Справа № 804/3424/14
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 р. Справа № 804/3424/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі
судового засідання без участі
сторінВласенка Д.О. Пасічнику Т.В.
розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду у м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Відродження» -1 про стягнення
податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області 05 березня 2014
року звернулась до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Відродження» -1, у якому просила
стягнути податковий борг по орендній
платі за землю з юридичних осіб у сумі
4176,69 грн.

Сторони у судове засідання не
з'явились, повідомлялись належним
чином, тому у відповідності до ст. 41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень ст. 128 КАС України розгляд
справи здійснюється за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Від представника позивача 28.03.2014р.
надійшло до суду клопотання про
розгляд справи в порядку письмового
провадження, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, заперечення на
позов не надав.

Відповідачу ухвала про відкриття
провадження в адміністративній справі
та повістка надсилались на адресу, що
вказана у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, рекомендованими
поштовими відправленнями, але конверт
повернувся на адресу суду з відміткою
«фірма вибула».

Згідно частини 4 статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі, за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Відповідно до статті 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"
місцезнаходження юридичної особи
або місце проживання фізичної особи -
підприємця визначається на підставі
відомостей, внесених до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців .

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів. Якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

За таких підстав суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними у ній
матеріалами, оскільки судом вжито усіх
заходів для повідомлення відповідача
належним чином про розгляд судової
справи.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються вимоги
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини справи та
надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи вбачається,
щоПриватне сільськогосподарське
підприємство «Відродження» -1 (далі -
відповідач) зареєстровано
Криничанською районною адміністрацією
Дніпропетровської області, про що до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних - осіб підприємців
внесено відповідний запис. З 25.10.2005р.
відповідач перебуває на податковому
обліку у ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровськ.

Відповідачем 13.02.2013р. було подано
звітні податкові грації з плати за
землю (земельний податок та/або орендна
плата за земельні ділянки державної
або комунальної власності) за
2013р.:№, №, але Відповідачем
були порушені строки сплати за землю
згідно п.287.3 ст. 287 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим відповідачу
були збільшені грошові зобов'язання:

30.10.2013р. збільшено грошове зобов'язання
на суму 292.15грн. згідно податкової
декларації №;

30.10.2013р. збільшено грошове зобов'язання
на суму 752,02грн. згідно податкової
декларації від №;

30.11.2013р. збільшено грошове зобов'язання
на суму 292,15грн. згідно податкової
декларації від №;

30.11.2013р. збільшено грошове зобов'язання
на суму 752,02грн. згідно податкової
декларації від №;

30.12.2013р. збільшено грошове зобов'язання
на суму 292,15грн. згідно податкової
декларації від №;

30.12.2013р. збільшено грошове зобов'язання
на суму 752,02грн. згідно податкової
декларації від №;

30.01.2014р. збільшено грошове зобов'язання
на суму 292,20грн. згідно податкової
декларації від №;

30.01.2014р. збільшено грошове зобов'язання
на суму 751,98грн. згідно податкової
декларації від №.

Таким чином, відповідач має податковий
борг в сумі 4176,69 грн. по орендній платі
за землю з юридичних осіб.

Станом на день розгляду справи
відповідач доказів оплати боргу не
надав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

З 01 січня 2011 року набув чинності
Податковий Кодекс України, який
встановлює перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Згідно п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу
України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу
України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Згідно пп. 14.1.72 ст. 14 що земельний
податок - обов'язковий платіж, що
справляється з власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв), а
також постійних землекористувачів.

Плата за землю - загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності (пп. 14.1.147. ст. 14
Кодексу)

Відповідно ст. п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового
кодексу України податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 49.2 ст. 49 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний за кожний встановлений
цим Кодексом звітний період подавати
податкові декларації щодо кожного
окремого податку, платником якого він
є, відповідно до цього Кодексу
незалежно від того, чи провадив такий
платник податку господарську
діяльність у звітному періоді.

Відповідно п. 54.1. ст. 54 Податкового
кодексу України крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу
України, строком сплати податку та
збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що
не був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового
обов'язку платника податків, у тому
числі податкового агента, визначається
календарною датою.

Враховуючи п.285.1. ст. 285 Податкового
кодексу України (далі - Кодекс), базовим
податковим (звітним) періодом для плати
за землю є календарний рік. Базовий
податковий (звітний) рік починається 1
січня і закінчується 31 грудня того ж
року (для новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців). Стаття 286
Кодексу передбачає порядок обчислення
плати за землю, де підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного органу
державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Згідно вищевказаних статей
Відповідачем 13.02.2013р. було подано
звітні податкові декларації з плати за
землю (земельний податок та/або орендна
плата за земельні ділянки державної
або комунальної власності) за 2013р., але
Відповідачем були порушені строки
сплати за землю згідно п.287.3 ст. 287
Кодексу, податкове зобов'язання щодо
плати за землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками а землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Згідно ст. 59 Кодексу, податкова вимога
надсилається (вручається) платникам
податків, які самостійно подали
податкові декларації, але не погасили
суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення (п.
59.4.). У разі коли у платника податків,
якому надіслано (вручено) податкову
вимогу, сума податкового боргу
збільшується, погашенню підлягає вся
сума податкового боргу, що виник після
надіслання (вручення) вимоги.

Відповідно до положень вказаної статті
Дніпропетровською ОДПІ надіслано
Відповідачу листом з повідомленням про
вручення податкову вимогу від 03.08.2012р.
№21 на суму 1023,36грн. Однак зазначене
поштове відправлення повернуто 08.08.2012р.
поштовим відділенням до
Дніпропетровської ОДПІ через
неможливість вручення, що посвідчено
відповідною відміткою на конверті.

Відповідно п. 58.3 ст. 58 Податкового
кодексу у разі коли пошта не може
вручити платнику податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, незнаходження фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків або з інших причин,
податкове повідомлення-рішення або
податкова вимога вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причини не
вручення.

Отже, відповідач вважається обізнаним
про обов'язок погасити податковий борг,
вищевказана вимог вважається врученою
відповідачу.

Так як, податковий борг, з моменту
прийняття податкової декларації не
переривався, то нова податкова вимога
не приймалась.

Згідно п. 95.1 - п. 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги. Стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини. Орган державної
податкової служби звертається до суду
щодо надання дозволу на погашення
усієї суми податкового боргу за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо стягнення орендної плати
за землю з юридичних осіб у сумі 4176,69
грн. обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 4-12, 41, 94, 128, 158-164, 185-186, 254, 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позовДніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Приватного сільськогосподарського
підприємства «Відродження» -1 про
стягнення податкового боргу -
задовольнити.

Стягнути з Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Відродження» -1 (, 49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Гладкова, б. 13, оф.
77)на користь державного бюджету
орендну плату за землю з юридичних осіб
у сумі 4176,69 грн. (чотири тисячі сто
сімдесят шість грн. 69 коп.)

Судові витрати по справі не стягуються.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії
постанови.Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.О. Власенко