Справа № 2а/0124/235/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/9991/77008/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши у
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
на постанову Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 29
травня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2012 року у справі № 2а/0124/235/12 за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Гаспринської
селищної ради, третя особа: ОСОБА_8 про
визнання рішення незаконним та
скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись в суд
з позовом до Гаспринської селищної
ради, в якому просять визнати
незаконним та скасувати рішення 29-ї
сесії 5-го скликання №19 Гаспринської
селищної ради від 07 серпня 2008 року, яким
ОСОБА_8 передана у власність земельна
ділянка для будівництва та
обслуговування індивідуального гаражу
за адресою: АДРЕСА_1, в районі будинку №
НОМЕР_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
земельна ділянка, яка передана у
власність ОСОБА_8, розташована на
прибудинковій території, на місці
розташування ігрового майданчика
будинків №НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4,
НОМЕР_1, а оскаржуване рішення прийняте
без згоди жителів цих будинків.

Постановою Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 29
травня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2012 року, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, рішенням
Гаспринської селищної ради 29-ї сесії
5-го скликання № 19 від 07 серпня 2008 року
ОСОБА_8 передано у власність земельну
ділянку площею 0,0100 га для
будівництва обслуговування
індивідуального гаражу за адресою:
АДРЕСА_1, в районі будинку № НОМЕР_1, у
зв'язку з чим виданий державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ №521310.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що
оскаржуване рішення прийняте
відповідачем у відповідності до
положень законодавства, а земельна
ділянка, що передана ОСОБА_8 не входить
до території домоволодінь №№ НОМЕР_2,
НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 12 Земельного
кодексу України розпорядження землями
територіальних громад, а також
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу відноситься до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до положень пункту 12
Перехідних положень Земельного
Кодексу України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці третьому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до пункту 34 частини першої
статті 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської Ради вирішуються
відповідно до закону питання
регулювання земельних відносин.

Статтею 118 Земельного кодексу України в
редакції, чинній на момент вининення
спірних відносин, визначено, що
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Згідно зі статтею 116 Земельного Кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно зі статтею 42 Земельного Кодексу
України земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної та комунальної власності,
надаються у постійне користування
підприємствам, установам,
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками.

Розміри та конфігурації земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначаються
на підставі проектів розподілу
території кварталу, мікрорайону та
відповідної землевпорядної
документації.

Статтею 39 Земельного Кодексу України
визначено, що використання земель
житлової та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм,
регіональних та місцевих правил
забудови.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку"
прибудинкова територія - територія
навколо багатоквартирного будинку,
визначена актом на право власності чи
користування земельною ділянкою і
призначена для обслуговування
багатоквартирного будинку.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, рішенням Гаспринської
селищної ради 29-ї сесії 5-го скликання №
19 від 7 серпня 2008 року, яким ОСОБА_8
передана у власність земельна ділянка
площею 0, 0100 га для будівництва та
обслуговування індивідуального
гаражу, було винесено на підставі
належним чином розробленого проекту
землеустрою з відводу земельної
ділянки у власність.

Відповідно до Довідки Ялтинського
міського управління земельних
ресурсів АР Крим від 01.02.2008 року за №2162
про склад земельних угідь, яка є
складовою частиною проекту
землеустрою з відводу земельної
ділянки у власність, земельна ділянка,
що проектується до відводу ОСОБА_8 для
будівництва та обслуговування
індивідуального гаражу орієнтованою
площею 0,01 га, розташована за адресою:
АДРЕСА_1, район будинку НОМЕР_5, за
статистичним звітом Державного
комітету України по земельним ресурсам
"Звіт землі" (форма 6-зем) знаходиться на
обліку: строка 12.3 (шифр 96) "Землі, не
передані у власність, не надані в
користування в межах населеного
пункту";

Відповідно до Висновку №05/539
Управління головного архітектора
Ялтинської міської ради від 28 лютого 2008
року, який є складовою частиною проекту
землеустрою з відводу земельної
ділянки у власність, земельна ділянка
розташована у відповідності до
генплану Великої Ялти.

Порушень при складанні проекту
землеустрою з відводу земельної
ділянки у власність гр. ОСОБА_8 судами
попередніх інстанцій не встановлено,
що також підтверджується висновком
Державної експертизи землевпорядної
документації від 03 липня 2008 року №4473-25.

Крім того, як встановлено судами
попередніх інстанцій, відповідно до
довідки № 639 від 28 квітня 2012 року
Комунального підприємства
Гаспринської селищної ради "Комбінат
благоустрою", відведена ОСОБА_8
рішенням Гаспринської селищної ради
№19 від 07 серпня 2008 року у власність
земельна ділянка для будівництва та
обслуговування індивідуального гаражу
за адресою: АДРЕСА_1, в районі будинку
№НОМЕР_1 (на місці колишньої
газорозподільної місткості), площею 100
кв.м., не входить до домової території
домоволодінь № № НОМЕР_2, НОМЕР_3,
НОМЕР_4, НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

Згідно листа від 25 квітня 2012 року
Комунального підприємства Ялтинської
міської ради "Бюро технічної
інвентаризації" земельна ділянка під
колишньою газорозподільною місткістю,
не входить до території домоволодінь
№№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Постанову Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 29
травня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша