Справа № 169/7014/13-а (2а/369/243/13)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/800/3265/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 06
вересня 2013 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 листопада
2013року

у справі №369/7014/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області

про скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Горенської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області (далі по тексту
Горенська сільська рада), яким просив
скасувати рішення відповідача від
06.06.2013 року щодо відмови у задоволенні
клопотання позивача про надання
безоплатно у власність земельної
ділянки без його погодження,
орієнтовною площею 0,25 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд у межах села Горенка Київської
області та зобов'язати Горенську
сільську раду винести на засідання
чергової сесії та розглянути
клопотання позивача про виділення та
передачу у власність земельної ділянки
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд у межах села Горенка Київської
області орієнтовною площею 0,25 га без
його погодження у відповідності і в
строки, встановлені чинним
законодавством України.

Постановою Києво-Святошинського
району Київської області від 06 вересня
2013року у справі №369/7014/13-а, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26 листопада 2013 року у зазначеній
справі, в задоволені позову відмовлено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
необґрунтованості позивачем своїх
вимог, оскільки, за умови невизначення
конкретного місце розташування
бажаної до приватизації ОСОБА_4
земельної ділянки, у Горенської
сільської ради відсутня можливість
винесення на розгляд сесії сільської
ради питання про безоплатну передачу
земельної ділянки.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_4
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

Горенська сільська рада подала до
Вищого адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошувала на відповідність
судових рішень обставинам справи та
вимогам законодавства України.
Відповідач просив залишити касаційну
скаргу без задоволення, судові рішення
- без змін.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права і наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до
Горенської сільської ради із заявою
про безоплатне надання земельної
ділянки.

До заяви позивачем додано копія
паспорту заявника та його
ідентифікаційний код, графічні
матеріали з бажаним місцем
розташування земельної ділянки в межах
с.Горенка, копія договору доручення.

Згідно рішення Горенської сільської
ради XXІІ сесії VI скликання від 06 червня
2013року «Про розгляд звернення ОСОБА_4,
зареєстрованого в АДРЕСА_1»
відповідачем вирішено до розгляду по
суті звернення позивача від 26 квітня 2013
року повернутись після приведення
заяви у відповідність до статті 118
Земельного кодексу України.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до частини 6, 7 статті 118
Земельного кодексу України, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України
наголошує, що законодавцем не наділено
відповідача повноваженнями щодо
визначення місця розташування
земельної ділянки для безоплатної
передачі громадянам. Навпаки, до
клопотання про передачу земельної
ділянки саме громадянином повинно
додаватись викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування такої ділянки.

На вказаний вище порядок безоплатного
отримання землі судами попередніх
інстанцій обґрунтовано звернуто увагу
ОСОБА_4 Порушення норм матеріального
права судами не відбулось.

З огляду на викладене, Горенська
сільська рада, приймаючи оскаржене
рішення, діяла на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Рішення судів про відмову в
задоволенні позовних вимог
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права.

В обґрунтування касаційної скарги
ОСОБА_4 фактично покладені доводи, які
зводяться до переоцінки доказів у
справі та не свідчать про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 06
вересня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26 листопада 2013року у справі
№369/7014/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: