Справа № 2а/0470/1738/11
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2014 р. м. Київ
К/800/53093/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого -Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Пилипчук Н.Г.,
Федорова М.О., при секретарі судового
засідання Бовкуні В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04.04.2011 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30.10.2012 року

у справі №2а/0470/1738/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Корсіс ЛТД»

до Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Корсіс ЛТД»
звернулось до суду із позовом до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська про скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04.04.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 30.10.2012 року,
адміністративний позов задоволено,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 11.01.2011 року Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська.

У силу ст.55 КАС України суд допустив
заміну відповідача його
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить судові рішення скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову повністю.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
скаржника не погоджується, просить
залишити в силі рішення суду першої та
апеляційної інстанцій.

В судовому засіданні представник
відповідача касаційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити.
Представник позивача проти касаційної
скарги заперечував та просив у її
задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Корсіс ЛТД»,
відповідального за утримання та
внесення податків до бюджету під час
виконання договору про сумісну
діяльність від 15.02.2008 року б/н з ВАТ «АК
«Дніпроавіа» з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у сумі 1 618 221,00 грн. за червень
2010 року в рахунок майбутніх платежів,
яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалась в
періоди: з 01.04.2009 року по 30.04.2009 року, з
01.06.2009 року по 31.08.2009 року, з 01.11.2009 року
по 30.11.2009 року.

За результатами даної перевірки
складено акт № 6442/23-5/159835239 від 27.12.2010
року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 7.2.3. 7.7.1. 7.7.2. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок па додану
вартість» та п. 4.2. пп. 5.12.2 п. 5.12 розділу 5
наказу ДПА України «Про внесення змін
до податкової звітності з податку на
додану вартість» від 15.06.2005 року № 213 з
урахуванням змін внесених наказом ДПА
України від 17.03.2008 року №159, у зв'язку з
чим позивачем у відповідності з
договором про сумісну діяльність було
завищено податкові зобов'язання за
червень 2010 року у сумі 1 144 грн.;
безпідставно занижено від'ємне
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань та сумою податкового
кредиту за червень 2010 року у сумі 1 144
грн.; недостовірно визначено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
26) за червень 2010 року у розмірі 1 619 365
грн.; завищено суму ПДВ, заявлену до
відшкодування з бюджету за червень 2010
року у сумі 1 618 221 грн.

На підставі акту перевірки 11.01.2011 року
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість на 1 618 221,00
грн., визначено податкове зобов'язання
з ПДВ та зобов'язано сплатити суму
податку у розмірі 1 618 221 грн. і штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 404 555, 25
грн.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що прийняте податкове
повідомлення-рішення є неправомірним
та необґрунтованим.

З таким висновком судів колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ч.1, 2 пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніжна 20 відсотків
від звичайної ціни на такі товари
(послуги), та складається із сум
податків, зарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п.6.1 ст.6 та ст.81 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
оборотні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно із пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» сума податку що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 вказаного Закону
передбачено, якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

У відповідності до вимог п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», яким передбачено, що платник
податку може прийняти самостійне
рішення про зарахування належної йому
повної суми бюджетного відшкодування у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку наступних податкових
періодів. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
наслідками звітного періоду, в якому
виникає право на подання заяви про
отримання бюджетного відшкодування
згідно з нормами цієї статті. При
прийнятті такого рішення зазначена
сума не враховується при розрахунку
сум бюджетного відшкодування
наступних податкових періодів.

Відповідно до пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» платник податку, який має
право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації. При цьому
платник податку в п'ятиденний термін
після подання декларації податковому
органу подає органу Державного
казначейства України копію декларації,
з відміткою податкового органу про її
прийняття, для ведення реєстру
податкових декларацій у розрізі
платників.

Порядок заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість затверджений наказом
ДПА України від 30.05.97 №166.

Наказом ДПА України від 17.03.2008 №159
внесено зміни до форми податкової
декларації з податку на додану
вартість та Порядку заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість, зокрема,
встановлено обов'язкове подання
додатку 2 до податкової декларації з
податку на додану вартість - довідка
щодо сум залишку від'ємного значення
попередніх податкових періодів, що
залишається непогашеним після
бюджетного відшкодування, отриманого у
звітному податковому періоді, та
підлягає включенню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п.п. 5.12 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередніх
податкових періодах постачальникам
таких товарів (послуг). Сума податку,
фактично сплачена у попередніх
податкових періодах, визначається із
сум, які були включені до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду та не брали участі
у розрахунках бюджетного
відшкодування протягом попередніх
податкових періодів або не погашали
податкові зобов'язання наступних
звітних періодів (рядок 24).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання договору
підряду від 06.04.2009 року №09-01ЗП,
укладеного між ТОВ
«Спецбудконструкція» та ТОВ «Корсіс
ЛТД», як представником договору про
сумісну діяльність, ТОВ «Корсіс ЛТД»
перерахувало на рахунок ТОВ
«Спецбудконструкція» грошові кошти в
якості передплати за виконання наданих
послуг, що підтверджується платіжним
дорученням. В момент виникнення
податкових зобов'язань ТОВ
«Спецбудконструкція» виписало
позивачу податкову накладну №33 від
09.04.2009 року на загальну суму 7 545 271,00 грн.
в т.ч. ПДВ на суму 1 257 545,17 грн., яка була
включена в реєстр отриманих та виданих
податкових накладних за квітень 2009
року, сума ПДВ була включена до складу
податкового кредиту в декларації з ПДВ.

У зв'язку із поверненням зайво
перерахованої суми по платіжному
дорученню, ТОВ «Спецбудконструкція»
виписало та надало позивачу розрахунок
коригування кількісних і вартісних
показників до виданої податкової
накладної, на підставі чого позивач
відкоригував показники податкового
кредиту в декларації з ПДВ за квітень
2009 року. Від'ємне значення за
наслідками того періоду склало 385 403,35
грн. та було враховано у складі
податкового кредиту наступних
податкових періодів.

В червні, липні, серпні, листопаді 2009
року за зазначеним вище договором
підряду ТОВ «Спецбудконструкція»
надавало послуги учасникам договору
про сумісну діяльність на загальну
суму 3750 000,00грн. в т.ч. ПДВ 625 000,00 грн.,
820000,00 грн. в т.ч. ПДВ 136667,00 грн., 913 000,00 грн.
в т.ч. 152 176,00 грн., 1 920 769,02 грн. в т.ч. ПДВ 320
128,17 грн. Позивачем було перераховано на
рахунок ТОВ «Спецбудконструкція»
вказані грошові кошти в якості оплати
наданих послуг, що підтверджується
платіжними дорученнями. ТОВ
«Спецбудконструкція» видано позивачу
податкові накладні.

Отже, суди попередніх інстанцій
правомірно прийшли до висновку про те,
що податковий кредит у квітні, червні,
липні, серпні та листопаді 2009 року був
правомірно сформований договором про
сумісну діяльність на суму ПДВ,
сплачену у зв'язку з оплатою послуг за
договором підряду на підставі
отриманих від постачальника
податкових накладних, оформлених
відповідно до п.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», які
підтверджують нарахування та
декларування постачальниками
податкових зобов'язань з ПДВ. Отже, сума
бюджетного відшкодування в розмірі 1 618
221,00 грн. є частиною залишку від'ємного
значення, фактично сплаченого
позивачем, у попередніх податкових
періодах постачальникам товарів
(робіт, послуг).

Всі первинні документи, що
підтверджують сплату податку
постачальникам товарів, робіт, послуг в
попередніх податкових періодах, були
надані позивачем для перевірки
працівникам ДПІ.

Суму бюджетного відшкодування у
відповідності до вимог п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» позивач відобразив у рядку
25.2. декларації з ПДВ за червень 2010 року -
«сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню у зменшення податкових
зобов'язань з ПДВ наступних податкових
періодів».

Отже, платником податків за договором
про сумісну діяльність були виконані
всі вимоги закону для нарахування
податкового кредиту та отримання права
на зарахування суми бюджетного
відшкодування з ПДВ в рахунок
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку наступних податкових
періодів.

Таким чином, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком судів про те,
що позов підлягає задоволенню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Стаття 220 КАС України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 224, 230 КАС України,
суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04.04.2011 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30.10.2012 року у справі №2а/0470/1738/11 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Н.Г.Пилипчук

М.О.Федоров