку, вагою 50 кг, за 1 кг становила: у березні 2011 року - 4,77 грн., станом на 1 серпня 2012 року - 4,92 грн., на 1 грудня 2012 року - 5,23 грн. З акту перевірки вбачається, що відповідач не встановив порушень в діях позивача при складанні планової калькуляції оптово-відпускної ціни товару.

Погодившись з визначенням підприємством оптово-відпускної ціни, відповідач вибірково взяв за визначення базової ціни накладну із найнижчою ціною на борошно вищого ґатунку вагою 50 кг, (накладна РН-0000293 від 13 травня 2011 року, згідно якої позивачем реалізовано 600 кг борошна ПП Нескреба за ціною 3,45 грн. за 1 кг).

Згідно акту перевірки підприємством підвищені оптово-відпускні ціни на борошно пшеничне вищого ґатунку, вагою 50 кг, протягом місяця з 1 листопада по 31 грудня 2012 року більш ніж на 1% без декларування їх зміни.

Згідно додатку №3 до акту перевірки, оптово-відпускна ціна позивача на борошно пшеничне вищого ґатунку у листопаді 2012 року становила в межах 3,80 грн. – 4,20 грн.; у грудні 2012 року становила в межах 3,80 грн. – 4,30 грн. при встановленій плановій калькуляції 4,92 грн. станом на 01.08.2012р. та 5.23 грн. станом на 01.12.2012р. Тобто, навіть виходячи зі встановлених відповідачем цін на продукцію у листопаді-грудні 2012 року не вбачається перевищення ціни на 1% у грудні 2012 року у порівнянні з листопадом 2012 року, так і взагалі у порівнянні зі встановленою плановою калькуляцією.

Згідно п.п.3,7 Порядку №1222, декларуванню підлягає саме планова оптова-відпускна ціна.

З наведеного вбачається, що судами попередніх інстанцій зроблений вірний висновок, що планова оптова-відпускна ціна - це не ціна конкретної накладної, договорів поставки, а ціна, встановлена підприємством (базова ціна реалізації (оптова ціна виробника)), яка, з урахуванням вказаних норм є визначальною для обрахунку зміни оптово-відпускних цін у відсотковому значенні, з урахуванням надбавок та знижок.

За наведених обставин відповідач при здійсненні перевірки необґрунтовано визначив позивачу оптово-відпускну ціну за 1 кг борошна вищого ґатунку, вагою 50 кг, в розмірі 3,45 грн., як базову ціну.

Враховуючи наведене, суди першої та апеляційної інстанції вірно зазначили, що обставини, викладені в акті перевірки за №57 від 30 вересня 2013 року, не свідчать про порушення товариством з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційної фірми “АРІС ЛТД” п.2 Порядку №1222 та п.2 розпорядження голови облдержадміністрації від 22 квітня 2011 року №269 “Про запровадження державного регулювання цін на окремі види продовольчих товарів в області”.

Крім того, слід зазначити, що у разі прийняття відповідачем рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін з підстав передбачених п.2 Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2007 №1222, рішення повинно містити обставини, що свідчать про наявність порушення вимог порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін (мається на увазі - оптово-відпускних цін) на борошно пшеничне вищого сорту.

Разом з тим, відповідачем за результатом проведеної перевірки в оскаржуваному рішенні не встановлено яка ціна була у листопаді та яка у грудні 2012 року і на скільки ціна зросла у грудні 2012 р., порівняно із листопадом 2012 р. (спірними періодами).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до вірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної інспекції України з контролю за цінами відхилити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді:

(підписи)