Справа № 2а/489/437/13 (2-а/489/15/14)
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

17 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а/489/437/13
(2-а/489/15/14)

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Коваленко І.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,судді
-Лук’янчук О.В.,судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва на
ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 15 травня 2014 року у справі
за заявою управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва про роз'яснення постанови
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 10 жовтня 2013 року по
справі №2а/489/437/2013 за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва про зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 10.10.2013 року по справі
№2а/489/437/2013 позовні вимоги задоволено.
Зобов'язано УПФ України в Ленінському
районі м. Миколаєва нарахувати і
виплатити ОСОБА_4 у відповідності до
п.«г» ч.1 ст.77 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» підвищення до
пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії
за віком починаючи з 01.05.2013 року.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.11.2013 року
вищезазначену постанову суду залишено
без змін.

25.04.2014 року УПФ України в Ленінському
районі м. Миколаєва подало заяву про
роз'яснення постанови Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 10.10.2013
року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 15.05.2014 року по справі
№2ар/489/15/14 заяву УПФ України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
роз'яснення постанови суду - залишено
без розгляду.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою, Управління подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати та роз'яснити
постанову суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В заяви про роз'яснення судового
рішення, Управління ставить питання
про роз'яснення рішення суду в частині
кінцевої дати нарахування та виплати
підвищення до пенсії.

Відмовляючи в задоволені заяви про
роз'яснення, суд першої інстанції
зазначив, що не встановлення кінцевої
дати виплати підвищення до пенсії
відповідає вимогам ст.77 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», яка не
містить обмеження виплати підвищення
пенсії та судовій практиці
Європейського Суду, обумовленої в п.23
рішення від 08.11.2005 року (Кечко проти
України), де зазначено, що якщо чинне
правове положення передбачає виплату
певних надбавок, і дотримано всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть відмовляти у
цих виплатах доки відповідні положення
є чинними.

Колегія суддів погоджується з цим
висновком суду першої інстанції та
зазначає, що встановлення кінцевої
дати здійснення перерахунку пенсії є
помилковим способом захисту порушених
прав позивача, оскільки такий вид
виплат не є строковим, а тому не може
бути призначений на певний строк, також
це суперечить самому визначенню та
суті пенсії.

Такий висновок колегії суддів
відповідає правовій позиції, яка
висловлена Верховним судом України в
постановах від 23.04.2012 року №21-239а11 та
від 19.03.2013 року в №21-53а13, в яких
зазначено, що з самого визначення
поняття пенсії випливає, що щомісячні
пенсійні виплати здійснюються на
постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу.
Цей вид виплат не є строковим, а тому не
може бути призначений на певний строк.
У цьому випадку визначається лише дата,
з якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання державної пенсії яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Таким чином, достатнім та належним
способом захисту порушених прав
позивача є саме визначення обов'язку
проведення перерахунку належного йому
щомісячного підвищення до пенсії з
дати, з якої він має право та вимагає
проведення перерахунку без обмеження
кінцевого терміну або строку протягом
якого такий перерахунок має
здійснюватись.

Отже, колегія суддів вважає, що
постанова Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 10.10.2013 року по справі
№2а/489/437/2013 є зрозумілою, та підстави
для роз'яснення постанови відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
порушень матеріального права при
вирішенні спірного питання не
допустив, прийняв законне та
обґрунтоване рішення, а наведені в
скарзі доводи правильність висновків
суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1
ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва - залишити без
задоволення, а ухвалу Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 15
травня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко Суддя:
Суддя: О.В. Лук’янчук Н.В. Вербицька