Справа № 820/7726/14
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 червня 2014 р.
№ 820/7726/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Єгупенко В.В. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом

Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
суми ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фонд загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
робочого органу Харківського міського
центру зайнятості, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з зазначеним
позовом та просить суд стягнути в
примусовому порядку з ОСОБА_1 (ідент.
номер НОМЕР_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає за адресою: 61068, АДРЕСА_1, на
користь Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, в особі
Харківського міського центру
зайнятості. незаконно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 8023 грн. 99
коп. вісім тисяч двадцять три 99 коп.).

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що відповідачу було
надано статус безробітного та
призначено допомогу по безробіттю. Під
час проведення перевірки було
встановлено факт, що ОСОБА_1, який
зареєстрований в центрі зайнятості як
безробітній, отримував заробітну плату
від ТОВ «Пансіонат Сонячна поляна» з
яким був у трудових відносинах з 02.09.2013
року. Незаконно отримана допомога по
безробіттю у сумі 8023,99 грн., ОСОБА_1 до
теперішнього часу не сплачена.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового розгляду справи був
повідомлений своєчасно та належним
чином, що підтверджується матеріалами
справи, подав заяву про розгляд справи
за відсутністю позивача.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

На підставі вищевикладеного,
відповідно до положень ст.41, ст.128 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
представників сторін в порядку
письмового провадження на підставі
наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, дослідивши зібрані по
справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав та мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що
15.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся за
сприянням у працевлаштуванні до
Харківського міського центру
зайнятості, де і був зареєстрований з
відкриттям персональної картки НОМЕР_2.

Судом встановлено, що згідно поданої
особистої заяви ОСОБА_1, від 15.05.2013 року,
відповідачу було надано статус
безробітного згідно з наказом від
22.05.2013 року № НТ130522 і відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" та "Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітним підприємницької
діяльності" призначена виплата
допомоги по безробіттю з 22.05.2013 р. по
16.05.2014 р.

Згідно п. 5 Порядку № 60/62, Харківським
міським центром зайнятості проведена
перевірка обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення ОСОБА_1 За
результатами цієї перевірки
встановлено, що під час перебування на
обліку як безробітний у Харківському
міському центрі зайнятості, відновідач
знаходився у трудових відносинах з ТОВ
«Пансіонат «СОНЯЧНА ДОЛИНА», згідно
наказу про прийняття на роботу від
02.09.2013 № 43-ОК та отримував дохід.

Харківським міським центром
зайнятості виданий наказ № 439 від 07.03.2014
р. «Про повернення коштів, виплачених
як допомога по безробіттю ОСОБА_1, в
якому зазначалась сума, яка підлягає
поверненню, а саме 8023,99 коп. за період з
02.09.2013 р. по 19.11.2013 р. (а.с.6).

Згідно п.7 Порядку № 60/62, зазначений
наказ разом з листом-претензією №
ХМЦЗ-02-5744-22/14 від 11.03.2014 р., направлений
Відповідачу з пропозицією повернути
кошти у сумі 8023,99 грн., протягом 15 днів з
дня отримання претензії, у
добровільному порядку (а.с.5-6).

В зв'язку із встановленими обставинами
справи суд зазначає, що згідно ч.2 ст. 36
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 статті 6 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 02.03.2000, № 1533-III,
зі змінами та доповненнями, (далі по
тексту - Закон № 1533) право на
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття та соціальні послуги мають,
зокрема, застраховані особи.

Стаття 7 Закону № 1533 визначає, що
видами забезпечення за цим Законом є:
допомога по безробіттю, у тому числі
одноразова її виплата для організації
безробітним підприємницької
діяльності; допомога по частковому
безробіттю; допомога на поховання у
разі смерті безробітного або особи, яка
перебувала на його утриманні. Видами
соціальних послуг за цим Законом та
Законом України "Про зайнятість
населення" є: професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях;
профорієнтація; пошук підходящої
роботи та сприяння у працевлаштуванні,
у тому числі шляхом організації
громадських робіт для безробітних у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України; надання
роботодавцям, які працевлаштовують
громадян, зазначених у частині першій
статті 14 Закону України "Про зайнятість
населення", компенсації відповідно до
статті 26 Закону України "Про зайнятість
населення"; надання роботодавцям -
суб'єктам малого підприємництва, які
працевлаштовують безробітних,
компенсації відповідно до статті 27
Закону України "Про зайнятість
населення"; надання громадянам віком
старше 45 років, страховий стаж яких
становить не менше 15 років, ваучера для
підтримання їх конкурентоспроможності
шляхом перепідготовки, спеціалізації,
підвищення кваліфікації за професіями
та спеціальностями для пріоритетних
видів економічної діяльності;
інформаційні та консультаційні
послуги, пов'язані з працевлаштуванням.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
зайнятість населення" від 05.07.2012 р. №
5067-VI (далі - Закон № 5067) діяльність
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, спрямовується і
координується Міністром - керівником
центрального органу виконавчої влади у
сфері соціальної політики. Центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через територіальні
органи. Територіальні органи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
районах, районах у містах, містах є
юридичними особами публічного права.
До сфери управління центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, можуть
належати підприємства, установи та
організації. Фінансування діяльності
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції та виконання ним функцій,
передбачених цим Законом та Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", здійснюється за
рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 5067
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, його територіальні органи
відповідно до покладених на них
завдань здійснюють управління та
оперативне розпорядження фінансовими
ресурсами Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в межах
затвердженого бюджету Фонду
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", управління майном.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 20 Закону № 1533
передбачено, що центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, його
територіальні органи, з метою
реалізації завдань, покладених на них
відповідно до цього Закону та Закону
України "Про зайнятість населення",
взаємодіють з органами доходів і
зборів, центральним органом виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сферах трудових
відносин, соціального захисту
населення, іншими центральними
органами виконавчої влади, Державною
прикордонною службою України шляхом
обміну відповідною інформацією про
отримані особами, зареєстрованими в
установленому порядку як безробітні,
доходи від здійснення підприємницької
діяльності, роботи за кордоном,
виконання роботи за трудовим
договором, у тому числі за
сумісництвом, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими угодами
(договорами), ведення особистого
селянського господарства, проведення
інших заходів по виконанню цього
Закону.

Згідно п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону № 5067
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, його територіальні органи
відповідно до покладених на них
завдань проводять розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення в
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади у сфері
соціальної політики, центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
Пенсійним фондом України. Таке
розслідування здійснюється шляхом
звіряння даних, зазначених у
документах страхувальника, з базою
даних центрального органу виконавчої
влади, що забезпечує формування та
реалізує державну податкову і митну
політику, та Пенсійного фонду України,
а у разі потреби - шляхом проведення
виїзних планових та позапланових
перевірок страхувальників;

Згідно п. 4 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
та Державної податкової адміністрації
України від 13.02.2009 року № 60/62 для
проведення перевірки центри
зайнятості взаємодіють з Державною
податковою адміністрацією України та
Пенсійним фондом України шляхом обміну
інформацією про отримані особами, які
перебувають на обліку в державній
службі зайнятості як безробітні,
доходи від провадження
підприємницької діяльності, виконання
робіт за трудовим договором, у тому
числі за сумісництвом, під час роботи
за кордоном, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими
договорами.

Пунктами 6 та 8 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України від 13 лютого 2009
р. N 60/62, визначено, що у разі
встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. У разі відмови особи чи
роботодавця повернути кошти, а також у
разі неповернення їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону № 5067
зайнятість - не заборонена
законодавством діяльність осіб,
пов'язана із задоволенням їх особистих
та суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно.

У пункті 2 цієї ж статті Закону
визначено, що безробітний - це особа
віком від 15 до 70 років, яка через
відсутність роботи не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів як джерела існування, готова та
здатна приступити до роботи.

У ч. 3 ст. 3 Закону № 5067 встановлено, що
зайнятість населення забезпечується
шляхом встановлення відносин, що
регламентуються трудовими договорами
(контрактами), провадження
підприємницької та інших видів
діяльності, не заборонених законом.

Відповідно до п. 20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007
року № 219 виплата допомоги по
безробіттю припиняється, зокрема, у
разі виявлення факту подання
недостовірних даних, що мав місце під
час перебування особи на обліку як
безробітної, або неповідомлення
державної служби зайнятості про виїзд
за межі України з метою
працевлаштування чи провадження іншої
діяльності, спрямованої на отримання
прибутку.

Згідно ч. ч. 2 та 3 ст. 36 Закону № 1533
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг. У разі
виїзду особи, зареєстрованої в
установленому порядку як безробітна,
за межі України з метою
працевлаштування чи здійснення іншої
діяльності, спрямованої на отримання
прибутку, така особа зобов'язана
повідомити про це державну службу
зайнятості. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (стаття 86 КАС України).

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги стосовно стягнення
з ОСОБА_1 витрат з допомоги по
безробіттю внаслідок умисного
невиконання ним своїх обов'язків та
зловживання ними є обґрунтованими,
підтверджуються матеріалами справи, не
спростовані відповідачем, а відтак
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
суми - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою:
61068, АДРЕСА_1, на користь Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, в особі
Харківського міського центру
зайнятості незаконно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 8023.99
(вісім тисяч двадцять три грн., 99 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Єгупенко В.В.