Справа № 274/7057/13-а
Суддя: Хавронюк О. Л.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/7057/13-а
Провадження №2-а/0274/25/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014 року. Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області у складі: головуючого - судді
Хавронюк О.Л., з участю секретаря
-Лободи В.Л., позивача, представника
позивача -ОСОБА_1, представника третьої
особи -ОСОБА_2,розглянувши в судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до виконавчого
комітету Любарської селищної ради про
визнання рішень незаконними, їх
скасування,

В С Т А Н О В
И В:

Позивач,згідно позову та уточнень до
нього просить визнати незаконним та
скасувати рішення відповідача № 47 від
5.12.1989 року,№33 від 11.05.1993 року, №36 від
16.06.1993 року з тих підстав, вказаними
рішеннями порушені законні права
позивача на користування земельною
ділянкою та будинком по вул.Річкова в
смт.Любарі ,рішення прийнято
необгрунтовано та без врахування усіх
обставин,що мали значення для їх
прийняття. Оскаржувані рішення
скріплені неналежною
(негербовою)печаткою ,не містять
підпису голови виконкому.

В судовому засіданні позивач та його
представник заявлені вимоги
підтримали повністю. Представник
зазначив,що незаконність рішень
полягає у їх невідповідності вимогам
п.2 Постанови Президії Верховної Ради
УРСР від 10.04.1981 року,п.2 Постанови
Президії Верховної Ради УРСР від 11.05.1992
року.Про незаконність рішень свідчать
протоколи засідань виконкому від 5.12.1989
року,11.05.1993,16.06.1993 року ,зі змісту яких
вбачається,що такі рішення не
розглядались і не приймались.Як
протоколи так і рішення не підписані
головою виконкому ,скріплені
неналежною печаткою. Протокол
виготовлений шляхом друку, а підпис
секретаря-від руки,що свідчить про
незаконність протоколу і відповідного
рішення від 16.06.1993 року.ОСОБА_6 на час
прийняття рішень працював заступником
голови райвиконкому і міг створювати
тиск на посадових осіб відповідача для
отримання незаконних рішень
.Представник також просить врахувати
вимоги п.2-5,7,18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6.11.2009
року,зазначити в мотивувальній частині
рішення,що позивач гарантує непорушне
право на довічне проживання свого
батька в будинку.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився.В письмових
запереченнях щодо позову вказав на
законність і обгрунтованість
оскаржуваних рішень ,про що свідчить і
прокурорська перевірка,за
результатами якої 15.03.2012 року винесено
постанову. Щодо клопотання про
поновлення строків звернення до суду
,то позивачі доказів поважності
пропуску строку звернення до суду не
надали, з 2000 року знали про правовий
статус садиби, де проживає їх батько.

Представник третьої особи вважає,що
позивач не надав доказів
обгрунтованості пропуску строків
звернення до суду ,не навів жодної
мотивації причин пропуску звернення до
суду, а тому позов слід залишити без
розгляду. Технічна документація
свідчить,що ОСОБА_5 та його брат з 2000
року знали про право власності батька
на будинок та земельну ділянку ,ОСОБА_5
узгоджував з ним межі земельної
ділянки.

Суд,оцінивши наявні в справі докази в
їх сукупності, прийшов до висновку про
часткове задоволення позову, виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що 5.12.1989 року
рішенням виконкому Любарської
селищної ради народних депутатів № 47
було відмінено в частині рішення № 26
від 24.03.1988 року в зв"язку з тим, що ОСОБА_3
вибув в інше місце проживання.Надано
дозвіл на будівництво індивідуального
житлового будинку ОСОБА_6 в смт.Любар по
вул.Річковій на земельній ділянці, якою
користувався його син
ОСОБА_3(а.с.215).Оглянутий судом оригінал
вказаного рішення підписаний головою
та секретарем виконкому, скріплений
печаткою.

Згідно рішення № 33 від 11.05.1993 року
(а.с.214)затверджено акт прийомки в
експлуатацію жилого будинку АДРЕСА_1,
право власності на жилий будинок
АДРЕСА_1 вирішено оформити за ОСОБА_6 на
? частину житлового будинку, про що
видати свідоцтво про право власності
згідно з рішенням № 36 від 16.06.1993
року(а.с.246). Оглянуті судом оригінали
вказаних рішень не підписані головою,
підписані секретарем виконкому,
скріплені печаткою.

Згідно з ст. 132- 135 Конституції
(Основного Закону ) України в редакції
від 20.04.1978 року ,що діяла на час
прийняття оскаржуваних рішень ,
виконавчими і розпорядчими органами
місцевих Рад народних депутатів є
виконавчі комітети, які обираються
ними. Компетенція виконавчих
комітетів місцевих Рад народних
депутатів і порядок їх діяльності
визначаються на основі цієї
Конституції, Законом "Про місцеві
Ради народних депутатів України та
місцеве самоврядування". Виконавчі
комітети місцевих Рад народних
депутатів приймають рішення і
видають розпорядження в межах
повноважень, наданих їм законодавством
України.

Статтею 49 Закону УРСР № 533-XII "Про
місцеві Ради народних депутатів та
місцеве і регіональне
самоврядування"(далі по тексту Закон №
533-XII) визначено,що виконавчий комітет
Ради народних депутатів у межах своїх
повноважень приймає рішення і видає
розпорядження. Рішення виконавчого
комітету приймаються більшістю від
загального складу виконавчого
комітету. Акти виконавчого комітету та
його органів, прийняті в межах їх
повноважень, набирають чинності з
моменту їх прийняття, якщо не
встановлено іншого строку введення цих
актів у дію, доводяться до виконавців і
є обов'язковими для виконання. Правовий
статус голови виконкому було визначено
ст.44 Закону № 533-XII. Так, голова
виконавчого комітету Ради народних
депутатів (голова Ради) організує на
основі колегіальності роботу
виконавчого комітету і веде його
засідання; координує діяльність осіб,
що входять до складу виконавчого
комітету; організує виконання рішень
Ради і виконавчого комітету; інформує
на черговому засіданні виконавчого
комітету про видані ним розпорядження
виконавчого комітету; підписує рішення
і розпорядження виконавчого комітету.
Голова виконавчого комітету
представляє виконавчий комітет у
відносинах з державними та
громадськими органами і організаціями,
іншими органами місцевого
самоврядування, підприємствами
(об'єднаннями), організаціями,
установами і громадянами. Голова
виконавчого комітету є розпорядником
рахунків виконавчого комітету в
установах банків.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з його прийняттям прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача у справі.

Оспорювані позивачем рішення про
надання дозволу на будівництво
,затвердження акту прийомки будинку в
експлуатацію, оформлення права
власності на будинок належали до
компетенції відповідача згідно з
ст.ст.32-42 Закону № 533-XII, відповідали
вимогам чинного законодавства
.Позивачем не доведено, що він не
вибував на інше місце проживання , а
тому відповідач, до компетенція якого
входило облік громадян, які постійно
або тимчасово проживають на
відповідній території, не мав права
скасувати рішення щодо нього та надати
третій особі право на забудову на
земельній ділянці, якою раніше
користувався позивач (а.с.215).

Заперечуючи законність прийнятих
рішень суб'єктом оскарження, позивач не
вказує,які саме його права порушені
прийнятими рішеннями, та чим
стверджені його права на
користування земельною ділянкою та
будинком по вул.Річкова в
смт.Любарі,відповідні докази в справі
відсутні. За таких обставин позивач в
супереч вимогам ч. 4 ст. 70 КАС України
щодо допустимості доказів, в судовому
засіданні належними доказами не
ствердив ту обставину, що у зв'язку із
прийняттям відповідних рішень
порушено його права, прийняті рішення
не відповідають вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт.

Разом з тим суд констатує, що
оригінали рішення № 33 від 11.05.1993 року
(а.с.214), рішення № 36 від 16.06.1993 року(а.с.246)
не підписані головою,що суперечить
ст.44 Закону № 533-XII, а тому саме з цих
підстав є незаконними.

Доводи позивача щодо недійсності
оскаржуваних ним рішень з підстав їх
скріплення неналежними печатками
жодним доказом в справі не стверджені,
а тому не можуть бути взяті судом до
уваги.

Доводи відповідача та третьої особи
щодо пропуску позивачем строку
звернення до суду та залишення позову з
цих підстав без розгляду не
обгрунтовані. Позивач вказав,що про
порушення своїх прав через прийняття
рішень дізнався 24.09.2011 року ,в зв"язку з
чим звернувся до прокуратури з заявою
про порушення кримінальної справи, а
позов до суду подав 31.10.2011 року - в строк,
передбачений ст.99 КАС України.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов
ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Любарської селищної ради про визнання
рішень незаконними, їх скасування
задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення виконкому Любарської селищної
ради № 33 від 11.05.1993 року про
затвердження акта прийомки в
експлуатацію жилого будинку АДРЕСА_1 .

Визнати незаконним та скасувати
рішення виконкому Любарської селищної
ради № 36 від 16.06.1993 року про
оформлення права власності на 1/2
частину житлового будинку в АДРЕСА_1 .В
решті вимог відмовити за
безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову
суду може бути подана до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Бердичівський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня отримання
постанови, складеної в повному обсязі
.Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою,яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя :

Постанова в повному обсязі
складена 25.06.2014 року.