Справа № 2а-4112/09/2670
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 червня 2014 року м. Київ
В/800/2642/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Швеця В.В.,

Єрьоміна А.В.,

Кравцова О.В.,

Шведа Е.Ю.,

Юрченко В.П.,

розглянувши заяву Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві (далі - ДПІ) про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 12 травня 2014 року у справі за
її позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтер-Енерго Буд"
(далі - ТОВ "Інтер-Енерго Буд"),
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бучацький
консервний завод" (далі - ТОВ "Бучацький
консервний завод") про стягнення
коштів,

в с т а н о в и л а:

Постановою Окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2009 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 3
березня 2011 року, в задоволенні позову
ДПІ про застосування наслідків
недійсності угоди № 15/02 від 15 лютого 2006
року укладеної між ТОВ "Інтер-Енерго
Буд" та ТОВ "Бучацький консервний завод"
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12 травня 2014 року рішення
судів залишено без змін.

У червні 2014 року ДПІ подало до Вищого
адміністративного суду України заяву
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 12 травня 2014 року,
посилаючись на неоднакове
застосування касаційним судом норм
матеріального права, а саме статті 208
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), що потягло за собою
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового
правозастосування заявник надав копію
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 9 серпня 2012 року (справа
№ К/9991/20012/11).

Згідно із статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Вказаний перелік підстав для подання
заяви про перегляд Верховним Судом
України судових рішень в
адміністративних справах є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.

В пункті 4 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13 грудня 2010 року № 2 "Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України" роз'яснено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Як вбачається зі змісту поданої заяви,
ДПІ посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах у спорах щодо визнання
правочинів нікчемними.

Проте, з такими доводами колегія суддів
погодитись не може, оскільки
подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкту та предмету
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

З ухвали Вищого адміністративного суду
України від 12 травня 2014 року, про
перегляд якої ставиться питання
вбачається, що суд касаційної
інстанції залишаючи без змін рішення
судів першої й апеляційної інстанцій,
якими відмовлено у задоволенні
позовних вимог, погодився з їх
висновком, що сама по собі спірна угода
не є такою, що суперечить інтересам
держави та суспільства, а санкції,
встановлені частиною першою статті 208
ГК України, не можуть застосовуватися
за сам факт несплати податків (зборів
чи інших платежів), зокрема однією зі
сторін, що є самостійним
правопорушенням. Крім того, санкції,
встановлені частиною першою статтею 208
ГК України, є конфіскаційними,
стягуються за рішенням суду в доход
держави за порушення правил здійснення
господарської діяльності, а отже є не
цивільно-правовими, а
адміністративно-господарськими як
такі, що відповідають визначенню
частини першої статті 238 ГК України.
Таким чином, такі санкції можуть
застосовуватися лише протягом строків
встановлених статтею 250 ГК України.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 9 серпня 2012 року (справа №
К/9991/20012/11), на яку посилається заявник,
судами попередніх інстанцій
встановлено відсутність фактичної
поставки товару за договором
купівлі-продажу від 15 листопада 2009 року
№ 15/11/09 та спрямованість умислу
відповідачів при укладенні договору на
неправомірне отримання податкової
вигоди (відшкодування податку на
додану вартість за рахунок коштів
Державного бюджету України при
фактичній відсутності як поставки
товару, так і сплати податку на додану
вартість), що свідчить про укладення
зазначеного договору з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства. У зв'язку з чим,
касаційний суд погодився з висновками
судів попередніх інстанцій щодо
правомірності застосування юридичних
наслідків недійсності цього договору,
встановленими частиною першою 208 ГК
України.

З наведеного слідує, що різні за
змістом судові рішення у зазначених
справах, стали можливими не через
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а через різні
фактичні обставини у справах та
застосування різних норм
матеріального права.

Таким чином, підстави для допуску
справи до провадження для перегляду
судового рішення Верховним Судом
України у даній адміністративній
справі відсутні.

Керуючись статтями 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтер-Енерго Буд",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бучацький
консервний завод" про стягнення коштів,
для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 12
травня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.В. Швець

А.В. Єрьомін

О.В. Кравцов

Е.Ю.Швед

В.П. Юрченко