Справа № 2-а-7209/11/0224
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-7209/11/0224
Головуючий у 1-й інстанції: Пилипчук О.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Ватаманюк Р.В.

судді: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В.
Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Томашпільської
райдержадміністрації на постанову
Томашпільського районного суду
Вінницької області від 15 листопада 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Томашпільської райдержадміністрації
про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовними
вимогами до управління праці та
соціального захисту населення
Томашпільської райдержадміністрації
про визнання дій відповідача
протиправними; зобов'язання
відповідача провести перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постарждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" виключно із
розрахунку законодавчо встановленої
суми 5 мінімальних заробітних плат за
період - 2008 - 2010 роки з урахуванням
проведених виплат.

Постановою Томашпільського районного
суду Вінницької області від 15
листопада 2011 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п. 2 ч.
1 ст. 197 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначенні та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є інвалідом 3-ої групи, 1
категорії, постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідач виплатив позивачу суму
компенсації на оздоровлення в розмірі
по 100 грн. щорічно, при цьому керувався
постановою Кабінету Міністрів України
№ 562.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачено, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується інвалідам
третьої групи в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Колегія суддів зазначає, що
вищевикладені приписи статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції
станом на 05.07.2007 року є діючими, та на
час спірних правовідносин не
зупинялись та не змінювались іншими
нормативно-правовими актами.

Разом з цим, Постановою КМУ № 562 від
12.07.2005 року, всупереч Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (яким
встановлено розмір щорічної допомоги
як величину, кратну до розміру
мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення
виплати) встановлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі
й, зокрема, інвалідам 3-ої групи, 1
категорії, постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи - 100 гривень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 9 КАС
України, суд при вирішення справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Тому, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Закон України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік",
якими встановлено розмір мінімальної
заробітної плати на 2010 рік.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач при виплаті
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення, діяв в порушення вимог
статті 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та виплатив суму меншу, ніж
встановлено Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік", що призвело до порушення
прав позивача.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення
виключно із розрахунку законодавчо
встановленої суми 5 мінімальних
заробітних плат та повернути різницю
недоодержаної суми щорічної допомоги
на оздоровлення за 2008 - 2010 рік не вірно
застосував норми матеріального права.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи"передбачено, що щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
інвалідам третьої групи в розмірі 5
мінімальних заробітних плат на момент
виплати допомоги, тобто це є щорічна
одноразова допомога на оздоровлення,
яка не може бути поділена і
виплачується в повному обсязі за весь
рік.

Так, відповідно до частини 2 статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

У зв`язку зі зверненням позивача до
суду 03.11.2011 року колегія суддів вважає
за необхідне позовні вимоги позивача
за 2008-2009 роки, залишити без розгляду.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок позивачу за 2010 рік
щорічної допомоги на оздоровлення як
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 5
мінімальних заробітних плат.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.
Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи встановлене порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
оскаржуваної постанови та прийняття
нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Томашпільської райдержадміністрації
задовольнити частково.

Постанову Томашпільського районного
суду Вінницької області від 15
листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Томашпільської
райдержадміністрації про перерахунок
пенсії, - скасувати та прийняти нову.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Томашпільської райдержадміністрації,
щодо нарахування та виплати ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі меншому ніж передбаченост.48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за 2010 рік.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Томашпільської райдержадміністрації
провести перерахунок та виплату ОСОБА_1
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік, в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, відповідно до вимог
ст.48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з урахуванням проведених
виплат.

Позовні вимоги в частині
зобов'язанняуправління праці та
соціального захисту населення
Томашпільської райдержадміністрації
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну
допомогу на оздоровлення виключно із
розрахунку законодавчо встановленої
суми 5 мінімальних заробітних плат за
2008-2009 роки - залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.