Справа № 826/2871/14
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2871/14
Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Коротких А.
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 квітня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр теплих
покрівель" до державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н
О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 квітня 2014 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
державна податкова інспекція у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що
судом першої інстанції були неповно
з'ясовані всі обставини, що мали
суттєве значення для вирішення справи
та допущені порушення норм
матеріального права.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання та положення ст. 197
КАС України, колегія суддів приходить
до висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Податковим органом було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства по взаємовідносинах з ПП
«Єврофасад-Черкаси» за період з 01.01.2012
року по 31 грудня 2012 року.

За наслідками перевірки податковим
органом складено акт № 304/26-58-22-08-11/36538834
від 16.09.2013 року, в якому встановлено
порушення позивачем п.п. 138.1.1 п.138.1, п.138.2,
п.п. 138.8.5 п. 138.5 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток на загальну суму 191
796 грн.; п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.4 ст.
201 Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
позивачем податку на додану вартість
на загальну суму 182 663 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення-рішення №8 від 30.09.2013
року, яким позивачу донараховано
податок на прибуток підприємств на
загальну суму 239 745 грн., податкове
повідомлення-рішення № від 30.09.2013
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за податку на
додану вартість на загальну суму 228 329
грн.

За наслідками адміністративного
оскарження спірні податкові
повідомлення-рішення - без змін.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Центр теплих покрівель» та ПП
«Єврофасад-Черкаси» укладено договори
субпідряду від 17 жовтня 2012 року № 1710,
від 03 серпня 2012 року № 1710, від 03 жовтня
2012 року № 1710, від 18 травня 2012 року № 1805,
від 06 травня 2012 року № 0605, від 03
листопада 2012 року № 0311, від 08 жовтня 2012
року № 0810, від 06 червня 2012 року № 0606, від
25 липня 2012 року № 2507-1. Відповідно до
даних договорів ТОВ «Центр теплих
покрівель» (підрядник) доручає, а ПП
«Єврофасад-Черкаси» (субпідрядник)
приймає на себе зобов'язання,
відповідно до вимог
проектно-кошторисної документації,
будівельних норм та правил, в
обумовлений договором строк виконати
роботи, які передбачені даними
договорами.

На підтвердження факту реальності
вчинення господарських взаємовідносин
позивача з ПП «Єврофасад-Черкаси» до
суду першої інстанції позивачем надано
наступні документи: довідки про
вартість будівельних робіт; акти
приймання будівельних робіт;
розрахунки загальновиробничих витрат;
підсумкові відомості ресурсів;
податкові накладні; платіжні
доручення, кошториси робіт.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу. При цьому, відповідно до п.п.
14.1.228 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України, під собівартістю реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг для цілей розділу III цього
Кодексу розуміються витрати, що прямо
пов'язані з виробництвом та/або
придбанням реалізованих протягом
звітного податкового періоду товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, які
визначаються відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг .

Із системного аналізу вищевикладених
положень вбачається, що формування
податкового кредиту є правом платника
податку щодо зменшення податкових
зобов'язань звітного періоду, яке
виникає виключно за наявності
податкових накладних. Закон забороняє
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених у
складі ціни придбання товарів (робіт,
послуг), якщо ці суми не підтверджені
податковими накладними, та передбачає
відповідальність платника податків за
порушення цих вимог у вигляді
фінансових санкцій.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
реальність господарських відносин з
контрагентом підтверджується належним
чином укладеними договорами,
податковими накладними, що
підтверджують факт постачання товару,
та платіжними дорученнями про
перерахування коштів за поставлений
товар.

Матеріалами справи підтверджений факт
наявності у позивача всіх
бухгалтерських та інших
фінансово-господарських документів
(включаючи податкові накладні), що
підтверджують факт здійснення
господарських операцій з контрагентом
та оформлені згідно вимог чинного в
Україні законодавства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
на момент здійснення вказаних
правовідносин, контрагент позивача був
зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців як платник податку та
йому присвоєно індивідуальний
податковий номер.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскільки позивачем були реально
здійснені та фактично виконані
господарські операції по
взаємовідносинах з контрагентом, який
на момент здійснення господарської
діяльності був зареєстрований як
платник податку на додану вартість, то
податкові повідомлення-рішення
винесено податковим органом
безпідставно та необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.