Справа № 257/3519/14-а
Суддя: Коваленко В. В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/257/162/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м. Донецьк

Київський районний суд м. Донецька

в складі: головуючого судді
Коваленко В.В.,

при секретарі Муха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі Київського районного
суду м. Донецька справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
м. Донецьку ради, третя особа: Головне
управління Державного казначейства
України у Донецькій області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату державної соціальної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ

Позивачка звернулась до суду із
вказаним адміністративним позовом,
посилаючись на те, що вона є матір'ю
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
перебуває на обліку у відповідача та
отримує грошову допомогу як
незастрахована особа у розмірі 130,00
грн., виплату якої здійснює відповідач.
Позивачка звернулась із заявою до
відповідача про перерахунок допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, але 17.03.2014р. листом
відповідача було відмовлено у
задоволені заяви. Просила позов
задовольнити, визнати неправомірними
дії Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
м. Донецьку ради, зобов'язати
відповідача здійснити їй нарахування і
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років за період з 27
березня 2012 року по дату винесення
рішення по справі та з урахуванням
фактично виплачених сум та вирішити
питання щодо судових витрат і
здійснити судовий контроль за
виконанням рішення.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала.

Представник відповідача - Управління
праці та соціального захисту населення
Київського району м. Донецька до
судового засідання не з'явився, про
день слухання справи повідомлений
належним чином, до суду надав заяву про
розгляд справи без його участі та
заперечення проти позову, а тому на
підставі ст. 128 КАС України суд
розглядає справу за відсутності
представника відповідача на підставі
наявних у справі матеріалів.

Представник третьої особи -
Головне управління Державного
казначейства України у Донецькій
області до суду не з'явився, про дату,
час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином, а тому,
суд приходить до висновку про
можливість розгляду справи у її
відсутність, за наявними у справі
доказами.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_2, матір'ю
у свідоцтві про народження якої,
записана позивачка ОСОБА_1 (а.с. 5).
Згідно довідки, виданої УПСЗН
Київської районної у м. Донецьку ради
ОСОБА_1 знаходиться на обліку та
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку (а.с.
7).

У березні 2014 року позивачка звернулась
до Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
м. Донецьку ради стосовно перерахунку
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. На
вищевказану заяву відповідач надав
відповідь від 17.03.2014 року, в якій
повідомив, що з 27.03.2012р. позивачка
перебуває на обліку в управлінні, як
одержувач допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та призначення допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку проводиться в
розмірах, встановлених чинним
законодавством (а.с. 8).

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-УІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон № 107-УІ) - правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України від 21.11.1992
№ 2811-XII "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-XII), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України від 18.01.2001
№ 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-ІІІ) "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням",
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статей 15 Закону №
2811-XII встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
відповідно до статті 43 Закону № 2240-ІИ
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Пунктами 23, 25 розділу II Закону
№ 107-УІ були внесені відповідні зміни
до Закону № 2811-XII та Закону № 2240-ІІІ.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-XII його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону №
2240-ІІІ було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі - рішення №
10-рп/2008) визнано неконституційними
низку положень Закону № 107-УІ, в тому
числі й пункту 25 розділу II Закону №
107-УІ щодо виключення статей 40-44 Закону
№ 2240-ІІІ.

Пунктом 2 розділу III Закону № 107-УІ було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10- рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №
2240-ІІІ, а з 1 січня 2009 року - статті 13,15
Закону № 2811-XII.

Ухвалою судді Київського районного
суду м. Донецька позовні вимоги ОСОБА_1
до Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
м. Донецьку ради, третя особа: Головне
управління Державного казначейства
України у Донецькій області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату державної соціальної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період до 08
листопада 2013 року - залишені без
розгляду.

Оскільки у справі, що розглядається,
спір виник щодо виплати допомоги на
дитину з 08 листопада 2013 року особі, яка
не застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд приходить до висновку, що
на відносини щодо виплати допомоги
такій особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2811-XII), відповідно до
статті 15 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимоги позивачки про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання відповідача провести
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення дитиною
трирічного віку за період з 08 листопада
2013 року до 08 квітня 2014 року на одну
дитину, підлягають задоволенню з
урахуванням проведених виплат.

На підставі положень ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Позивачка при подачі
позовної заяви сплатила судовий збір у
розмірі 73,08 грн. (а.с. 1). Оскільки
відповідач відноситься до органів
місцевого самоврядування на підставі
положень ст.ст. 11, 34 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні ",
тому з місцевого бюджету Київського
району на користь позивачки підлягають
стягненню понесені судові витрати по
оплаті судового збору у розмірі 34, 41
грн.

Розглядаючи позовну вимогу, щодо
здійснення судового контролю за
виконанням рішення суб'єктом владних
повноважень - відповідачем шляхом
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради
подати звіт про виконання судового
рішення, суд приходить до висновку про
відмову у її задоволенні, оскільки
вважає її передчасною, оскільки
постанова не набрала законної сили і до
неї не можуть бути застосовані правила
ст. 267 Кодексу Адміністративного
Судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про допомогу сім'ям з
дітьми", Законами України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік",
"Про Державний бюджет України на 2012 рік"
та "Про Державний бюджет України на 2013
рік", рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.08 року № 10-рп,
постановою Верховного Суду України від
25.12.2012р. у справі № 21-410а12, ст. 9, 10, 11, 69, 94,
128, 158-163, 186 Кодексу Адміністративного
Судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради,
третя особа: Головне управління
Державного казначейства України у
Донецькій області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
м. Донецьку ради щодо відмови в
перерахунку і виплаті ОСОБА_1 державної
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі встановленому законом,
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку раду
здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1
щомісячної державної соціальної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
починаючи з 08 листопада 2013 року по 08
квітня 2014 року на дитину ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, з
урахуванням фактично виплачених сум,
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Стягнути з місцевого бюджету
Київського району м. Донецька на
користь ОСОБА_1 понесені судові витрати
по оплаті судового збору у розмірі 34
/тридцять чотири/ грн. 41 коп.

У задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову
може бути подано до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Київський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з
моменту її проголошення, а особою, яка
не була присутня з моменту отримання
копії постанови.

Суддя: