Справа № 826/14108/13-а
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 червня 2014 року м. Київ
В/800/2390/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Зайцева
М.П. - головуючого,

Блажівської Н.Є., Веденяпіна О.А., Швеця
В.В., ШведаЕ.Ю.,

розглянувши заяву Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м.Харкова Головного управління
Міндоходів у м.Києві

про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого адміністративного
суду України від 17 квітня 2014 року

у справі за позовом заступника
прокурора Печерського району м.Києва в
інтересах держави в особі Державної
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві

до товариства з обмеженою
відповідальністю "АНТ ЯПИ" та
товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАЛКОН-2011"

про застосування наслідків нікчемного
правочину та стягнення в дохід держави
7208000 грн.,

в с т а н о в и в :

Державна податкова інспекція у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві (далі -
ДПІ) звернулася із заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
квітня 2014 року у справі за позовом
прокурора Київського району м.Харкова
в інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Харкова до товариства з
обмеженою відповідальністю "АНТ ЯПИ"
(далі - ТОВ "АНТ ЯПИ") та товариства з
обмеженою відповідальністю
"ФАЛКОН-2011"(далі - ТОВ "ФАЛКОН-2011") про
застосування наслідків нікчемного
правочину та стягнення в дохід держави
7208000 грн.

У заяві про перегляд судового рішення
Верховним Судом України з підстав,
передбачених пунктом 1 частини першої
статті 237 КАС України, ДПІ просить
допустити справу до провадження.
Посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме частини першої статті 208
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та статей 215, 216, 228
Цивільного кодексу Української (далі -
ЦК України), що потягло за собою
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
одних тих самих правових норм, заявник
додає копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 9
серпня 2012 року (справа № 2а-7192/10/2670).

Дослідивши надані матеріали, суд
вважає, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 237 КАС України заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

В пункті 4 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13 грудня 2010 року № 2 "Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України" роз'яснено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Як видно зі змісту поданої заяви, ДПІ
посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах у спорах про визнання
угод недійсними.

Проте, з такими доводами колегія суддів
погодитись не може, оскільки
подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкту та предмету
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

З ухвали Вищого адміністративного суду
України від 17 квітня 2014 року
вбачається, що у справі за позовом
заступника прокурора Печерського
району м.Києва в інтересах держави в
особі ДПІ до ТОВ "АНТ ЯПИ" та ТОВ
"ФАЛКОН-2011" про застосування наслідків
нікчемного правочину та стягнення в
дохід держави 7208000 грн., суд касаційної
інстанції, скасовуючи рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, зазначив, що застосування
правових наслідків недійсного
правочину, тобто задоволення позовних
вимог про стягнення коштів в дохід
держави, є передчасним і не ґрунтується
на нормах матеріального права, так як,
позов про визнання недійсним правочину
не заявлявся, а оспорюванні правочини
(частина третя статті 215 ЦК України)
можуть бути визнані недійсними лише в
судовому порядку, та лише після
встановлення недійсності правочину
застосовуються правові наслідки
недійсного правочину, передбачені
статтею 228 ЦК України та статтею 208 ГК
України.

З доданої до заяви копії рішення суду
касаційної інстанції, про перегляд
якого подана заява, видно, що у справі №
2а-7192/10/2670 за позовом ДПІ у Печерському
районі м.Києва до товариства з
обмеженою відповідальністю "Селтікс"
та товариства з обмеженою
відповідальністю "Абріс-09" про
стягнення в доход держави одержаних за
договором купівлі-продажу від 15
листопада 2009 року № 15/11/09
коштів, Вищий адміністративний суд
України, залишаючи без змін рішення
першої та апеляційної інстанцій,
врахував положення статті 208 ГК України
і погодився, що надавши правильну
юридичну оцінку вищезазначеному
договору, суди правильно застосували
юридичні наслідки недійсності
договору та задовольнили позовні
вимоги. Також зазначив, що до 1 січня 2011
року правочин, який вчинено з метою
завідомо суперечною інтересам держави
суперечить моральним засадам
суспільств, а тому є нікчемним, у
зв'язку з чим визнання його недійсним
не вимагається (частина перша статті 203
ЦК України та частина друга статті 215 ЦК
України).

З наведеного слідує, що різні за
змістом кінцеві судові рішення у
зазначених справах, стали можливими не
через неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а через різні
фактичні обставини у справах та
застосування різних норм
матеріального права.

Таким чином, підстави для допуску
справи до провадження для перегляду
судових рішень Верховним Судом України
відсутні.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України,

у х в а л и в :

Відмовити у допуску до провадження у
Верховному Суді України справи за
позовом прокурора Київського району
м.Харкова в інтересах держави в особі
Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Харкова до
товариства з обмеженою
відповідальністю "АНТ ЯПИ" та
товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАЛКОН-2011" про
застосування наслідків нікчемного
правочину та стягнення в дохід держави
7208000 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та не може бути
оскаржена.

Судді: