Справа № 809/1801/14
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.
Справа № 809/1801/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі судді
Тимощука О.Л. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості в сумі 2579,67
грн,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі
також - позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі також -
відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 2579,67 грн,
мотивуючи тим, що відповідачем
добровільно не сплачено до бюджету
зобов'язання по сплаті єдиного податку
в розмірі 2579,67 грн, в тому числі 2570,03 грн
основного боргу та 9,64 грн пені, у
зв'язку з цим, просить стягнути
заборгованість в судовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, проте подав суду
письмове клопотання про розгляд справи
без участі уповноваженого
представника. В клопотанні зазначив, що
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлявся
завчасно та належним чином, у
відповідності до рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.23). Заяв чи клопотань
про відкладення розгляду справи чи про
розгляд справи без участі відповідача
на адресу суду не поступало. Правом
подання заперечення на
адміністративний позов відповідач не
скористався.

Відтак, суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи у
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з огляду на наявні у
матеріалах справи докази, які повно та
всебічно висвітлюють обставини
спірних правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Частиною шостою статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на вищенаведене, суд вважає
можливим розглянути дану
адміністративну справу в порядку
письмового провадження.

Розглянувши адміністративний позов,
дослідивши та оцінивши надані суду
письмові докази та інші матеріали
справи, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги є обґрунтованими, а
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до даних Спеціального
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 11.06.2014 року
(а.с.18-19), фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 зареєстрований 22.01.2001 року,
згідно із статтею 15 Податкового
кодексу України є платником податків
та зборів, передбачених Податковим
кодексом України.

Пунктом 291.3 статті 291 Податкового
кодексу України (надалі, також - ПК
України) встановлено, що юридична особа
чи фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам Податкового
кодексу України, та реєструється
платником єдиного податку в порядку,
визначеному Податковим кодексом
України.

Відповідач, у відповідності до вимог
ст.ст.291-299 Податкового кодексу України,
у 2012 та в 2013 роках обрав спрощену
систему оподаткування, другу групу
платника єдиного податку зі ставкою
податку 20% до розміру мінімальної
заробітної плати, що підтверджується
заявами про застосування спрощеної
системи оподаткування (а.с.9-10;11-12).

Приписами абзацу 2 пункту 291.4 статті 291
ПК України, встановлено, що до суб'єктів
господарювання другої групи, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
відносяться, зокрема, фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Пунктом 293.1 статті 293 ПК України
передбачено, що ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року,
та у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Згідно з абзацом 2, пункту 293.2 статті 293
ПК України, фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць, для другої групи
платників єдиного податку - у межах від
2 до 20 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Судом встановлено, що відповідачем
нараховані суми єдиного податку
сплачувалися не в повному обсязі, що
призвело до виникнення заборгованості
в сумі 2579,67 грн, зокрема 2507,03 грн
основного платежу та 9,64 грн пені. Дана
заборгованість підтверджується
довідкою про борг (а.с.14) та випискою з
облікової картки платника податку
(а.с.15-17).

Згідно з частиною 1 статті 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Пунктом 295.1 статті 295 ПК України,
встановлено, що платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця.

Відповідно до пункту 295.2 статті 295 ПК
України, нарахування авансових внесків
для платників єдиного податку першої і
другої груп здійснюється органами
державної податкової служби на
підставі заяви такого платника єдиного
податку щодо розміру обраної ставки
єдиного податку, заяви щодо періоду
щорічної відпустки та/або заяви щодо
терміну тимчасової втрати
працездатності.

З матеріалів справи слідує, що
відповідач свої податкові зобов'язання
належним чином не виконував та не
сплачував до бюджету авансових
платежів за встановленою ставкою
єдиного податку, що призвело до
виникнення заборгованості в розмірі
2579,67 грн, яка на момент судового
розгляду справи залишається
непогашеною.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

На виконання вказаної норми закону,
позивачем сформовано та направлено на
адресу відповідача податкову вимогу
форми "Ф" від 06.03.2014 року №322-25 (а.с.13).

У відповідності до пункту 59.5 статті 59
Податкового кодексу України, у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Таким чином, позивачем більше не
надсилалася податкова вимога на
загальну суму заборгованості, що
становить 2579,67 грн.

Пунктом 14.1.175 статті 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87
Податкового кодексу України, орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Враховуючи, що на момент розгляду
справи, відповідачем не надано
підтвердження сплати заборгованості, а
в судовому засіданні доведено
порушення відповідачем вимог чинного
законодавства в частині сплати єдиного
податку, що призвело до виникнення
заборгованості по його сплаті в
розмірі 2579,67 грн, суд дійшов висновку,
що сума зазначеного боргу підлягає
стягненню в судовому порядку.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги
є обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) в
дохід бюджету заборгованість по сплаті
єдиного податку в сумі 2579,67 (Дві тисячі
п'ятсот сімдесят дев'ять) гривень 67 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Тимощук О.Л.