Справа № 872/15379/13
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2014 рокусправа № 804/11110/13-а

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А.
Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25.09.2013 року
у справі №804/11110/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сільверстоун
інвестмент» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів про скасування
рішення, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ТОВ «Сільверстоун
інвестмент» (далі по тексту - позивач)
звернулося до суду з позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
(далі по тексту - відповідач), в якому
просило визнати протиправним та
скасувати рішення Дніпропетровської
митниці про коригування митної
вартості товарів №110000003/2013/000043/2 від
23.05.2013 року та відмову у визнанні
заявленої митної вартості №17-11-2/442 від
17.06.2013 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.09.2013 року позовні вимоги задоволено.

З постановою суду першої інстанції не
погодилась Дніпропетровська митниця
Міндоходів, яка подала апеляційну
скаргу, в якій просила скасувати
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог. Свої вимоги обґрунтувала тим, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з наданням невірної оцінки обставинам
справи. Апелянт вказував, що відповідно
до Угоди про застосування статті VІІ
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (ст.17, додатка
ІІІ, параграфа 6). За результатами
формато-логічного контролю
автоматизованою системою аналізу
ризиків по ВМД « 110050004/2013/002967 від 22.05.2013
року виявлено, що надані для митного
оформлення документи не містять усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів. При здійсненні контролю
співставлення заявленої митної
вартості товару із даними, які містять
в електронних митних деклараціях, за
якими ввозився такий самий товар було
з'ясовано, що заявлена митна вартість
складає - 1,025 дол. США/кг (8,19 грн./кг), а за
даними, які містяться в ЕМД «
110100000/2013/214344 від 16.05.2013 року, митна
вартість такого самого товару складає
1,48 дол. США/кг (11,83 грн./кг). Апелянт
вказав, що митницею повністю дотримано
вимог чинного законодавства щодо
проведення процедури консультацій для
обрання методу визначення митної
вартості товару. Апелянт вважав, що
відповідачем розглянуто було
додаткові документи, надані позивачем
та надано обґрунтовану відмову у
визнанні заявленої митної вартості: в
наданій калькуляції розрахунок
загальної вартості товару здійснено у
валюті контракту №27/02 від 27.02.2013 року
доларах США, перерахунок єгипетського
фунта до долара США у даному документі
було здійснено за курсом 1 дол. США (USD) =
6,30 єгипетських фунтів (EGP), що не
підтверджено посиланням на будь-яку
фінансову установу на дату
встановлення курсу, разом з тим за
інформацією сайту Центрального банку
Єгипту у всесвітній мережі Інтернет
курс 1 дол. США становив 6,93365
єгипетських фунтів.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права
та правової оцінки обставин у справі,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведено неможливості
застосування кожного наступного
методу, чим порушено правило
послідовності, визначене МК України.
Суд першої інстанції вважав, що у
митного органу не було підстав для
визначення митної вартості «полуниці
замороженої» за резервним методом,
тобто за ціною 1,4800 USD, з урахуванням
того, що при здійсненні митного
оформлення товару позивачем були
надані всі передбачені чинним
законодавством документи, необхідні
для митного оформлення товару за ціною
договору, не врахував доводи
відповідача стосовно неможливості
визначення митної вартості товару за
ціною договору з тих підстав, що
позивачем не було надано договір з
третіми особами, пов'язаний із
договором поставки, оскільки, згідно
умов контракту витрати по поставці СІF
за договором перевезення несе
постачальник, а не покупець, отже
витрати не могли бути понесені
позивачем.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ
«Сільверстоун інвестмент», згідно
зовнішньоекономічного контракту №27/02
від 27.02.2013 року, укладеного позивачем з
фірмою «LASHEIN FOR IMPORT, EXPORT and COMMERCIAL AGENCIES»
(Єгипет), імпортувало на митну
територію України товар: заморожену
полуницю вагою 25000 кг.

22.05.2013 року ТОВ «Сільверстоун
інвестмент» до Дніпропетровської
митниці було подано вантажну митну
декларацію № 110050004/2013/002967, в якій
визначено митну вартість товару за
ціною контракту щодо товарів, які
імпортуються (метод №1) - 1,025 USD. За
результатом проведеної митної оцінки
митним органом 23.05.2013 року прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів №110000003/2013/000043/2 з тих
підстав, що документи не містять всіх
даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості. У зв'язку з цим митний орган
застосував резервний метод визначення
«замороженої полуниці», тобто за ціною
1,4800 USD. ТОВ «Сільверстоун інвестмент»
запропоновано надати додаткові
документи, а саме: каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
документи, що підтверджують вартість
фрахту; документи, що підтверджують
вартість страхування; висновки про
вартісні та якісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, позивач не надав
додаткові документи, у відповідності
до положень п.7 ст.55 МК України, під
гарантійне зобов'язання ТОВ
«Сільверстоун інвестмент» 23.05.2013 року
було здійснено оформлення митної
декларації №/2013/002997 за митною
вартістю товарів, визначеною
відповідачем.

11.06.2013 року своїм листом № 1386 ТОВ
«Сільверстоун інвестмент» просило
анулювати рішення №110000003/2013/000043/2 від
23.05.2013 року, при цьому в обґрунтування
свого прохання надало
Дніпропетровській митниці додаткові
документи: експертний ДТПП КП №Э-116 від
23.05.2013 року, прейскурант цін від 25.04.2013
року на заморожену продукцію від
компанії «LASHEIN FOR IMPORT, EXPORT and COMMERCIAL AGENCIES»,
комерційну пропозицію від 25.04.2013 року,
калькуляцію (розрахунок вартості) від
25.04.2013 року (в тому числі: інвойс від
16.05.2013 року № 5463, страховий поліс,
квитанції по транспортуванню до порту,
роботі електричного генератора,
портовим послугам та підключенню
контейнера до електромережі в порту,
квитанція по вартості фрахту,
квитанції по сплаті кур'єрських послуг,
контракт від 27.02.2013 року № 27/02,
специфікацію №2 від 25.04.2013 року, інвойс
№ 1180 від 27.04.2013 року, сертифікат про
походження товару форми «А» № 077143 від
07.05.2013 року, сертифікат якості № 37/2013
від 27.04.2013 р., ВМД країни відправлення №
6685 від 28.04.2013 року). 17.06.2013 року митницею
прийнято рішення за №17-11-2/442, яким ТОВ
«Сільверстоун інвестмент» відмовлено
у визнанні заявленої митної вартості
«замороженої полуниці», поставленої
згідно контракту № 27/02 у зв'язку з тим,
що позивачем невірно було зроблено
розрахунок митної вартості
поставленого товару, та у зв'язку з
неподанням всіх необхідних додаткових
документів.

Відповідно до пп.23, 24 ч.1 ст.4, статтями 49,
52, 53 МК України (в редакції, яка діяла на
момент спірних правовідносин) митним
оформленням є виконання митних
формальностей, необхідних для випуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення; митним
контролем є сукупність заходів, що
здійснюються митними органами в межах
своїх повноважень з метою забезпечення
додержання норм цього Кодексу, законів
та інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи,
міжнародних договорів України,
укладених у встановленому законом
порядку. Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; ести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації. Декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, мають право: надавати митному
органу (за наявності) додаткові
відомості у разі потреби уточнення
інформації; на випуск у вільний обіг
товарів, що декларуються: у разі
визнання митним органом заявленої
митної вартості товарів - за умови
сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю; у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням митного органу про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною митним
органом; у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування. У разі якщо
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.1, 3, 6 ст.54, 57 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу. Митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі, зокрема, невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості;
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Статтею 57 МК України врегульовано
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту за методами:
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Аналізуючи докази у справі та
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції стосовно відсутності
обґрунтованого сумніву щодо заявленої
митної вартості товару та необхідності
надання декларантом додаткових
документів, необґрунтованої
неможливості застосування методу
визначення митної вартості товару за
ціною договору, та зазначає, що
відповідачем не надано доказів
розбіжностей у наданих документах та у
розрахунку митної вартості, оскільки,
товар «заморожена полуниця»
поставлялася за контрактом з компанією
«LASHEIN FOR IMPORT, EXPORT and COMMERCIAL AGENCIES», ціна
контракту - 25625 доларів США, яка була
переведена по курсу гривні 7,993. Товар
поставлявся на умовах СІF Одеса, які
передбачають понесення витрат на
страхування, перевезення та інших за
договором (навантаження,
розвантаження) за рахунок
постачальника, які є складовою ціни
товару. Законодавець встановив
вичерпні підстави витребування митним
органом додаткових документів,
наявність яких відповідач не довів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, постанову суду
першої інстанції слід залишити без
змін, як таку, що прийнята з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200,205,206 КАС
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
25.09.2013 року у справі №804/11110/13-а -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.М. Лукманова

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
Т.С. Прокопчук