Справа № 1003/458/2012
Суддя: Гапоненко А. П.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1003/458/2012
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючий - суддя Гапоненко
А. П. ,

при секретарі - Миронова Н. В.,

за участю позивача та представника
відповідача - ОСОБА_1, Кашуби І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква Київської області про
зобов'язання проведення перерахунку
розміру пенсії , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з даним
адміністративним позовом до
Білоцерківського міськрайонного суду
посилаючись на те, що він отримує
пенсію та перебуває на обліку у
відповідача. Пенсія нарахована згідно
ст. 24,25,27,28,40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з використанням його
заробітної плати за період з 22.01.1992 року
по 31.12.1996 року. Проте, за період з 01.01.1994
року по 31.12.1995 року не враховані суми
заробітної плати згідно довідки № 7-1
від 22.12.2006 року та акту зустрічної
перевірки ПФУ м. Біла Церква, на які
нараховувався збір до Пенсійного Фонду
у повному обсязі, але для нарахування
пенсії позивача дані внески до
Пенсійного Фонду не враховувалися.
Позивач звернувся до відповідача з
заявою про перерахунок розміру його
пенсії з врахуванням зазначеної
довідки, але йому безпідставно було
відмовлено, тому він звернувся до суду
з даним позовом, яким просить суд
визнати неправомірним відмову
відповідача щодо перерахунку його
пенсії згідно довідки №7-1 від 22.12.2006
року та обов'язати відповідача
здійснити перерахунок згідно довідки
про заробітну плату для обчислення
пенсії №7-1 від 22.12.2006 року, а також
виплатити суму недоотриманих ним
коштів за весь період.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав у повному обсязі,
пославшись на обставини та підстави,
викладені у адміністративному позові,
просить суд позов задовольнити.

Представники відповідача позов не
визнали у повному обсязі, надали суду
письмові заперечення, які підтримали
під час розгляду справи, просять суд у
задоволені позову відмовити. У
запереченнях та поясненнях
представників відповідача
зазначається, що доходи позивача,
відображені у довідці №7-1 від 22.12.2006
року, являються дивідендами, які
отримав позивач від участі працівників
у власності підприємства за 1994-1995 року.
Відповідно до п.п.3.35 п.3 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої Наказом Держкомстату
України №5 від 13.01.2004 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.01.2004 року за №114/8713
доходи за акціями та інші доходи від
участі працівників у власності
підприємства (дивіденди, відсотки,
виплати за паями), а також доходи від
здавання в оренду землі) не належать до
фонду оплати праці, тому відповідач, як
територіальний орган державної
виконавчої влади, зобов'язаний
керуватись тими нормативно-правовими
актами, які чинні на момент вчинення
будь-яких дій, зокрема, прийняття
рішення про призначення пенсії.

Заслухавши пояснення позивача,
представників відповідача, вивчивши
матеріали справи, дослідивши наявні в
ній докази, суд дійшов висновку, що
позовна заява підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено і не
заперечується сторонами, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в
м. Білій Церкві починаючи із 24.11.2006 року
і отримує пенсію за віком. 07.02.2011 року
позивач звернувся до відповідача з
заявою про здійснення перерахунку
розміру його пенсії згідно довідки №7-1
від 22.12.2006 року про його заробітну
плату, але отримав відмову від 10.03.2011
року. У зв'язку з відмовою відповідача
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом, який
зареєстрований в суді 12.04.2011 року (
а.с.4-5).

Згідно наданої суду копії
вищезазначеної довідки №7-1 від 22.12.2006
року вбачається, що вона містить дані
про заробітну плату для обчислення
пенсії позивача і на всі здійснені
виплати нараховані страхові внески до
Пенсійного фонду України ( а.с.7).

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату
праці» визначено, що заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

До інших заохочувальних та
компенсаційних виплат належать
виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» №1788-ХІІ в редакції від 10
липня 2003 року врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Відповідно до ч.1 даної статті до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином дії відповідача УПФУ в м.
Біла Церква, які полягають у відмові
здійснити перерахунок пенсії позивача
згідно довідки №7-1 від 22.12.2006 року , є
неправомірними.

Згідно ст.9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого, органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову.

Проаналізувавши встановлені по справі
конкретні обставини, оцінивши надані в
силу вимог ст. 69, 71 КАС України докази в
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є
законними та обґрунтованими.

При вирішені позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок розміру пенсійного
забезпечення ОСОБА_3 за весь період з
посиланням на ст. 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», суд до уваги не
приймає, оскільки дана стаття
стосується вимог виплати пенсії вже
нарахованої але не виплаченої.

При цьому суд враховує заперечення
відповідача щодо пропуску строків
звернення до суду і застосування
позовної давності при вирішені спору.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач 07.02.2011 року звернувся до
відповідача з заявою про здійснення
перерахунку розміру його пенсії
згідно довідки №7-1 від 22.12.2006 року про
його заробітну плату, отримав відмову
від 10.03.2011 року. У зв'язку з відмовою
відповідача позивач звернувся до суду
з даним адміністративним позовом 30.03.2011
року поштою, тому суд задовольняє
позовні вимоги позивача в межах
шестимісячного строку з 30.09.2010 року.

Виходячи з наведеного, суд приходить
до висновку, що відповідач
зобов'язаний здійснити перерахунок
розміру пенсійного забезпечення
позивача, згідно довідки про заробітну
плату для обчислення пенсії №7-1 від
22.12.2006 року, починаючи з 30 вересня 2010
року та виплатити суму недоотриманих
коштів.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 6, 66 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.с.1-2 ЗУ «Про оплату
праці» ст.ст. 70, 72, 73, 104, 121, 151, 158-167, 185-186
КАС України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати відмову Управління Пенсійного
фонду України у м. Біла Церква
Київської області щодо перерахунку
пенсії ОСОБА_3, згідно довідки №7-1 від
22.12.2006 року, неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Біла Церква
Київської області здійснити
перерахунок розміру пенсійного
забезпечення ОСОБА_3, згідно довідки
про заробітну плату для обчислення
пенсії №7-1 від 22.12.2006 року, починаючи з 30
вересня 2010 року та виплатити суму
недоотриманих коштів

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя А. П. Гапоненко