Справа № 2а-4151/10
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 р.
Справа № 27143/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Затолочного В.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Рівне Рівненської області
на постанову Рівненського міського
суду Рівненської області від 30 грудня
2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
Державна податкова інспекція в м.Рівне
про зобов'язання відповідача включити
до розрахунку пенсії, отриманий
додатковий дохід від здійснення
підприємницької діяльності в період з
червня 1993 року по лютий 1998 року,-

В С Т А Н
О В И Л А:

11.10.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про зобов'язання
відповідача включити до розрахунку
пенсії, отриманий додатковий дохід від
здійснення підприємницької діяльності
в період з червня 1993 року по лютий 1998
року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в
період з 12.05.1993 року по 28.02.1998 року окрім
заробітку, що виплачувалася йому за
основним місцем роботи - ВАТ
«Рівнельон», він отримував дохід від
здійснення підприємницької
діяльності, однак, під час призначення
та обчислення пенсії відповідач
відмовився включити до розрахунку
пенсії, отриманий додатковий дохід від
здійснення підприємницької діяльності
в період з червня 1993 року по лютий 1998
року.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 30 грудня 2010
року адміністративний позов
задоволено. Зобов'язано Управління
Пенсійного Фонду України в м.Рівне
включити до обчислення пенсії
додатковий дохід отриманий ОСОБА_1 від
здійснення підприємницької діяльності
в період з червня 1993 року по лютий 1998
року.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що на підставі довідок, виданих
податковою інспекцією, обчислюється
сума доходу, отриманого в кожному із
місяців відповідного року шляхом
ділення зазначених в довідці сум
чистого доходу на кількість місяців, за
який зазначено чистий дохід. Оскільки
позивач довідку податкової інспекції
із зазначенням суми чистого доходу за
період здійснення підприємницької
діяльності не надав, а видача довідок
про сплату страхових внесків чинним
законодавством не передбачена, то
визначити суму доходу, отриманого в
кожному із місяців відповідного
періоду немає можливості.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що не
підтверджено належними доказами у
справі посилання відповідача на
необхідність представлення позивачем
довідки від податкової інспекції про
розмір чистого доходу позивача.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та встановлено
матеріалами справи, що трудовий стаж
позивача становить 43 роки та до
трудового стажу включено роки роботи з
1966 по 03.11.2009 року. В період з 12.05.1993 по
28.02.1998 р. окрім заробітку, що
виплачувався позивачу за основним
місцем роботи - ВАТ «Рівнельон», він
отримував дохід від здійснення
підприємницької діяльності.

Відповідно до договору № 10п від 12
травня 1993 року, укладеного між
позивачем як підприємцем та ПП
«Процесор» з 12.05.1993 по 28.02.1998 р. він
виконував роботи по ремонту,
технічному обслуговуванню, введенню в
експлуатацію обчислювальної техніки
та друкарських машин.

19.01.2010 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про включення
отриманого ним додаткового доходу від
здійснення підприємницької діяльності
за період 1993-1998 років до обчислення
пенсії. Однак відповідачем відмовлено
у включенні додаткового доходу за
вказаний період до розрахунку пенсії з
посиланням на те, що позивачем не
подано довідку податкової інспекції із
зазначенням сум чистого доходу за
період здійснення ним підприємницької
діяльності, а видача довідок про сплату
страхових внесків чинним
законодавством не передбачена, то
визначити суму доходу, отриманого в
кожному із місяців відповідного
періоду немає можливості.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» для обчислення
пенсії враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 1
липня 2000 року, незалежно від перерв, та
за весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року.

У відповідності до абз. 5 ч.1 ст.40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
заробітна плата (дохід) за період
страхового стажу до 1 липня 2000 року
враховується для обчислення пенсії на
підставі документів про нараховану
заробітну плату (дохід), виданих у
порядку, встановленому законодавством,
а за період страхового стажу починаючи
з 1 липня 2000 року - за даними, що
містяться в системі персоніфікованого
обліку.

На підтвердження суми виплаченого
доходу Приватним підприємством
«Процесор» видано довідку №1 від 19.10.2009
року про виплачений дохід ОСОБА_1

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», до виплати
(доходів), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Позивачем для призначення та
обчислення пенсії за віком серед інших,
визначених законом документів подано
на розгляд відповідача докази
перерахування страхових внесків у
Пенсійний фонд, договір №10п від 12.05.1993 з
ПП «Процесор» на виконання робіт,
довідку №1 від 19.10.2009 року, видану
приватним підприємством «Процесор»
про виплачений дохід в період з червня
1993 року по лютий 1998 року, копію
свідоцтва про реєстрацію
підприємницької діяльності №3779/45456п/93
від 07.05.93, в якому вказано вид
діяльності, таблицю розрахунку чистого
доходу, розрахунок страхових внесків в
Пенсійний фонд, копії довідок про
відсутність заборгованості по сплаті
внесків в Пенсійний фонд та податків до
ДПІ м. Рівне.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
сплачено страхові внески на користь
відповідача, що стверджується
оглянутими платіжними дорученнями (
а.с. 17 - 23).

Судом першої інстанції перевірено, а
колегія суддів погоджується, що всі
платежі повністю узгоджуються з
розміром доходу виплаченого на користь
позивача та відображеного у довідці
приватного підприємства «Процесор» №1
від 19.10.2009 року про виплачений дохід
ОСОБА_1 за відрахуванням норм витрат у
розмірі 40%, що враховуються при
оподаткуванні доходів громадян, які
займаються підприємницькою діяльністю
без створення юридичної особи.

В матеріалах справи наявні також
повідомлення Пенсійного фонду про
доплату внесків за 1995 рік та 1 квартал
1996 року та підтвердження оплати
позивачем по такому повідомленню, що
підтверджує факт наявності у
розпорядженні відповідача відомостей
про розмір оподатковуваного доходу
позивача за спірний період.

Факт сплати позивачем в повному обсязі
та належним чином всіх податків і
зборів (обов'язкових платежів), внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування підтверджується
довідкою відповідача від 17.09.2009 року за
№ 2091/02-Д та довідкою ДПІ м. Рівне №10178
від 16.09.2009 року.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів вважає, що позивачем було подано
на розгляд відповідача всі документи,
визначені законом та на підставі яких
відповідач має можливість встановити
всі дані для обчислення пенсії з
урахуванням доходу як за основним
місцем роботи так і від
підприємницької діяльності в період 1993
- 1998 років.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм у оскаржуваному судовому
рішенні належну правову оцінку, відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
30 грудня 2010 року у справі №2а-4151/10 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

В.С.Затолочний