Справа № 826/15263/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Беспалова О.О., Борисюк Л.П.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№/2210 від 28.08.2013, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві, в
якому, з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог, просила
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
28.08.2013 №/2210 та №/2209.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 грудня 2013 року позов задоволено
частково - визнано протиправним і
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві від 28.08.2013
№/2209. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позовних вимог,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважає встановленими, та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив його
скасувати та ухвалити в цій частині
нову постанову, якою позов
задовольнити.

В судове засідання з'явився
представник позивача, апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник відповідача до суду не
з'явився, хоча він був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності, відповідно до ч. 4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, постанова суду - без
змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідачем проведено документальну
виїзну позапланову перевірку
СГД-фізичної особи ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2010 по 31.12.2012, за
результатами якої складено акт від
02.08.2013 №675/26-51-17-01/НОМЕР_1.

Згідно з висновками даного акту,
відповідачем встановлено порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, зокрема: пп. «а» п.19.2 ст.19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», пп.168.1.1 п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України - податок з
доходів найманих працівників
нараховувала, утримувала та
перераховувала до бюджету не в повному
обсязі за I, II, III та IV квартали 2011 року, I,
II, III та IV квартали 2012 року на загальну
суму 16259 грн.; абзацу 4 статті 2 Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» - не
перерахувала єдиний податок у сумі 430
грн. у зв'язку з використанням праці
одного найманого працівника за період
з 01.04.2011 по 31.12.2011.

Вказані висновки мотивовані тим, що
позивачем, як податковим агентом не
сплачувався податок з доходів найманих
працівників ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Обставини того, що зазначені особи були
найманими працівниками СГД - фізичної
особи ОСОБА_3 встановлені з їх пояснень,
наданих контролюючому органу листом
ГВПМ ДПІ у Дарницькому районі м.Києва.

Висновки акту було оскаржено
позивачем, яка власну позицію
мотивувала тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не
працювали на позивача, а проходили
стажування, а в частині ОСОБА_6 в основу
Акту перевірки покладено не фактичні
дані, а помилково надані нею працівнику
податкової міліції.

Враховуючи встановлені податковим
органом в ході проведення перевірки
порушень позивачем вимог податкового
законодавства, відповідачем 28.08.2013
прийнято податкові
повідомлення-рішення:

№/2210, яким позивачу у зв'язку із
встановленим порушенням пп. 168.1.1 п. 168.1
ст.168, пп. «а» п. 176.2 ст.176 Податкового
кодексу України збільшено грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами у розмірі 20 138 грн.
(16 259 грн. за основним платежем та 3879,75
грн. за штрафними санкціями);

№/2209, яким позивачу у зв'язку із
встановленим порушенням абз.4 ст. 2
Указу Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», п.296.3
ст.296, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 Податкового
кодексу України збільшено грошового
зобов'язання з єдиного податку у
розмірі 730 грн. (430 грн. за основним
платежем та 300 грн. за штрафними
санкціями).

Вважаючи, що спірні податкові
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем незаконно та
необґрунтовано, позивач звернувся до
суду з позовом про їх скасування.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення вимог позивача в частині
донарахованого позивачу єдиного
податку оскаржуваним
повідомленням-рішенням від 28.08.2013
№/2209, при цьому виходив з того, що
сума податкового зобов'язання,
нарахована вказаним податковим
повідомленням-рішенням не
підтверджується жодним доказом, є
необґрунтованою, а в ході розгляду
справи, на вимогу суду, відповідач не
зміг будь-яким чином мотивувати власну
позицію щодо його прийняття.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині визнання протиправним та
скасування повідомлення-рішення від
28.08.2013 №/2210, суд виходив з
обґрунтованості висновків
контролюючого органу про порушення
позивачем вимог пп. «а» п.19.2 ст.19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», пп.168.1.1 п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України.

Таку позицію суд мотивував тим, що
позивач здійснювала торгівельну
діяльність у чотирьох точках торгового
центру, а здійснювати торгівлю одній
людині - позивачу одразу у чотирьох
місцях фізично неможливо. Крім того,
позивачем не було надано належних,
допустимих та достатніх доказів на
підтвердження того, що гр. ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 дійсно проходили стажування, а
не були найманими працівниками
позивача, не надано доказів на
підтвердження обставин щодо строку
проходження зазначеними особами
стажування, в тому числі відносно умов
його оплати, при цьому суд враховував
відповідальну діяльність щодо
торгівлі, оскільки продавець несе
майнову відповідальність за
збереження товару, отримання грошової
виручки і її подальшу передачу
роботодавцю.

Позивач з таким рішенням суду в частині
відмови йому у задоволенні позову не
погодився, в обґрунтування апеляційної
скарги зазначив, що формальний та
бездоказовий підхід працівників
відповідача призвів до протиправного
податкового повідомлення - рішення від
28.08.2013р. №/2210. Таким чином, на
переконання позивача, висновки як акта
перевірки, так і суду під час прийняття
рішення є необґрунтованими.

Апеляційний суд враховує, що в частині
задоволення позовних вимог рішення
суду сторонами не оскаржено, у зв'язку з
чим, на підставі ч. 1 ст. 195 КАС України,
колегія суддів зазначає, що суд
апеляційної інстанції переглядає
зазначене судове рішення в межах
апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, доводам апеляційної
скарги, виходячи з наявних у справі
матеріалів, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до п.1.15 ст.15 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
від 22 травня 2003 року № 889-IV (що діяв у
період стосовно якого проводилася
перевірка до 01.01.2011), податковий агент -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ) або
фізична особа чи представництво
нерезидента - юридичної особи, які
незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Згідно з п.19.2 ст.19 Закону № 889-IV, особи,
які відповідно до цього Закону мають
статус податкових агентів, зобов'язані:
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок.

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий
кодекс України від 2 грудня 2010 року №
2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий агент щодо податку
на доходи фізичних осіб - юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу

Пунктом 18.1 статті 18 ПК України
передбачено, що податковим агентом
визнається особа, на яку цим Кодексом
покладається обов'язок з обчислення,
утримання з доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.

Згідно із пунктом 51.1 статті 51
Податкового кодексу України,
податковий агент зобов'язаний подавати
у строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку контролюючому
органу за місцем свого обліку.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Відповідно до п. 176.2 ст.176 ПК України,
особи, які відповідно до цього Кодексу
мають статус податкових агентів,
зобов'язані своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок.

З наведених норм Податкового кодексу
вбачається, що обов'язок податкового
агента нараховувати, утримувати та
перераховувати до бюджету податок з
доходів фізичних осіб (заробітної
плати) не ставиться в залежність від
наявності чи відсутності укладення
трудового договору в письмовій формі
чи цивільно-правового договору в
письмовій формі, натомість, достатньою
умовою є наявність факту відносин між
роботодавцем та найманим працівником
та виплати роботодавцем у зв'язку з цим
такому працівнику заробітної плати.

Під терміном «наймана особа»
розуміється фізична особа, яка
безпосередньо власною працею виконує
трудову функцію виключно за дорученням
або наказом роботодавця, при цьому всі
вигоди від виконання такої трудової
функції, а також усі ризики, пов'язані з
таким виконанням або невиконанням,
отримуються (несуться) роботодавцем.

Як встановлено судом, та не
заперечується сторонами СГД - фізична
особа ОСОБА_3 здійснювала господарську
діяльність у нежитловому приміщенні за
адресою: м. Київ, вул.. Магнітогорська,
1/А, де орендувала 4 торговельні
павільйони на підставі договорів
суборенди від 28.01.2012 року № 10А/А11-31/17,
від 31.07.2012 року № 22/А3-21/5, від 31.07.2012 року
№ 30/А2-21/3, від 20.07.2012 року № 29А/А2-20/3.

В період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року
позивач здійснювала діяльність за
спрощеною системою оподаткування,
обліку та звітності.

Згідно з актом перевірки, враховуючи
лист ГВПМ ДПІ у Дарницькому районі
міста Києва від 25.02.2013 № 423/9/09-008,
пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
відповідачем встановлено, що у
позивача працювали: гр.. ОСОБА_4 з
березня 2011 року по жовтень 2012 року і
отримувала заробітну плату в розмірі
3500,00 грн.; неоформлений згідно чинного
законодавства працівник гр.. ОСОБА_5,
яка працює з квітня 2012 року на посаді
продавця і отримує заробітну плату в
розмірі 2500,00 грн.; неоформлений згідно
чинного законодавства працівник гр.
ОСОБА_6, яка працює з лютого 2012 року на
посаді продавця і отримує заробітну
плату в розмірі 1250,00 грн.

На думку апеляційного суду, вказані
обставини позивачем не спростовані,
при цьому колегія суддів виходить з
того, що, як вірно звернув увагу суд
першої інстанції, та було встановлено
вище, позивач здійснювала торгівельну
діяльність у чотирьох павільйонах
торгового центру, що передбачає
необхідність використання праці
найманих працівників; в даному випадку
апеляційним судом також враховується,
що згідно з договорами суборенди, про
які зазначалося вище, орендовані
позивачем павільйони територіально не
межують один з одним (зал А, ряд 11, місце
31; зал А ряд 3 місце 21; зал А, ряд 2 місце 21;
зал А, ряд 11 місце 31).

Крім того, позивачем не надано
належних, допустимих та достатніх
доказів на підтвердження того, що гр.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійсно проходили
стажування, а не були найманими
працівниками позивача, не надано
доказів на підтвердження обставин щодо
строку проходження зазначеними
особами стажування, в тому числі
відносно умов його оплати;

Судова колегія критично оцінює
посилання апелянта на те, що в
подальшому ОСОБА_6 20.08.2013 року, ОСОБА_5
16.08.2013 року, уточнили свої пояснення,
при цьому ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_4
була в жовтні 2012р. приблизно вісім -
дев'ять днів на стажуванні у СГД ОСОБА_3,
а не працювала два роки, а на запитання
старшого лейтенанта податкової
міліції Сміяна П.О. про заробітну плату,
відповіла, що отримує 1250,00грн., тому, що
запитання зрозуміла так, яку заробітну
плату вона отримувала на лютий місяць
2013 року. В свою чергу ОСОБА_5, уточнюючи
свої письмові пояснення 16.08.2013 року,
зазначила, що у лютому 2013 р.
представники податкової міліції
Дарницького району м. Києва примусово,
шляхом залякування та під натиском
спонукали її написати неправдоподібне
пояснення, а саме, що вона з квітня 2012р.
працюю у СГД ОСОБА_3 на посаді продавця
та отримує заробітну плату у розмірі
2500,00 грн., а насправді, на той час
перевірки вона була на стажуванні у СГД
ОСОБА_3 приблизно тиждень, про що надала
друге пояснення, яке, з її слів,
відповідало дійсності.

В даному випадку апеляційним судом
враховується, що зазначені письмові
пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (які позивач
називає уточненими) були подані після
проведення перевірки, під час подання
позивачем повторних заперечень на акт,
хоча зі змісту пояснень слідує, що
обставини, на які посилаються ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 повинні були мати місце і на час
її проведення, і на час подання
позивачем перших заперечень на акт
перевірки. При цьому позивачем не
зазначено підстав, у зв'язку з чим ці
«уточнені» пояснення було надано, а
зважаючи на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5
працюють у позивача, у суду виникає
сумнів у безсторонності та
неупередженості при поданні таких
«уточнених» пояснень та
добросовісності позивача при наданні
зазначених доказів на підтвердження
власної позиції щодо неправомірного
збільшення відповідачем грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами у розмірі 20 138 грн.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що ОСОБА_5, уточнюючи свої
письмові пояснення 16.08.2013 року,
зазначила, що у лютому 2013 р.
представники податкової міліції
Дарницького району м. Києва примусово,
шляхом залякування та під натиском
спонукали її написати неправдоподібне
пояснення, разом з тим, в матеріалах
справи відсутні докази щодо звернення
ОСОБА_5 до правоохоронних органів у
зв'язку з цими обставинами або інші
докази на підтвердження цього.

У зв'язку з наведеним колегія суддів не
приймає до уваги вказані «уточнені»
пояснення, вважає що ці докази не є
належними та допустимими в розумінні
КАС України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що
позивачем не спростовані наведені в
акті перевірки та встановлені судом
обставини відносно того, що ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 мали фактичні трудові
правовідносини з позивачем, при цьому
гр.. ОСОБА_4 працювала з березня 2011 року
по жовтень 2012 року і отримувала
заробітну плату в розмірі 3500,00 грн., гр..
ОСОБА_5 працювала з квітня 2012 року на
посаді продавця отримуючи заробітну
плату в розмірі 2500,00 грн., гр. ОСОБА_6,
працювала з лютого 2012 року на посаді
продавця отримуючи заробітну плату в
розмірі 1250,00 грн.

Підсумовуючи викладене, за
встановлених обставин, та на підставі
системного аналізу наведених вище
положень п.1.15 ст.15, п.19.2 ст.19 Закону №
889-IV та пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 18.1 ст. 18, п.
51.1 ст. 51, пп. 168.1.1 п. 168.1 статті 168, п. 176.2
ст.176 ПК України, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, який відмовив у задоволенні
позовних вимог в частині визнання
протиправним та скасування
повідомлення-рішення від 28.08.2013
№/2210, так як висновки
контролюючого органу про порушення
позивачем вимог пп. «а» п.19.2 ст.19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», пп.168.1.1 п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України є
обґрунтованими.

Також апеляційний суд не вбачає
порушень судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального при
ухваленні рішення в частині
задоволених позовних вимог щодо
визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві від
28.08.2013 №/2209.

Колегія суддів також враховує, що в цій
частині рішення суду сторонами не
оскаржено, у зв'язку з чим, враховуючи
приписи ч. 1 ст. 195 КАС України, судове
рішення переглядається в межах
апеляційної скарги.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 13 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення №/2210 від
28.08.2013 - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 грудня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали складено 23 червня
2014 року

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Беспалов О.О.

Борисюк Л.П.