Справа № 357/3093/14-а
Суддя: Жарікова О. В.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/3093/14-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області в
складі головуючого судді Жаріковій
О.В., розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Біла Церква справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної екологічної інспекції у
Київській області Державної
екологічної служби України про
визнання протиправним та скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до
Білоцерківського міськрайонного суду
в порядку адміністративного
судочинства із зазначеним позовом, у
якому просить визнати протиправною та
скасувати постанову державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Київської
області Ярмоли С.В., від 20.02.2014 р. про
накладення на неї адміністративного
стягнення у вигляді штрафу. 20.02.2014 року
відповідачем складено акт перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами ПП «Еріс», та встановлено
порушення підприємством вимог ст. 32, 33
Закону України «Про відходи». Даний
позов позивач мотивує тим, що
постановою державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Київської області Ярмолою
С.В., від 20.02.2014 р. її, як старшого
оператора-касира АЗС, яке належить ПП
«Еріс», притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 грн., за ст. 82 КУпАП
за провадження господарської
діяльності без дозволів та лімітів на
утворення і розміщення відходів на 2014
рік. Позивач зазначає, що відповідно до
вимог Закону ПП «Еріс» відсутнє у
переліку власників відходів, яким
необхідно одержати ліміти на утворення
та розміщення відходів на 2014 рік. Також,
позивач зазначила, що не являється
посадовою особою ПП «Еріс», і тому
постанова інспектора є протиправною.

Позивач в судове засідання не
з»явилася, про час розгляду справи
повідомлена належним чином, подала до
суду, через канцелярію суду заяву, в
якій позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила розглянути
справу у її відсутність.

Представник відповідача до суду не
з'явився, про час розгляду справи
повідомлені належним чином, подали до
суду заперечення, в яких просили
відмовити в задоволенні вказаного
адміністративного позову як
необгрунтованого.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе
вирішити справу в порядку письмового
провадження.

Оглянувши матеріали справи,
проаналізувавши докази в їх
сукупності, суд приходить до висновків,
які мотивує наступним чином.

В судовому засіданні встановлено, що 20
лютого 2014 року Державна екологічна
інспекція у Київській області
Державної екологічної служби України
склала акт перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами ПП «Еріс», згідно
якого було виявлено порушення ПП
«Еріс» вимог ст. 32,33 Закону України «Про
відходи», а саме провадження
господарської діяльності без дозволів
та лімітів на утворення і розміщення
відходів на 2014 рік. На підставі акту
перевірки ПП «Еріс» державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Київської
області Ярмолою С.В., було складено
протокол відносно старшого
оператора-касира АЗС, яке належить ПП
«Еріс», ОСОБА_1, за вчинення нею
адміністративного правопорушення,
відповідальність за яке передбачена
ст. 82 КУпАП України та на підставі
даного протоколу складена постанова
про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850,00 грн.. Однак, судом
встановлено, що ОСОБА_1 являється
старшим оператором-касиром АЗС, яке
належить ПП «Еріс». Перевірка
здійснювалась по відношенню до об"єкта
ПП «Еріс», а тому до адміністративної
відповідальності може бути притягнута
лише посадова особа цього
підприємства. Оскільки ОСОБА_1 не
являється посадовою особою ПП «Еріс»,
тому її не можна притягнути до
відповідальності в якості посадової
особи ПП «Еріс».

Таким чином, державний інспектор з
охорони навколишнього природного
середовища Київської області Ярмола
С.В., під час складання протоколу та
винесення постанови про накладення
адміністративного стягнення допустив
помилку, прирівнявши ОСОБА_1 до
посадових осіб ПП «Еріс».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні усі адміністративні
справи з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб»єктів владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 82 КУпАП порушення
вимог щодо поводження з відходами під
час їх збирання, перевезення,
зберігання, оброблення, утилізації,
знешкодження, видалення або
захоронення - тягне за собою накладення
штрафу на громадян від двадцяти до
вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян і на
посадових осіб, громадян - суб»єктів
підприємницької діяльності - від
п»ятдесяти до ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Як вказано вище, в даному випадку
підставою для винесення постанови про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності є
фіксування правопорушення в протоколі
про адмінправопорушення, а також, в
акті перевірки.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне
з»ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

В вищевказаній постанові вказано про
порушення позивачем вимог ст. 32, 33
Закону України «Про відходи».

За ст. 32 Закону України «Про відходи» з
метою обмеження та запобігання
негативному впливу відходів на
навколишнє природнє середовище та
здоров»я людини забороняється,
зокрема, вести будь-яку господарську
діяльність, пов»язану з утворенням
відходів, без одержання від
уповноважених органів виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
лімітів на обсяги утворення та
розміщення відходів.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
відходи» зберігання та видалення
відходів здійснюються відповідно до
вимог екологічної безпеки та
способами, що забезпечують максимальне
використання відходів чи передачу їх
іншим споживачам (за винятком
захоронення).

Зберігання та видалення відходів
здійснюються в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування з
врахування вимог земельного та
природоохоронного законодавства, за
наявності спеціальних дозволів, у яких
визначені види та кількість відходів,
загальні технічні вимоги, заходи
безпеки, відомості щодо утворення,
призначення, методів оброблення
відповідно до встановлених лімітів та
умови їх зберігання.

Визначені для зберігання та видалення
відходів місця чи об»єкти повинні
використовуватися лише для заявлених
на одержання дозволу відходів.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» розміщення відходів
дозволяється лише за наявності
спеціального дозволу на визначених
місцевими радами територіях у межах
установлених лімітів з додержанням
санітарних і екологічних норм
способом, що забезпечує можливість їх
подальшого використання як вторинної
сировини і безпеку для навколишнього
природного середовища та здоров»я
людей.

Статтею 42 Закону України «Про відходи»
передбачено, що особи, винні в
порушенні законодавства про відходи,
несуть дисциплінарну, адміністративну,
цивільну чи кримінальну
відповідальність за порушення
встановленого порядку поводження з
відходами, що призвело або може
призвести до забруднення
навколишнього природного середовища,
прямого чи опосередкованого
шкідливого впливу на здоров»я людини
та економічних збитків; самовільне
розміщення чи видалення відходів.

За ст. 82 КУпАП за вказані в даній
постанові порушення законодавства про
відходи до адміністративної
відповідальності можуть бути
притягнуті громадяни, посадові особи,
громадяни - суб»єкти підприємницької
діяльності. Державною екологічною
інспекцією у Київській області
проводилася перевірка АЗС ПП «Еріс», а
тому позивача було піддано
адміністративному стягненню як
посадову особу підприємства.

Відповідно до наказу № 38 від 12.07.2013 року
ПП «Еріс» позивача переведено на
посаду старшого оператора-касира АЗС з
12.07.2013 року, що підтверджується копією
наказу. Таким чином встановлено, що
позивач перебуває в трудових
відносинах з ПП «Еріс».

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 14 КУпАП посадові особи
підлягають адміністративній
відповідальності за адміністративні
правопорушення, зв»язані з
недодержанням установлених правил у
сфері охорони порядку управління,
державного і громадського порядку,
природи, здоров»я населення та інших
правил, забезпечення виконання яких
входить до їх службових обов»язків.

Чинний КУпАП не має власного визнання
терміну - «посадова особа».

У КК УРСР (1960 року) під посадовими
особами розумілися особи, які постійно
чи тимчасово здійснюють функції
представників влади, а також займають
постійно чи тимчасово на
підприємствах, в установах чи
організаціях незалежно від форм
власності посади, пов»язані з
виконанням організаційно-розпорядчих
або адміністративно-господарських
обов»язків, або виконують такі
обов»язки за спеціальним
повноваженням. Основними ознаками
того, що особа вважається посадовою, є
виконання нею
організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських
функцій, або ж виконання функцій за
спеціальним повноваженням, яким особа
наділяється повноважним органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, центральним органом
державного управління із спеціальним
статусом, повноважним органом чи
повноважною службовою особою
підприємства, установи, організації,
судом або законом.

В Постанові Пленуму Верховного Суду
України за № 5 від 26.04.2002 року зазначено,
що організаційно-розпорядчі обов»язки
- це обов»язки по здійсненню
керівництва галуззю промисловості,
трудовим колективом, ділянкою роботи,
виробничою діяльністю окремих
працівників на підприємствах, в
установах чи організаціях незалежно
від форми власності. Такі функції
виконують, зокрема, керівники
міністерств, інших центральних органів
виконавчої влади, державних,
колективних чи приватних підприємств,
установ і організацій, їх заступники,
керівники структурних підрозділів
(начальники цехів, завідуючі відділами,
лабораторіями, кафедрами), їх
заступники, особи, які керують
ділянками робіт (майстри, виконроби,
бригадири тощо).

Адміністративно-господарські
обов»язки - це обов»язки по управлінню
або розпорядженню державним,
колективним чи приватним майном
(установлення порядку його зберігання,
переробки, реалізації, забезпечення
контролю за цими операціями тощо). Такі
повноваження в тому чи іншому обсязі є
у начальників планово-господарських,
постачальних, фінансових відділів і
служб, завідуючих складами,
магазинами, майстернями, ательє, їх
заступників, керівників відділів
підприємств, відомчих ревізорів та
контролерів тощо. При цьому для того,
щоб особа вважалася службовою
(посадовою) такі обов»язки мають
виконуватися нею як на постійній
основі, так і тимчасово, на підставі
спеціального повноваження.

Згідно посадової інструкції оператора
АЗС ПП «Еріс»,
організаційно-розпорядчими чи
адміністративно-господарськими
функціями оператор АЗС не наділений.

А тому суд вважає, що позивач не є
суб»єктом відповідальності за
вищевказане адмінправопорушення,
оскільки забезпечення виконання тих
правил поводження з відходами, за які
її притягнуто до відповідальності, не
входить до її службових обов»язків,
позивач, також, не належить до числа
посадових осіб ПП «Еріс», тобто в діях
позивача відсутній склад
адмінправопорушення, передбачений ст.
82 КУпАП.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді скарги або протесту
на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень: 1) залишає
постанову без зміни, а скаргу або
протест без задоволення; 2) скасовує
постанову і надсилає справу на новий
розгляд; 3) скасовує постанову і
закриває справу; 4) змінює захід
стягнення в межах, передбачених
нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Згідно ст. 55 Конституції України права
і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб. Кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що в діях позивача
відсутній склад вищевказаного
адмінправопорушення.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі
про адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за таких обставин:
відсутність події і складу
адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши докази по справі в їх
сукупності, суд вважає, що оскаржувану
постанову належить скасувати, а
провадження по справі про
адміністративне правопорушення, -
закрити.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України
рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб»єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 55 Конституції України, ст.ст. 9-11, 14, 82,
245, 251, 256, 268, 280, 283, 283 КУпАП, ст.ст. 32, 33, 42
Закону України «Про відходи», ст.. 55
Закону України «Про охорону
навколишнього середовища» ст. 6, 8, 17, 122,
128, 158-163, 171-2, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову № 000483 від 20.02.2014 року
державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Київської області Ярмоли Сергія
Васильовича про накладення
адміністративного стягнення за ст. 82
КУпАП, у вигляді штрафу на ОСОБА_1, а
провадження по справі про дане
адміністративне правопорушення, -
закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Жарікова