Справа № 826/6080/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2014 року № 826/6080/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Акмебуд"до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києвіпровизнання
протиправними та скасування
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Акмебуд" звернулося
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві про
визнання протиправними та скасування
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує наступним.
Позивачу було нараховано податкові
зобов'язання за результатами
позапланової документальної невиїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства щодо
правильності нарахування і сплати
податку на прибуток та податку на
додану вартість при взаємовідносинах з
ТОВ "Будівельна компанія
"Будрес-Інвест" за період з 01.01.2012 по
31.03.2012. Підставою для нарахування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток
є висновок податкового органу про
відсутність фактичного здійснення
операцій між позивачем та контрагентом
ТОВ "Будівельна компанія
Позивач, не погоджуючись з такими
висновками податкового органу,
зазначає, що у період, який перевірявся
податковим органом, мав фінансово -
господарські відносини з ТОВ
"Будівельна компанія "Будрес-Інвест" за
договором підряду № 01/11 від 30.03.2011, які
за твердженням позивача мали реальний
характер, та за якими було надано
послуги використані ним у власній
господарській діяльності та з метою
отримання прибутку, а документи
бухгалтерського та податкового
обліків за цими операціями були
оформлені у відповідності до вимог
податкового законодавства.
У судовому засіданні 29.05.2014
представники позивача підтримали
позовні вимоги та просили суд
задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач проти позовних вимог
заперечив, через канцелярію суду 27.05.2014
надав письмові заперечення, у яких
просив відмовити у задоволенні
адміністративного позову повністю.
Доводи відповідача викладені в
письмових запереченнях та наведені
його представником під час судового
засідання аналогічні доводам та
висновкам викладеним в акті перевірки
№752/26-54-22-01-10/30440935 від 28.11.2013, інших
доводів, крім зазначених у вказаному
акті перевірки представником
відповідача не наведено.
У судове засідання 29.05.2014 представник
відповідача не прибув.
Керуючись частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ухвалив продовжити
розгляд справи у письмовому
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача суд , -
В період з 15.11.2013 по 21.11.2013 Державною
податковою інспекцією в Оболонському
районі міста Києва Державної
податкової служби на підставі наказу
№ 1043 від 12.11.2013 та повідомлення №
1075/26-54-22 від 15.11.2013 було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акмебуд" () з питань дотримання вимог
податкового законодавства щодо
правильності нарахування і сплати
податку на прибуток та податку на
додану вартість при взаємовідносинах з
ТОВ "Будівельна компанія
"Будрес-Інвест" за період з 01.01.2012 по
За результатами перевірки складено акт
№ 752/26-54-22-01-10/30440935 від 28.11.2013, яким
встановлено порушення пунктів 138.1
статті 138 підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 647 500,00 грн. та
порушення пунктів 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на загальну суму 616
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Акмебуд" до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
були подані заперечення до акту
виїзної позапланової перевірки (вих.108
від 05.12.2013) за результатами розгляду
повідомлено про те, що акт №
752/26-54-22-01-10/30440935 від 28.11.2013 залишено без
17.12.2013 на підставі акта перевірки №
752/26-54-22-01-10/30440935 від 28.11.2013 прийняті
податкові повідомлення рішення, якими
збільшено суму грошового зобов'язання
прибуток на загальну суму 971 250,00 грн., у
тому числі за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) на 323 250,00 грн. та
додану вартість на загальну суму 924 999,00
грн., у тому числі за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) на 308
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Акмебуд" не
погоджуючись з податковими
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню звернулось з відповідним
позовом до суду.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних
Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципами адміністративного
судочинства є змагальність сторін,
диспозитивність та офіційне з'ясування
всіх обставин у справі.
Суть офіційного з'ясування всіх
обставин у справі визначена в частинах
четвертій та п'ятій статті 11 цього
Кодексу, якими встановлено, що суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
Принцип офіційного з'ясування всіх
обставин справи зобов'язує суд
встановити обставини справи для
забезпечення прийняття правосудного
рішення, в тому числі незалежно від
посилань чи доводів сторін.

При розгляді справи судом було
перевірено чи мали операції між
позивачем з ТОВ "Будівельна компанія
"Будрес-Інвест" реальний товарний
характер, можливість здійснення таких
операцій з урахуванням оперативності
проведення операцій та віддаленості
контрагентів один від одного, подальше
використання позивачем отриманих
товарів.

При цьому, суд виходив з того, що
наявність у покупця належно оформлених
документів, які відповідно до закону
необхідні для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
продавцями податкових накладних, не є
безумовною підставою для
відшкодування податку на додану
вартість в подальшому, якщо податковий
орган доведе, що відомості в таких
документах не відповідають дійсності,
наприклад, у випадку, коли не
проводилися самі операції. Також, судом
було зобов'язано позивача та
відповідача надати всі наявні докази
на обґрунтування їх правових позицій.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
позивач, у період, який перевірявся
податковим органом, мав правовідносини
з ТОВ "Будівельна компанія
"Будрес-Інвест" за договором підряду №
01/11 від 30.03.2011 предметом якого є
зобов'язання підрядника виконати
будівельно-монтажні та оздоблювальні
роботи на комплексі будівель і споруд,
що розташовані по вул. Залаегерсег 18 в
місті Херсон.

Факт здійснення робіт ТОВ "Будівельна
компанія "Будрес-Інвест" за договором
підряду № 01/11 від 30.03.2011
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями зазначеного договору,
складеними до нього договірними
цінами, локальними сметами, довідками
про вартість виконаних будівельних
робіт за формою № КБ-3, акти прийняття
виконаних будівельних робіт за формою
№ КБ-2в та податкові накладні, а факт
здійснення оплати за виконані роботи -
копії платіжних доручень.

Також позивачем на підтвердження
фактичного виконання
будівельно-монтажних та
оздоблювальних робіт за договором №
01/11 від 30.03.2011 надав суду технічну
документацію по об'єкту - Реконструкція
нежилих приміщень під торгово -
розважальний центр з офісними
приміщеннями по вул. Залаегерсег 18 в
місті Херсон.

В подальшому виконані ТОВ "Будівельна
компанія "Будрес-Інвест" роботи були
використані позивачем при
взаємовідносинах з ТОВ ТРЦ «Фабрика»
за договором підряду на виконання
будівельно-монтажних робіт № 7 від
30.06.2011, що підтверджується відповідним
договором та складеними до нього
додатковими угодами та первинними
документами, копії яких наявні в
матеріалах справи.

Відповідачем доказів, які б
спростовували пояснення позивача та
наданні ним докази суду не надано.
Зокрема, відповідачем не надано
доказів того, що ТОВ "Будівельна
компанія "Будрес-Інвест" не відобразило
у своїй податковій звітності операції
з позивачем, а також, що ним не було
сплачено податок на додану вартість з
вказаних операцій. Відтак,
відповідачем не спростовано доводів
позивача та доказів, наявних у
матеріалах справи, які доводять
реальність господарських операцій між
позивачем з ТОВ "Будівельна компанія
"Будрес-Інвест".

Посилання відповідача на акт ДПІ в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києва №
104/22.5-07/36993887 від 21.06.2013 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Будрес-Інвест", з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах з ТОВ «ВК «Віконні
системи», ТОВ «Рімнус Маркет» за період
з 01.01.2012 по 31.03.2012" не приймається до
уваги, оскільки нам вимогу суду,
відповідачем даний акт № 104/22.5-07/36993887
від 21.06.2013 не було надано, як і не
зазначено про причини неможливості
надання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідачем не наведено, а судом з
наявних матеріалів справи не
встановлено взаємозв'язку між
фінансово - господарськими відносинами
між позивачем та ТОВ "Будівельна
компанія "Будрес-Інвест" та фінансово -
господарськими відносинами між
останнім та контрагентами ТОВ «ВК
«Віконні системи» та ТОВ «Рімнус
Маркет».

З огляду на викладене, а також
враховуючи той факт, що інших доказів
та обґрунтувань, крім зазначених, на
підтвердження відсутності у позивача
прав на формування податкового кредиту
та витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування за
фінансово - господарськими відносинами
з ТОВ "Будівельна компанія
"Будрес-Інвест" за договором підряду №
01/11 від 30.03.2011 відповідачем суду не
надано та не зазначено про причини
неможливості їх надання, суд дійшов
висновку про те, що господарські
операції між позивачем та ТОВ
"Будівельна компанія "Будрес-Інвест" за
вказаними договором мали реальний
товарний характер.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу. Витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку; витрати банківських
установ.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, встановлено, що
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до статті 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з:
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; ввезення товарів (супутніх
послуг) на митну територію України в
митному режимі імпорту або реімпорту
(далі - імпорт); вивезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
експорту або реекспорту (далі -
експорт); з метою оподаткування цим
податком до експорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг), які перебувають у
вільному обігу на території України, до
митного режиму магазину безмитної
торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України; з метою оподаткування
цим податком до імпорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг) з-під митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України, для їх
подальшого вільного обігу на території
України; постачання послуг з
міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Реальність та товарність
господарських операцій між позивачем з
ТОВ "Будівельна компанія
"Будрес-Інвест" за договором підряду №
01/11 від 30.03.2011 в ході судового розгляду
справи судом було встановлено, у
зв'язку з чим суд дійшов висновку, що у
позивача було право на формування
податкового кредиту та витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування по операціях з ТОВ
"Будівельна компанія "Будрес-Інвест" за
вказаним договором.

Крім того, суд вважає за доцільне
зазначити, що відповідно до частини
другої статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав
людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД
проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено,
що у разі якщо національні органи за
відсутності будь-яких вказівок на
безпосередню участь фізичної або
юридичної особи у зловживанні,
пов'язаним зі сплатою ПДВ, який
нараховується у ланцюгу поставок, або
вказівок на обізнаність про таке
порушення, все ж таки застосовують
негативні наслідки для отримувача
оподатковуваної ПДВ поставки, який
повністю виконав свої зобов'язання, за
дії або бездіяльність постачальника,
який перебував поза межами контролю
отримувача і у відношенні якого у нього
не було засобів перевірки та
забезпечення його виконання, то такі
владні органи порушують справедливий
баланс, який має підтримуватися між
вимогами суспільних інтересів та
вимогами захисту права власності.

Відповідно до частин першої та другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Позивачем
надано оригінал платіжних доручень про
сплату судового збору у сумі 487,20 грн.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві №
від 17.12.2013 та № від 17.12.2013.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку для її апеляційного оскарження.
У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П.
Огурцов