Справа № 2а-745/11/0970
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р.
Справа № 18739/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2011 року про залишення позовної заяви
без розгляду по справі за позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Снятинському районі
Івано-Франківської області про
визнання незаконними податкових вимог,
-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Снятинському районі
Івано-Франківської області в якому
просив визнати незаконними податкову
вимогу від 09.07.2010 року № 2/484 та
податкову вимогу від 01.06.2010 року № 1/385.

Ухвалою судді Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 04
березня 2011 року позовну заяву залишено
без розгляду на підставі ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала мотивована тим, що позов
підлягає залишенню без розгляду на
підставі ст. 100 КАС України, оскільки
поданий із пропущенням встановленого
ст. 99 КАС України строку звернення до
адміністративного суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
ухвалу скасувати та направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим,
що судом першої інстанції неповністю
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, було порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення цього питання.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу
суддя виходив з того, що позивачем
пропущено строк звернення до
адміністративного суду, а відтак,
адміністративний позов у
відповідності до ст. 100 КАС України
підлягає залишенню без розгляду.

Проте, колегія суддів не погоджується з
обґрунтованістю таких висновків суду
першої інстанції з наступних підстав.

Пунктом 3.7 Прикінцевих положень Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" було внесено зміни до ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, які набули чинності з 30 липня
2010 року.

Згідно з цими змінами загальний строк
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи, визначений ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, зменшено з одного року до
шести місяців.

Крім того, ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
була доповнена частиною п'ятою, якою
був передбачений спеціальний
скорочений строк в один місяць для
звернення особи до адміністративного
суду з позовом щодо оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень, на
підставі якого ним може бути заявлено
вимогу про стягнення грошових коштів.

Зазначена норма підлягала
застосуванню також і щодо податкових
повідомлень-рішень, прийнятих
контролюючими органами на підставі
чинного до 1 січня 2011 року Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами".

Таким чином, із моменту набрання
чинності змінами до Кодексу
адміністративного судочинства
України, внесеними Законом України "Про
судоустрій і статус суддів", до 1 січня
2011 року строки для звернення особи з
позовом про визнання протиправним
податкових повідомлень-рішень
становили один місяць.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що
відповідно до ч. 1ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як зазначено в рішенні Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року №
1-рп/99, ч. 1 ст. 58 Конституції України щодо
дії нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права
особи, в тому числі права особи на
звернення до суду, слід визначати із
застосуванням законодавства, яке діяло
на момент виникнення відповідного
права.

Водночас неприпустимість зворотної
дії нормативно-правового акта полягає
в тому, що запроваджені ним нові норми
не можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності.

Отже, приписи нового
нормативно-правового акта не можуть
змінити обсяг прав, який було
встановлено попередніми
нормативно-правовими актами.

Таким чином, тривалість і правила
обчислення строку звернення особи до
суду визначаються за тими правилами,
які були чинними на момент початку
перебігу відповідного строку.

Отже, тривалість строку звернення до
суду не змінюється в разі подальших
змін законодавства, яке регулює
відповідні відносини. Тому строк
звернення до суду розпочинається і
закінчується з урахуванням тієї
тривалості, яка передбачалася на
момент початку перебігу відповідного
строку.

При цьому тривалість строку звернення
до суду не змінюється залежно від того,
коли було реалізоване право на позов,
тобто не залежить від того, коли було
фактично пред'явлено позов.

До 30 липня 2010 року строк звернення до
суду з позовом про оскарження
податкових повідомлень-рішень був
визначений Законом України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

Підпунктом 5.2.5 п. 5.2 ст. 5 цього Закону
було встановлено, що з урахуванням
строків давності платник податків має
право оскаржити до суду рішення
контролюючого органу про нарахування
податкового зобов'язання у будь-який
момент після отримання відповідного
податкового повідомлення. А пп. 15.1.1 п.
15.1 ст. 15 цього Закону було встановлено,
що строки давності становлять 1095 днів.

Як встановлено судом, друга податкова
вимога відповідача від 09 липня 2010 року
№ 2/484 була отримана позивачем 15 липня
2010 року.

При визначенні строків звернення до
адміністративного суду з даним позовом
повинні застосовуватись строки,
встановлені відповідно до пп. 5.2.5 п. 5.2
ст. 5 та пп. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" - 1095 днів.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся до суду
02.03.2011 року, колегія суддів дійшла
висновку, що строк звернення до суду з
позовом про оскарження другої
податкової вимоги Державної
податкової інспекції у Снятинському
районі Івано-Франківської області від
09.07.2010 року № 2/484 ним не пропущений.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального справа,
а тому її слід скасувати та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 199,
ст. 204, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Ухвалу судді Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 04
березня 2011 року про залишення без
розгляду позовної заяви у справі №
2а-745/11/0970 - скасувати та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін