Справа № 872/7082/13
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 рокусправа № 804/1239/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Криворізької
центральної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27 лютого 2013
р. по справі за позовом приватного
підприємства "Нафтатранссервіс" до
Криворізької центральної міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення ,-

в с т а н о в и в:

У січні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 04 січня 2013 року № ,
прийняте Криворізькою центральною
міжрайонною державною податковою
інспекцією Дніпропетровської області
Державної податкової служби, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 189 532 грн. та
застосовано штрафні санкції у розмірі
94 766 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
лютого 2013 р. адміністративний позов
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення від 04 січня 2013
року №, прийняте Криворізькою
центральною міжрайонною державною
податковою інспекцією
Дніпропетровської області Державної
податкової служби.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норма процесуального та матеріального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову
суду, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що приватне
підприємство "Нафтатранссервіс" 22.06.1999
року зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Криворізької
міської ради Дніпропетровської
області, що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію юридичної
особи Серії АОО № 565814.

На підставі наказу Криворізької
центральної МДПІ №1205 від 29.11.2012 року
посадовою особою податкового органу,
було проведено позапланову
документальну невиїзну перевірку ПП
"Нафтатранссервіс" щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків ТОВ "Укроіл" за травень 2011
року, за результатами якої складено акт
№ 4832/220/30442560 від 13.12.2012 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення - рішення № від
04.01.2013 р., яким ПП "Нафтатранссервіс"
збільшено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 284
297 грн., у т.ч. за основним платежем 189 532
грн. та штрафних санкцій 94766 грн.

За результатами розгляду заперечень
позивача на акт перевірки податковим
органом зроблено висновок щодо
обґрунтованості висновків викладених
в акті перевірки.

Так, відповідно до висновку вказаного
акту податковим органом встановлено
допущені позивачем наступні порушення:
ч.1,5 ст.203, п.1,2 ст.215, ст.228, ст.234, ст.664 ЦК
України, що в свою чергу призвело до
завищення податкового кредиту за
травень 2012 року на суму 189 531,99 грн.;
п.п.44.1 ст.44, ст.185, 186, 188 розділу V, п.198.3, 198.4
ст.198 Податкового Кодексу України від
02.12.2010р. №2756-VI із змінами та
доповненнями, що в свою чергу призвело
до завищення податкового кредиту за
травень 2012 року на суму 189 531,99 грн.

У травні 2011 року ТОВ "Укроіл"
реалізувало ПП "Нафтатранссервіс"
нафтопродукти, а саме бензин
автомобільний марки А-95 у загальній
кількості 87150,00 кг., на загальну суму
1137192,00 гривень, у тому числі ПДВ 189 531,99
грн. Зазначена сума ПДВ включена
позивачем до складу податкового
кредиту в податковій декларації за
відповідний період.

Податковим органом при перевірці
позивача, серед іншого також було
використано довідку Броварської ОДПІ
Київської області, відповідно до якої
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин ТОВ "Укроіл" із
ПП"Нафтатранссервіс", проте не
зазначено, яким чином відбувалося
транспортування нафтопродуктів ТОВ
"Укроіл" на адресу ПП
"Нафтатранссервіс".

Таким чином, податковий орган дійшов
висновку, щодо не встановлення факту
надання послуг по перевезенню від
продавця до покупця, в зв'язку з
відсутністю (не наданням для перевірки)
документів, що засвідчують
транспортування, зберігання та
передання на відповідальне зберігання
товарів.

На підставі викладених обставин
податковим органом було зроблено
висновок щодо нікчемності правочину
між позивачем та його контрагентом.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
висновок податкового органу про
нікчемність правочину укладеного між
позивачем та його контрагентом є
безпідставним та таким, що не
відповідає нормам чинного
законодавства, а реальність здійснення
господарських операцій підтверджена
відповідними первинними документами.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Так, необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п. 1.2 п. 1, п.п. 2.1
п. 2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 і зареєстровано в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
року № 168/704), а саме: первинні документи
- це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідно до вимог пункту 3.2 статті 3
Закону України від 16.07.1999 року № 996-ХІV
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична і інші види
звітності, що використовують грошовий
примірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
01.07.2010 між ПП "Нафтатранссервіс" та ТОВ
"Укроіл" укладено договір поставки
нафтопродуктів №ДГПО-01/07/10-58.

На виконання умов договору та
враховуючи наявність передплати за
поставку нафтопродуктів, у травні 2011
року (12-го, 13-го та 16-го числа), ТОВ
"Укроіл" трьома окремими партіями
поставив (на умовах поставки EXW -
резервуар нафтобази зберігання
нафтопродуктів вказаний
постачальником), а ПП
"Нафтатранссервіс" прийняв
нафтопродукти, а саме бензин
автомобільний марки А-95 у загальній
кількості 87150,00 кг., на загальну суму
1137192,00 гривень.

Факт приймання-передачі
нафтопродуктів від продавця покупцю, у
відповідності до вимог договору,
оформлено видатковими накладними, а
саме:

№РН-0000581 від 12.05.2011р.;

№РН-0000593 від 13.05.2011р.;

№РН-0000611 від 16.05.2011р.

На виконання умов базису поставки - EXW,
транспортування нафтопродуктів
придбаних за договором поставки
здійснено власними силами позивача, з
використанням власного автотранспорту
(автомобіль марки: "Сканія", д.н. АЕ 7649
ВВ), з пункту навантаження вказаного
постачальником, що підтверджується
належними чином оформленими
товарно-транспортними документами, а
саме:

товарно-транспортна накладна № 1259 від
12.05.2011р.;

товарно-транспортна накладна №1278 від
13.05.2011р.;

товарно-транспортна накладна №1318 від
16.05.2011р.

Оскільки, відповідно до умов поставки
сторонами був застосований базис
поставки EXW - резервуар нафтобази
зберігання нафтопродуктів вказаний
постачальником - ТОВ "Укроіл", поставка
та фактична передача товару, за
вказівкою ТОВ "Укроіл", відбувались за
адресою: м. Кривий Ріг, вул. Грузова, 10,
за місцезнаходженням нафтобази
товариства з обмеженою
відповідальністю "Вибір". Відповідно до
товарно-транспортної документації
оформленої ТОВ "Вибір", як
вантажовідправника товару, останній
відпускав нафтопродукти на ім'я ПП
"Нафтатранссервіс" за вказівкою ТОВ
"Укроіл", як зберігача вищевказаних
товарів за відповідним договором
зберігання укладеним між ТОВ "Вибір" та
ТОВ "Укроіл". Вищевказане знаходить
своє відображення та додатково
підтверджується текстом описової
частини Акту перевірки (сторінка 7 Акту
перевірки).

З метою відображення операції поставки
нафтопродуктів в податковому обліку
сторін договору, ТОВ "Укроіл" видано ПП
"Нафтатранссервіс" податкову накладну
від 11.05.2011р. №43.

Відтак зобов'язання за договором
поставки сторонами виконано в повному
обсязі, ТОВ "Укроіл" здійснено поставку
нафтопродуктів ПП "Нафтатранссервіс" в
порядку та строки обумовлені
договором, а ПП "Нафтатранссервіс"
прийняло нафтопродукти у пункті
навантаження вказаному постачальником
та здійснено повну оплату їх вартості.

В подальшому ПП "Нафтатранссервіс"
здійснило реалізацію отриманих від ТОВ
"Укроіл" нафтопродуктів приватному
підприємству "Ларго" (належним чином
підтверджується видатковою накладною
№РН-0001812 та довіреністю на отримання
ТМЦ№032623 від 26.05.2011р.) та через власні
автозаправочні станції (належними
чином підтверджується
товарно-транспортними накладними №439
від 16.05.201 1р., №437 від 14.05.2011р., №448 від
18.05.2011р., №442 від 17.05.2011р., №459 від19.05.2011р.,
№460 від 19.05.2011р., №463 від 20.05.2011р., №470 від
21.05.2011р., №473 від 23.05.2011р., №454 від 19.05.2011р.,
№485 від 26.05.2011р., №477 від 24.05.2011р., №481 від
25.05.2011р., №494 від 27.05.2011р., №490 від 26.05.2011р.
та чеками реєстраторів розрахункових
операцій (касові апарати) встановлених
на автозаправочних станціях позивача
про оприбуткування нафтопродуктів).

Таким чином, факт наявності та
належності первинної документації
(оформлення у відповідності до вимог
чинного законодавства), підтверджує
здійснення господарських операцій за
договором поставки та відповідачем не
спростований.

Крім того, наведені вище обставини,
також встановлені податковим органом у
акті перевірки, на підставі якого
винесено оскаржуване податкове
повідомлення - рішення.

Щодо твердження відповідача на
відсутність у позивача
товарно-транспортних накладних на
підтвердження здійснення перевезень
вантажу, обов'язкова наявність яких
передбачена ст. 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" та п.п. 2.1, 2.4
Правил Дорожнього Руху, то суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 25.02.2009 року № 207
"Про затвердження Переліку документів,
необхідних для здійснення перевезення
вантажу автомобільним транспортом у
внутрішньому сполученні", наявність
товарно-транспортної накладної
вимагається від водія юридичної особи
або фізичної особи - підприємця, що
здійснює вантажні перевезення на
договірних умовах. Разом з тим, згідно
п. 2 зазначеного Переліку документів,
необхідних для здійснення перевезення
вантажу автомобільним транспортом у
внутрішньому сполученні для водія
юридичної особи або фізичної особи -
підприємця, що здійснює вантажні
перевезення для власних потреб
наявність товарно-транспортної
накладної не вимагається.

Крім того, Правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні
затверджені Наказом Міністерства
транспорту України від 14 жовтня 1997 року
№ 363, на які посилається відповідач, не
встановлюють правил податкового
обліку, не є законодавчими документами
з питань оподаткування і не можуть
регламентувати виключний порядок
документування в податковому обліку
валових витрат та податкового кредиту.
Вони лише встановлюють права, обов'язки
та відповідальність власників
автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами :
товарно-транспортна накладна та
подорожній лист не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Податкове законодавство не ставить в
залежність право платника податків на
податковий кредит від наявності чи
відсутності товарно-транспортних
накладних. Факт відсутності у
підприємства товарно-транспортних
накладних на поставлений товар або
наявність в таких накладних певних
недоліків при наявності інших
документів, які підтверджують факт
його передачі покупцю, не є безумовною
підставою, яка позбавляє підприємство
права віднести витрати з придбання
цього товару до складу валових витрат
та до податкового кредиту.

Таким чином, викладене вище свідчить,
що спірні господарські операції мають
реальний цикл проходження товару,
підтверджені документами первинного
бухгалтерського та податкового обліку,
складеними відповідно до встановлених
вимог, підписаними повноважними
представниками сторін та скріплених
печатками сторін та з наданих
позивачем первинних документів
можливо встановити зміст та обсяг
господарських операцій, за
результатами яких товар використаний в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, з метою
отримання економічної вигоди та
прибутку, що фактично і досягнуто, мали
як базу так і об'єкт оподаткування
податком на додану вартість.

Доводи апеляційної скарги про
правомірність висновків податкового
органу щодо нікчемності правочинів,
між позивачем та ТОВ "Укроіл" є
безпідставними, оскільки як
встановлено судом першої інстанції,
відповідачем не підтверджено
належними та допустимими доказами факт
нікчемності укладених позивачем угод,
зокрема, доказів визнання недійсними
укладених правочинів в судовому
порядку відповідачем не надано.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка
правовідносинам між позивачем та його
контрагентами, у зв'язку з чим підстави
для задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Криворізької
центральної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
лютого 2013 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту її
виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена
11.06.2014 року.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим