Справа № 813/3957/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/3957/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Рудої Н.І.,
представник відповідача головного
управління юстиції у Львівській
представника відповідача управління
державної виконавчої служби головного
управління юстиції у Львівській
області Романа Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області до головного управління
юстиції у Львівській області,
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Львівській області про визнання дій
протиправними та скасування рішення
суб'єкта владних повноважень,
До Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області до головного управління
юстиції у Львівській області,
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Львівській області про визнання дій
державного виконавця протиправними та
скасування постанови про відкладення
провадження виконавчих дій від 19.05.2014
року ВП № 43004095.
Позов обґрунтований тим, що постанова
про відкладення виконавчих дій є
протиправною з тих причин, що в
передбачений нею строк, а саме наданий
державним виконавцем 10-денний термін,
забезпечити/створити належні умови по
виконанню рішення, до котрого його
зобов'язано, а відтак таку просить
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
мотивів наведених у позовній заяві,
просив позовні вимоги задовольнити
Представник відповідача управління
державної виконавчої служби головного
управління юстиції у Львівській
області у судовому засіданні проти
позову заперечив повністю, пояснив, що
оскаржувана постанова про відкладення
проведення виконавчих дій є законною,
оскільки така винесена відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження", строк зазначений у даній
постанові визначений Законом України
"Про виконавче провадження", окрім
цього така винесена за заявою позивача,
з тих причин просив в задоволені позову
Відповідач головне управління юстиції
у Львівській області явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, причини
неявки суду не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи. Заяв про
визнання позову чи заперечення на
позовну заяву до суду не подали.
За таких обставин суд відповідно до ч. 4
ст. 128 КАС України ухвалив розглянути
справу у відсутності представника
відповідача головного управління
юстиції у Львівській області на
підставі наявних у справі доказів,
згідно ст. 71 КАС України.
Дослідивши надані докази в межах
заявлених вимог, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
17.04.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №43004095 на
від 27.03.2014 виданого Львівським окружним
адміністративним судом про
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області провести перерахунок і виплату
пенсії ОСОБА_3 з врахування до неї
доплати за роботу в нічний час з
моменту призначення пенсії з 01.05.2008
Як вбачається з відмітки на
супровідному листі від 22.04.2014 року №
09.1-45/286/В-8/3728 про надіслання постанови
про відкриття виконавчого провадження,
то така постанова отримана позивачем
Листом від 07.05.2014 року №2738/07-28 позивач
просив у відповідача про відкладення
провадження виконавчих дій у даному
виконавчому провадженні.
19.05.2014 року відповідачем на підставі
листа Головного управління Пенсійного
фонду України у Львівській області від
07.05.2014 року №2738/07-28 винесено постанову
про відкладення проведення виконавчих
Не погоджуючись із постановою
відповідача, позивач звернувся до суду
з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір суд виходив з
Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентується Законом
України "Про виконавче провадження" від
21.04.1999 року № 606-XIV (далі - Закон №606-XIV).
Відповідно до ст. 1 Закону № 606-XIV,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Закону № 606-XIV,
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(далі - державні виконавці).
Державний виконавець відповідно до ч. 1
ст. 11 Закону № 606-XIV зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Примусове виконання рішень
здійснюється згідно з ч. 1 ст. 17 Закону №
606-XIV державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
Державний виконавець відкриває
виконавче провадження відповідно до
ст. 19 Закону № 606-XIV на підставі
виконавчого документа у т.ч. за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.
Згідно приписів ч. 1 ст. 12 Закону № 606-XIV,
сторони виконавчого провадження мають
право ознайомлюватися з матеріалами
виконавчого провадження, робити з них
виписки, знімати копії, заявляти
відводи у випадках, передбачених цим
Законом, оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом,
подавати додаткові матеріали, заявляти
клопотання, брати участь у провадженні
виконавчих дій, давати усні та письмові
пояснення, висловлювати свої доводи та
міркування з усіх питань, що виникають
у ході виконавчого провадження, у тому
числі під час проведення експертизи,
заперечувати проти клопотань, доводів
та міркувань інших учасників
виконавчого провадження та
користуватися іншими правами, наданими
Як вбачається з матеріалів справи,
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 17.04.2014 року позивач
отримав 28.04.2014 року, що не заперечується
Відповідно до ст. 35 Закону № 606-XIV за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладання
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.
З тих причин, що позивач вчасно не
отримав постанову про відкриття
виконавчого провадження, ним у листі
від 07.05.2014 року №2738/07-28, отриманого
відповідачем 13.05.2014 року за вх. №3141/09.1-35,
заявлено клопотання про відкладення
проведення виконавчих дій. В даному
листі позивач просив державного
виконавця надати реальний строк для
Як вбачається з оскаржуваної постанови
про відкладення проведення виконавчих
дій від 19.05.2014 року, то така винесена за
заявою Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області від 07.05.2014 року, та такою
відкладено проведення виконавчих дій
строком на 10 календарних днів, а саме до
Таким чином, оскільки постанова про
відкладення проведення виконавчих дій
винесена у зв'язку з несвоєчасним
одержанням боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження, та
в межах строку встановленого законом,
оскільки саме Закон № 606-XIV надає право
державному виконавцю на відкладення
проведення виконавчих дій строком до 10
днів, та більше того, суд зауважує, що
така постанова винесена за наслідками
розгляду заяви самого ж позивача, тобто
на реалізацію його прав та інтересів як
сторони боржника у виконавчому
провадженні, то суд безпрецедентно
змушений констатувати про те, що
постанова про відкладення проведення
виконавчих дій від 19.05.2014 року №43004095
прийнята державним виконавцем
правомірно, а й відповідно підстав для
визнання протиправними дій, та зокрема
і даної постанови, суд не вбачає.

Що ж до неможливості виконання рішення
суду до котрого зобов'язано позивача, а
саме з причин зазначення у
резолютивній частині рішення суду та у
постанові про відкриття виконавчого
провадження абревіатури назви
позивача-боржника ГУПФУ у Львівській
області, що на думку позивача може
ускладнити виконання ним же рішення у
даному виконавчому провадженні, то суд
зазначає що позивач як сторона-боржник
у виконавчому провадженні відповідно
до згаданої вище ст. 12 Закону № 606-XIV
вправі заявляти клопотання державному
виконавцю, зокрема і з приводу
звернення останнім до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про встановлення
чи зміну порядку і способу виконання,
про відстрочку та розстрочку виконання
рішення.

Аналогічно наведеному вище, суд
звертає увагу позивача на можливу його
поведінку також і з приводу його
посилань на неможливість виконання
рішення суду з тих причин як зазначає
позивач, що виконання такого пов'язане
з періодичністю здійснення платежів.

Більше того, відповідно до ч. 5 ст. 12
Закону №606 позивач як боржник
зобов'язаний письмово повідомляти
державного виконавця про виникнення
обставин, що зумовлюють обов'язкове
зупинення виконавчого провадження, про
встановлення відстрочки або
розстрочки виконання, зміну способу і
порядку виконання рішення тощо.

Щодо посилань позивача на недотримання
під час здійснення виконавчого
провадження державним виконавцем
листа Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2011 року № 692/11/13-11, то суд
звертає увагу позивача, що такий
адресований голові апеляційного суду
Кіровоградської області, та зі змісту
котрого вбачаються рекомендації щодо
розгляду та вирішення судом справ
певної категорії, а відтак такий не
визначає напрямки діяльності
державного виконавця під час
реалізації ним наданих йому Законом №
606-XIV повноважень.

З приводу посилань позивача на
неправомірність встановлення
відповідачем у постанові про відкриття
виконавчого провадження 7- ми денного
строку для добровільного виконання
позивачем рішення з тих причин, що
виконання рішення, до якого його
зобов'язано є можливе за умов його
триваючого виконання не обмеженого
часовими рамками, то суд зазначає що
предметом розгляду в даній
адміністративній справі є
правомірність дій по винесенню
постанови про відкладення провадження
виконавчих дій та сама правомірність
такої, а не правомірність постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Також суд, зазначає, що державний
виконавець не може піддавати сумніву
законність, обґрунтованість рішення
суду, що набрало законної сили та на
власний розсуд визначати реальність чи
нереальність виконання відповідного
рішення боржником, оскільки на
державну виконавчу службу
покладається виконання рішень, і саме
відповідач забезпечує виконання
рішень суддів, оскільки судові рішення
відповідно до ст. 124 Конституції
України є обов'язковими до виконання на
всій території України, і у випадку
виникнення в процесі виконання рішення
певних перешкод, державний виконавець
наділений повноваженнями на звернення
до суду як за власною ініціативою так і
за клопотанням боржника з приводу
роз'яснення рішення, з питань
встановлення чи зміни порядку і
способу виконання рішення , чи про
відстрочку та розстрочку виконання
рішення суду.

За змістом ч. 1 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження
мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця порушено їхні права, свободи
чи інтереси, проте позивач суду не
пояснив та не представив жодних
доказів такого порушення його прав чи
законних інтересів.

Оскільки, факт наявності у позивача
порушеного права не знайшов своє
підтвердження в ході судового
розгляду, то поданий позов не підлягає
до задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади і їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 11, 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Щодо судових витрат, то такі у справі
відсутні і у відповідності до ст. 94 КАС
України зі сторін не стягуються.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 128,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а
н о в и в:

в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не
підлягають.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Суддя
Сидор Н.Т.

Повний текст постанови складено та
підписано 26.06.2014 року.