Справа № 806/2700/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
Житомир справа № 806/2700/14

категорія 11.5

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Сичова О.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області до Відділу Державної
виконавчої служби Малинського
районного управління юстиції
Житомирської області про визнання
дій неправомірними, скасування
постанови ВП №43455121, зобов'язання
вчинити дії,-

встановив:

Малинська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
звернулася до суду з позовом, у якому
просила визнати неправомірними дії
старшого державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Малинського районного управління
юстиції Житомирської області Рябчун
О.М. щодо відмови у прийнятті до
виконання виконавчого листа
Житомирського окружного
адміністративного суду № 2156/12,
виданого 05 червня 2012 року, про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Малинський регіон" заборгованості зі
сплати орендної плати за землю у сумі
38306,13 грн. та у відкритті виконавчого
провадження, скасувати постанову від 26
травня 2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження №43455121, а також
зобов'язати відповідача прийняти
вказаний виконавчий лист до виконання
і відкрити виконавче провадження з
його примусового виконання. В
обгрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що у державного
виконавця при винесені спірної
постанови були відсутні правові
підстави для повернення виконавчого
документа, передбачені Законом України
"Про виконавче провадження", і тому вона
є неправомірною, а виконавчий лист
№2156/12 підлягає виконанню відділом
Державної виконавчої служби
Малинського районного управління
юстиції Житомирської області.

Представник позивача надав клопотання,
у якому позовні вимоги підтримав і
просив розглядати справу без його
участі в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача надіслав
клопотання, у якому просив розглядати
справу за його відсутності. У письмових
запереченнях відповідач позов не
визнав з тих підстав, що рішення суду
про стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Малинський регіон" 38306,13 грн. боргу
прийнято після 01 січня 2011 року, тобто,
на момент дії Податкового кодексу
України, яким встановлено інший
порядок вжиття заходів щодо погашення
податкового боргу контролюючим
органом. За таких обставин винесення 26
травня 2014 року постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження є
правомірним, так як виникли обставини,
що виключають можливість подальшого
виконання рішення суду органами
державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС
України, суд розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1 статті 181 КАС
України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
статті 2 КАС України, що певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури і повинні
дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта, встановлюючи чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Тому, вирішуючи справу стосовно
правомірності рішення, прийнятого
відповідачем, що є суб'єктом владних
повноважень, суд зобов'язаний
перевірити, чи прийнято рішення на
підставі закону, в межах повноважень,
безсторонньо та добросовісно.

Судом встановлено, що постановою
старшого державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Малинського районного управління
юстиції Житомирської області від 17
січня 2014 року повернуто стягувачеві -
Малинській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області виконавчий лист Житомирського
окружного адміністративного суду
№2156/12, виданий 05 червня 2012 року, про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Малинський регіон" на користь
Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області заборгованості зі сплати
орендної плати за землю у сумі 38306,13 грн.

Після повторного пред'явлення цього
виконавчого документа для примусового
виконання старшим державним
виконавцем відділу Державної
виконавчої служби Малинського
районного управління юстиції
Житомирської області 26 травня 2014 року
прийнята постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження №
43455121.

Відмову мотивовано тим, що відповідно
до інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України №
1484/12/13-13 від 24 жовтня 2013 року роз'яснено
порядок стягнення податкового боргу.
Так, Податковим кодексом України, який
набрав чинності 01 січня 2011 року,
встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за такими рішеннями, які
здійснюють процедуру їх примусового
виконання, є контролюючі органи у
розумінні Податкового кодексу України.
При цьому органи державної виконавчої
служби до цієї процедури не
залучаються.

Суд зазначає, що в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 24 жовтня 2013 року №1484/12/13-13 міститься
детальне роз'яснення щодо порядку
стягнення податкового боргу платників
податків за статтями 95 - 99 Податкового
кодексу України.

Із змісту пункту 95.3 статті 95 цього
Кодексу випливає, що Податковим
кодексом України встановлено
особливий порядок виконання судових
рішень про стягнення коштів з платника
податків у рахунок погашення
податкового боргу. Органами стягнення
за такими рішеннями, які здійснюють
процедуру їх примусового виконання, є
контролюючі органи в розумінні
Податкового кодексу України.

Механізм виконання судових рішень про
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу, визначений главою 12
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року № 22, передбачає
оформлення інкасового доручення для
примусового стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу.

Відповідно до пункту 12.4 зазначеної
Інструкції, судове рішення, на підставі
якого з платника податків стягуються
кошти, до банку не подається, натомість
реквізити відповідного судового
рішення зазначаються в самому
інкасовому дорученні.

Згідно з абзацом другим пункту 95.3
статті 95 Податкового кодексу України, у
разі відсутності достатньої суми
коштів для погашення податкового
боргу, контролюючий орган звертається
до суду з позовом про надання дозволу
на погашення всієї суми податкового
боргу за рахунок майна платника
податків, що перебуває у податковій
заставі.

Таким чином, законодавством
передбачено окремий порядок
примусового виконання судових рішень
про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу, в якому
органи державної виконавчої служби до
цієї процедури не залучаються.

Відповідно, в зазначених випадках суд
не вбачає підстав для відкриття
виконавчого провадження в порядку,
передбаченому Законом України "Про
виконавче провадження".

З огляду на те, що процедура погашення
податкового боргу є самостійною
процедурою, яка регулюється окремими
нормами Податкового кодексу України, а
не законодавством про виконавче
провадження, тому суд дійшов висновку,
що державний виконавець відділу
Державної виконавчої служби
Малинського районного управління
юстиції Житомирської області,
приймаючи рішення про відмову
позивачеві у відкритті виконавчого
провадження №43455121, діяв у спосіб,
передбачений положеннями Закону
України «Про виконавче провадження»,
відтак, позовні вимоги є
необгрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 186, 254 КАС
України, суд,

постановив:

У задоволенні позову Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
О.П. Сичова