Справа № 804/8324/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

13 червня 2014 р. Справа № 804/8324/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Тулянцева І.В.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Голови приватизаційної
комісії Дніпропетровського
інустріально-педагогічного технікуму
про зобов'язання вчинити пені дії, -

ВСТАНОВИВ

12.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Голови
приватизаційної комісії
Дніпропетровського
інустріально-педагогічного технікуму
про зобов'язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що Наказом № 109 від
22.06.2010 року директор
Дніпропетровського
інустріально-педагогічного технікуму
Петров Валерій Захарович призначений
Головою тимчасової приватизаційної
комісії, створену для перевірки
документів приватизованих квартир за
адресою: АДРЕСА_1 зазначеного будинку,
тому з метою приватизації житла
звернулась до Голови тимчасової
приватизаційної комісії. Листом від
09.09.2013 року за № 954 директор
Дніпропетровського
інустріально-педагогічного технікуму
Петров Валерій Захарович відмовив
ОСОБА_1 у приватизації квартири
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що згідно із
Статутом ДІПТ та умовами контракту
укладеного з Міністерством освіти та
науки від 25.06.2007 року до його службових
обов'язків не входить вирішення
питання про приватизацію державного
майна. Вважаючи відмову в приватизації
житла незаконною, позивач звернулась
до суду із позовом про зобов'язання
Голови приватизаційної комісії
Дніпропетровського
інустріально-педагогічного технікуму
Петрова Валерія Захаровича провести
заходи по приватизації
квартириАДРЕСА_1 за позивачкою.

Вирішуючи питання щодо наявності
підстав для відкриття провадження в
адміністративній справі за даним
позовом, суддя виходить з наступних
обставин.

Відповідно до ч.2 ст.107 КАС України,
суддя відкриває провадження в
адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави
для повернення позовної заяви,
залишення її без розгляду чи відмови у
відкритті провадження у справі.

Положеннями п.1 ч. 1 ст.109 КАС України
визначено, що суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративного суду
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Викладені положення кореспондуються з
нормами п.1 ч.2 ст.17 КАС України,
відповідно до яких юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Під нормативно-правовими актами
розуміються рішення, дію яких поширено
на невизначене або визначене
загальними ознаками коло осіб, і які
призначені для неодноразового
застосування щодо цього коло осіб.

Під правовими актами індивідуальної
дії розуміються рішення, які є актами
одноразового застосування норм права і
дію яких поширено на конкретних осіб
або які стосуються конкретної
ситуації. Конституційним Судом України
зазначено, що за своєю природою
ненормативні акті, на відміну від
нормативних, встановлюють не загальні
правила поведінки, а конкретні приписи,
звернені до окремого індивіда чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово й після реалізації
вичерпують свою дію.

Згідно ч.2 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється
на: - спори фізичних та юридичних осіб
із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії) дій чи
бездіяльності;

- спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби;

- спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері
управління, у тому числі делегованих
повноважень, також спори, які виникають
з приводу укладення та виконання
адміністративних договорів;

- спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках встановлених
законом;

- спори щодо правовідносин, пов'язаних
з виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Система та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначені Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні".

Так, відповідно до п. 30 ст.26 Закону
України "Про місцеве самоврядування" до
виключної компетенції місцевих рад
належить прийняття рішень щодо
відчуження відповідно до закону
комунального майна; затвердження
місцевих програм приватизації, а також
переліку об'єктів комунальної
власності, які не підлягають
приватизації; визначення доцільності,
порядку та умов приватизації об'єктів
права комунальної власності.

Відповідно до п. 5 ст. 60 Закону України
"Про місцеве самоврядування" органи
місцевого самоврядування від імені та
в інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності.

Правові, економічні та організаційні
основи приватизації державного майна
визначені Законом України "Про
приватизацію державного майна".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
приватизацію державного майна"
приватизація державного майна - платне
відчуження майна, що перебуває у
державній власності, у тому числі разом
із земельною ділянкою державної
власності, на якій розташований об'єкт,
що підлягає приватизації, на користь
фізичних та юридичних осіб, які можуть
бути покупцями відповідно до цього
Закону, з метою підвищення
соціально-економічної ефективності
виробництва та залучення коштів для
здійснення структурної перебудови
національної економіки.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про
приватизацію державного майна"
відчуження майна, що є у комунальній
власності, регулюється положеннями
цього Закону, інших законів з питань
приватизації і здійснюється органами
місцевого самоврядування.

Законом України від 04 вересня 2008 року N
500-VI «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»,
що набрав чинності 01 січня 2009 року,
(далі - Закон N 500-VI) внесено зміни до
Закону України від 19 червня 1992 року N
2482-XII «Про приватизацію державного
житлового фонду» та дозволено
приватизувати житло в гуртожитках, що
перебуває у власності територіальних
громад.

Частиною 1 ст. 1 Закону N 500-VI визначено,
що сфера дії цього Закону поширюється
на громадян, які на законних підставах
тривалий час (не менше 5 років)
зареєстровані та фактично проживають у
гуртожитках, призначених для
проживання одиноких громадян або для
проживання сімей, та не мають іншого
власного житла.

Підпунктом «а» пункту 5 частини 1 статті
5, підпунктом 2 частини 1 ст. 18 Закону N
500-VI встановлено, що після прийняття
гуртожитку у власність територіальної
громади згідно з цим Законом місцева
рада приймає на сесії в межах своєї
компетенції відповідне рішення щодо
подальшого його використання, а саме, -
залишити цілісний майновий комплекс у
статусі «гуртожиток» і одночасно надає
дозвіл на приватизацію його житлових і
нежитлових приміщень. У цьому випадку
здійснюється приватизація приміщень
гуртожитку його законними мешканцями
згідно з цим Законом.

Законом України від 08 вересня 2011 року N
3716-VI «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
вдосконалення правового регулювання
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків» уточнено
порядок передання гуртожитків у
комунальну власність з метою наступної
приватизації житлових приміщень
законними мешканцями гуртожитків.

Пунктом 6 частини першої статті 5 Закону
N 500-VI (у редакції Закону України від 08
вересня 2011 року N 3716-VI) передбачено, що
передача житлових приміщень у
гуртожитках у власність громадян
здійснюється на підставі рішення
органу місцевого самоврядування.

На виконання положень Закону N 500-VI
наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 16 грудня 2009 року № 396,
зареєстрованим Міністерством юстиції
29 січня 2010 року за № 109/174040, затверджено
Положення про порядок передачі квартир
(будинків) жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян.

Пунктом 14 Положення про порядок
передачі квартир (будинків) жилих
приміщень у гуртожитках у власність
громадян передбачено, що у разі, якщо
гуртожиток передається (був переданий)
з державної до комунальної власності
після набрання чинності Законом N 500-VI,
то передача жилих приміщень (кімнат) у
гуртожитках здійснюється виключно на
підставі рішення органу місцевого
самоврядування, якому до того ж передує
рішення місцевої ради щодо подальшого
використання цього гуртожитку.

Таке рішення приймають органи
приватизації та органи місцевого
самоврядування не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина (після
передачі/прийняття гуртожитку у
власність відповідної територіальної
громади).

Законом України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» прийняття рішень,
спрямованих на забезпечення
реалізації права осіб, що проживають у
гуртожитках, на житло шляхом
приватизації, віднесено до компетенції
органів місцевого самоврядування.

За таких обставин суд вважає, що
оскільки законодавством передбачений
інший порядок оскарження, позов
поданий ОСОБА_1 не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст..
ст.. 8 та 19 Конституції України, ст. ст..
7-11, 109, ст. 160, 165 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ

У відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Голови приватизаційної
комісії Дніпропетровського
інустріально-педагогічного технікуму
про зобов'язання вчинити пені дії -
відмовити.

Роз'яснити, що вирішення даного спору
здійснюється в порядку цивільного
судочинства.

Копію ухвали про відмову у
відкритті провадження в
адміністративній справі надіслати
позивачу разом із позовною заявою та
усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку згідно ст. 186 КАС
України до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти
днів з дня проголошення ухвали. Якщо
ухвалу було постановлено у письмовому
провадженні або без виклику особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга може
бути подана протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили
згідно ст. 254 КАС України.

Суддя
І.В. Тулянцева