Справа № 805/4016/14
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 р.
Справа №805/4016/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 16 год. 03
хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Олішевська В.В.,
при секретарі судового засідання
Неженцеві М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України
Кіровському районі м. Донецька

до відповідача: Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька

про: стягнення суми витрат на виплату
та доставку пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період 01.10.2013 року по
28.02.2014 року в
розмірі 69783,23 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: Приходько О.Ф. - за довір.,

від відповідача: Шмельова О.С.,
Богомазова І.В. - за довір.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі
м. Донецька, звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат на виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період 01.10.2013 року по
28.02.2014 року в розмірі 69783,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-XIV
(далі - Закон № 1105) у разі настання
страхового випадку на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
покладено обов'язки по своєчасному та
повному відшкодуванню шкоди,
заподіяної застрахованій особі
внаслідок ушкодження її здоров'я або в
разі смерті, виплачуючи особам, які
перебували на її утриманні, пенсію по
інвалідності (у зв'язку з втратою
годувальника) внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Позивач зазначив, що УПФУ в Кіровському
районі м. Донецька на адресу
відповідача направлялися акти
щомісячної звірки по особовим справам
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період за з жовтня 2013
року по лютий 2014 року в сумі 69783,23 грн.,
які не були прийняті Відділенням ФСС у
зв'язку із тим, що особам, якім
виплачується пенсія не перебували на
утриманні померлого або не мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання.

Також позивач зазначив, що відмова
Відділення ФСС прийняти до заліку та
відшкодувати позивачу суму наведених
витрат з виплати пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання є незаконною та
необґрунтованою. Згідно частини 1
статті 1 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку із втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом. Якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

У судовому засіданні представник
позивача надав заяву про уточнення
позовних вимог, відповідно до якої
просив суд стягнути суму витрат на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.01.2013 року по
28.02.2014 року в розмірі 69783,23 грн., а саме:
невідшкодовані суми витрат по втраті
годувальника: основний розмір - 64768,64
грн., щомісячна цільова допомога - 209
грн., поштовий збір (доставка) - 177,72 грн.,
всього - 65155,36 грн.; невідшкодовані суми
витрат на поховання: поховання - 1087,76
грн., поштовий збір (доставка) - 6,46 грн.,
всього - 1094,22 грн.; невідшкодовані суми
витрат по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання: основний розмір - 3105,20
грн., щомісячна цільова грошова
допомога - 418 грн., доставка - 10,45 грн.,
всього - 3533,65 грн.

Відповідач надав заперечення на
позовну заяву відповідно до яких
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька направлені акти
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.10.2013 року по
28.02.2014 року на загальну суму 69783,23 грн.

Позивачем та відповідачем проведено
щомісячні звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за жовтень 2013 року - лютий
2014 рокуза наслідками яких складені
відповідні акти.

Із вказаних актів та списків осіб, що не
прийняті до заліку виконавчою
дирекцією Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань
України в Кіровському райні м. Донецька
та розрахунку суми позову, вбачається,
що відповідачем не прийняті до
відшкодування витрати Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Донецька, які складаються із
основного розміру пенсії та
відповідних поштових витрат по
пенсіонерам, оскільки особи зазначені
у Акті були працездатними на час смерті
годувальника, отримали каліцтво за
межами України, смерть непов'язана з
виробництвом, відсутні висновки МСЕК
про наявність причинно - слідчий
зв'язок, а також особи, якім
виплачувалась пенсія, які закінчили
навчання.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року N 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено,
що загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту четвертого цієї
статті за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відповідно до статті 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. Страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутись до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно із частиною 16 статті 34 вказаного
Закону, виплата пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання провадиться потерпілому
відповідно до законодавства про
пенсійне забезпечення, крім випадків,
передбачених пунктом 2 статті 8 та
статтею 9 цього Закону.

Частиною 3 статті 30 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що пенсія по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання призначається відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Також частиною 1 статті 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування "
визначено, що пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " (надалі Закон)
визначений перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків у
разі настання страхового випадку.

Відповідно статті 28 Закону, страховими
виплатами є грошові суми, які згідно із
статтею 21 цього Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків виплачує застрахованому чи
особам, які мають на це право, у разі
настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:

1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого);

3) страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому;

4) страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника;

5) страхової виплати дитині, яка
народилася інвалідом внаслідок
травмування на виробництві або
професійного захворювання її матері
під час вагітності;

6) страхових витрат на медичну та
соціальну допомогу.

Згідно із статтею 33 Закону, у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є :

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

З матеріалів справи судом встановлено,
що особи ОСОБА_6 (40 років), ОСОБА_7 (45
років) , ОСОБА_8 (36 років), ОСОБА_9(24 роки),
ОСОБА_10 (51 рік), ОСОБА_11 (51 рік), ОСОБА_12(44
роки), ОСОБА_13 (49 років), ОСОБА_14 (43 роки),
ОСОБА_4 (39 років), ОСОБА_15 (47 років),
ОСОБА_16 (39 років), ОСОБА_17 (32 роки),
ОСОБА_18 (34 роки), ОСОБА_19 (37 років),
ОСОБА_20 (44 роки), ОСОБА_21 (41 роки), ОСОБА_22
(35 років), ОСОБА_23 (33 роки), ОСОБА_24 (34
роки), ОСОБА_25 (43 роки), ОСОБА_26 (46 років),
ОСОБА_27 (45 років), ОСОБА_28 (42 роки),
ОСОБА_29 (32 роки), ОСОБА_30 (46 років),
ОСОБА_31 (34 роки), ОСОБА_32 (41 рік), ОСОБА_33
(28 років), ОСОБА_34 (43 роки), ОСОБА_35 (29
років), ОСОБА_36 (41 рік), ОСОБА_37 (44 роки),
ОСОБА_38 (45 років), ОСОБА_39 (37 років),
ОСОБА_40 (48 років), ОСОБА_41 (39 років),
ОСОБА_42 (30 років), ОСОБА_43 (23 роки),
ОСОБА_44 (26 років), ОСОБА_45
(44 роки), ОСОБА_46 (46 років), ОСОБА_47 (42
роки), ОСОБА_31 (42 роки), ОСОБА_48
(24 роки), ОСОБА_49 (48 років),
ОСОБА_50 (52 роки), ОСОБА_51 (24 роки), ОСОБА_5
(38 років), ОСОБА_52 (32 роки),
ОСОБА_53 (45 років), ОСОБА_54 (47 років),
ОСОБА_55 (33 роки), ОСОБА_56 (44 роки),
ОСОБА_57 (31 рік), ОСОБА_58 (25
років), ОСОБА_59 (45 років), ОСОБА_60 (37
років), ОСОБА_61 (47
років), ОСОБА_62 (38 років), ОСОБА_63 (51 рік),
ОСОБА_64 (32 роки), ОСОБА_65 (43 роки), ОСОБА_66
(40 років), ОСОБА_67 (51 рік), ОСОБА_68 (35
років) ОСОБА_69 (39 років), ОСОБА_70 (36
років), ОСОБА_71 (45 років), ОСОБА_72 (22 роки),
ОСОБА_73 (28 років), ОСОБА_74 (53 роки),
ОСОБА_75 (25 років), ОСОБА_76 (51 рік), ОСОБА_77
(53 роки), ОСОБА_78 (35 років), ОСОБА_79 (42
роки), ОСОБА_80 (52 роки), ОСОБА_81 (44 роки),
ОСОБА_82 (45 років), ОСОБА_83 (46 років),
ОСОБА_84 (42 роки), ОСОБА_85 (36 років),
ОСОБА_86 (50 років), ОСОБА_87 (38 років),
ОСОБА_88 (34 роки), ОСОБА_89 (41 рік) на момент
смерті годувальника не досягли 55 років.
Доказів непрацездатності вказаних
осіб на момент смерті годувальників
суду не надано.

В зв'язку з чим суд зазначає, що
відповідач правомірно відмовився
відшкодовувати витрати з виплати
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, оскільки на час смерті
годувальника вищезазначеним особам не
виповнилось 55 років та у матеріалах
справи відсутні докази
непрацездатності цих осіб.

Крім того, в матеріалах справи наявні
копії документів розпорядження про
призначення пенсій, акти про нещасні
випадки, свідоцтва про смерть осіб, які
були годувальниками які свідчать про
вказані обставини.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача витрат по особовим справам
ОСОБА_90 та ОСОБА_91 суд зазначає
наступне.

З пенсійних справ ОСОБА_90 та ОСОБА_91
встановлено, що за життя вони
отримували пенсію у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

В досліджених пенсійних справах
ОСОБА_90 та ОСОБА_91 відсутні документи,
що підтверджують причинний зв'язок їх
смерті з нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням. Відтак, підстав для
відшкодування відповідачем витрат
позивача по вказаним особам немає.

Також встановлено, що ОСОБА_92 на момент
смерті її чоловіка ОСОБА_93, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок нещасного
випадку, виповнилось 56 років, але вона
працювала, що підтверджується копією
її трудової книжки. ОСОБА_94 на момент
смерті її чоловіка ОСОБА_95, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_7 внаслідок хвороби,
виповнилось 62 роки, але вона працювала,
про що в матеріалах справи наявні
докази. Отже, зазначені особи, у
відповідності до положень Закону
№1105-XIV на мають право на отримання
страхових виплат за рахунок
відповідача, в зв'язку з чим пенсія,
призначена їм позивачем у зв'язку з
втратою годувальника не підлягає
відшкодуванню.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача суми пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва, виплаченої ОСОБА_96, ОСОБА_97,
ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100 та витрат на її
доставку, суд зазначає наступне.

ОСОБА_96 отримала травму в 1966 році у м.
Коломні, Московської області. Згідно
висновку МСЕК вона визнана інвалідом
першої групи внаслідок трудового
каліцтва. Розпорядженням Кіровського
міськвідділу соціального забезпечення
Донецької області від 16.07.1976 року
ОСОБА_96 призначена пенсія по
інвалідності.

ОСОБА_97 отримав травму 21 червня 1990 року
на території Якутської АРСР, висновком
МСЕК визнаний інвалідом 3 групи
внаслідок трудового каліцтва
безстроково, у зв'язку із чим йому була
призначена та виплачується пенсія по
інвалідності.

ОСОБА_98 отримав травму у 1967 році в м.
Єршов, Саратовської області,
Російської РСФР (територія колишнього
СРСР), висновком МСЕК визнаний
інвалідом 1 групи внаслідок трудового
каліцтва безстроково, у зв'язку із чим
йому була призначена та виплачується
пенсія по інвалідності.

ОСОБА_99 отримав травму 23 квітня 1985 року
на території Української РСР,
висновком МСЕК визнаний інвалідом 3
групи внаслідок трудового каліцтва
безстроково, у зв'язку із чим йому була
призначена та виплачується пенсія по
інвалідності.

ОСОБА_100 отримав травму 01 лютого 1966 року
в м. Гремячинськ (Пемської області),
висновком МСЕК визнаний інвалідом 2
групи внаслідок трудового каліцтва
безстроково, у зв'язку із чим йому була
призначена та виплачується пенсія по
інвалідності.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійних
захворювань, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно п. "а" ст. 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення " громадянам
України - переселенцям з інших держав,
які не працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійних захворювань
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Згідно п. 3 розділу XI Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності " відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI цього
Закону встановлено, що вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Таким чином, обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
сплати Фонду страхових внесків
підприємств, на яких ушкоджено здоров`я
потерпілого.

Як вбачається з абз. 7 пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності ", Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Відповідно до Законів України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", "Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" та "Про пенсійне
забезпечення" розроблено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійних захворювань та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійних
захворювань.

Цей Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійних
захворювань та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійних
захворювань.

Відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до пунктів "а",
"в", "г" статті 26, статей 37, 38, та пенсії,
виплачені відповідно до статей 91, 92
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" в разі настання
страхових випадків.

Пунктом 4 зазначеного Порядку
передбачено, що відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Згідно Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" встановлено, що
страхові виплати мають бути пов'язані
із страховими випадками, що спричинені
ушкодженням здоров'я або професійних
захворювань застрахованої особи.

Відповідно ст. 1 Угоди "Про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення" від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, а
тому позовні вимоги управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Донецька до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості з відшкодування
основного розміру пенсії та цільової
грошової допомоги на прожиття,
виплаченої за період з 01.10.2013 року по
28.02.2014 року ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98,
ОСОБА_99, ОСОБА_100 підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача витрат на виплату пенсії
ОСОБА_102 суд зазначає наступне.

З пенсійної справи ОСОБА_102
встановлено, що він отримав травму 13
серпня 2008 року на території Російської
Федерації. Згідно "Акту № 1 о несчастном
случае на производстве" вбачається, що
потерпілий перебував у трудових
відносинах з філією Державного
відкритого акціонерного товариства
"Донецькшахтопроходка" (Україна, м.
Донецьк, пр. Полеглих Комунарів, 102), що є
резидентом України. ОСОБА_102
встановлена 3 група інвалідності
безстроково у зв'язку із чим позивач
виплачує йому пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону
№ 1105-XIV Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів. Якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином суд зазначає, що відповідач
має відшкодувати позивачу понесені ним
витрати по виплаті пенсії ОСОБА_102

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача витрат на виплату пенсії
ОСОБА_103 та ОСОБА_104 суд зазначає
наступне.

З пенсійної справи ОСОБА_104
встановлено, що він отримав травму 19
вересня 1994 року на території
Російської Федерації (м. Гуково,
Ростовська область), з 23 березня 1995 року
отримує пенсію по інвалідності.

ОСОБА_103 отримує пенсію по втраті
годувальника - батька ОСОБА_105, який був
громадянином Російської Федерації та
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві на території Російської
Федерації (м. Москва). Згідно
"Акту №5 о несчастном случае на
производстве" ОСОБА_103 перебував у
трудових відносинах з Відкритим
акціонерним товариством
"Всероссийский институт легких
клапанов".

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 09
вересня 1994 року між частиною держав
колишнього СРСР передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'яза ного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на тери торію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, котра стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території Російської Федерації, а
також пенсію по втраті годувальника
утриманцям померлого на території РФ
внаслідок нещасного випадку на
виробництві є уповноважений орган
Російської Федерації.

В зв'язку з чим суд зазначає, що позовні
вимоги в частині відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій по особовим справам ОСОБА_103 та
ОСОБА_104 не підлягають
задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач відмовився відшкодувати
позивачу витрати, понесені з виплати
пенсій по втраті годувальника ОСОБА_106
та ОСОБА_107 Відмову відповідач
обґрунтував тим, що зазначені особи
втратили право на виплату пенсій за
рахунок Фонду, оскільки досягли
18-річного віку та не навчаються.

Відповідно до пенсійних справ
встановлено, що позивачем здійснюється
виплата пенсії по втраті годувальника
ОСОБА_106, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_107,
ІНФОРМАЦІЯ_2, як дітям померлих, які є
учнями, студентами денної форми
навчання та мають право на отримання
вказаних виплат до закінчення
навчання.

Як вбачається з довідки № 813 від 29.12.2011
року, виданої Донецьким професійним
гірничим ліцеєм, ОСОБА_106 дійсно
навчався за спеціальністю маляр з
01.09.2010 року по 25.05.2012 року.

Як вбачається з довідки № 340 від 07.02.2013
року, виданої Державним учбовим
закладом "Донецький центр професійно -
технічної освіти", ОСОБА_107 дійсно
навчалась за спеціальністю "цветовод -
флорист" з 01.09.2011 по 30.06.2013 року.

Відповідно до статті 33 Закону України N
1105-XIV у разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
мають діти, які є учнями, студентами
(курсантами, слухачами, стажистами)
денної форми навчання - до закінчення
навчання, але не більш як до досягнення
ними 23 років.

Оскільки ОСОБА_106 та ОСОБА_107 закінчили
навчання, вони не мають права на
страхові виплати від відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі
м. Донецька з кінцевої дати їх
навчання.

Щодо відшкодування суми витрат по
похованню суд зазначає наступне.

ОСОБА_108, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.09.2009 року
отримувала пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

ОСОБА_44 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 08.01.2009 року
отримувала пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, померла ІНФОРМАЦІЯ_9.

ОСОБА_109 ІНФОРМАЦІЯ_5, з 18.11.1998 року
отримував пенсію по інвалідності в
наслідок трудового каліцтва, помер
ІНФОРМАЦІЯ_10

ОСОБА_110 ІНФОРМАЦІЯ_11, з 15.02.1972 року
отримувала пенсію по втраті
годувальника, померла ІНФОРМАЦІЯ_12.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону
№ 1105 у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

«Порядком проведення витрат на
поховання у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826 та постановою правління Фонду від 03
жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на
поховання та пов'язані з цим ритуальні
послуги у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання» визначено,
що витрати на поховання провадяться у
разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 13 Закону № 1105
страховим випадком є нещасний випадок
на виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг.

Також суд зазначає, що частиною 9 статті
34 Закону № 1105, встановлено, що у разі
смерті потерпілого причинний зв'язок
його смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Інструкцією про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженою
наказом Міністерства охороною здоров'я
України від 15 листопада 2005 року № 606,
встановлено, що органом, який
встановлює причинний зв'язок смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, є МСЕК.

На підставі викладеного на відповідача
покладено обов'язок щодо відшкодування
позивачу допомоги на поховання у
випадку, коли особа, яка отримує цю
допомогу, перебувала на утриманні
померлого або мала на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
та причинний зв'язок смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом підтверджено
висновками МСЕК.

Суд зазначає, що в матеріалах
матеріалах справи відсутні висновоки
МСЕК про причино-наслідковий зв'язку
смерті потерпілого з професійним
захворюванням.

В зв'язку з вищевикладеним суд
приходить до висновку, що не має
підстав про зобов'язання
відшкодовувати витрати Фондом на
поховання ОСОБА_108, ОСОБА_44, ОСОБА_109,
ОСОБА_110. відповідно до Закону № 1105.

Крім того, вищезазначені обставини
були встановлені Постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 03.12.2013 року
по справі № 805/15781/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат на виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.05.2013 року по
30.09.2013 року у розмірі 66892,77 грн. Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16.01.2014 року
Постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 03.12.2014 року
по справі № 805/15781/13-а залишена без змін.

Також, вище вказані обставини
встановлені Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
15.02.2014 року по справі № 805/536/13-а за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Донецька до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат на виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.07.2012 року по
30.11.2012 року у розмірі 1704012,64 грн. Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2013 року
Постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 15.02.2013 року
по справі № 805/536/13-а залишена без змін.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За приписами ст.255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги позивача щодо
стягнення суми витрат з виплати пенсії
у зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захвоювання підлягають частковому
задоволенню по особам: ОСОБА_100 - 1007,90
грн. (1000 грн. - основний розмір пенсії, 7,90
грн. -витрати на доставку пенсії),
ОСОБА_97 - 755,95 грн. (750 грн. - основний
розмір пенсії, 5,95 грн. - витрати на
доставку пенсії), ОСОБА_98. - 750,60 грн. (750
грн. - основний розмір пенсій, 0,60 грн. -
витрати на доставку пенсії), ОСОБА_99 -
264,30 грн. (55,30 грн. - основний розмір
пенсії, 209 грн. - витрати на доставку
пенсії), ОСОБА_96 - 498,50 грн. (494,60 грн.-
основний розмір пенсії, 3,90 грн. -
витрати на доставку пенсії), ОСОБА_102 -
264,30 грн. (55,30 грн. - основний розмір
пенсії, 209 грн.- цільова допомога),
всього в сумі 3541,55 грн.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалено на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
судовий збір з відповідача, який не є
суб'єктом владних повноважень, не
стягується.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України та Кодексом
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України Кіровському
районі м. Донецька до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька про стягнення суми
витрат на виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період 01.10.2013 року по
28.02.2014 року в розмірі 69783,23 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському
районі м. Донецька 83037, м. Донецьк, вул.
Кірова, 145) на користь Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Донецька (83011, м. Донецьк, вул.
Кірова, 215, ) витрат на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по особам: ОСОБА_100 - 1007,90
грн. (1000 грн. - основний розмір пенсії, 7,90
грн. -витрати на доставку пенсії),
ОСОБА_97 - 755,95 грн. (750 грн. - основний
розмір пенсії, 5,95 грн. - витрати на
доставку пенсії), ОСОБА_98. - 750,60 грн. (750
грн. - основний розмір пенсій, 0,60 грн. -
витрати на доставку пенсії), ОСОБА_99 -
264,30 грн. (55,30 грн. - основний розмір
пенсії, 209 грн. - витрати на доставку
пенсії), ОСОБА_96 - 498,50 грн. (494,60 грн.-
основний розмір пенсії, 3,90 грн. -
витрати на доставку пенсії), ОСОБА_102 -
264,30 грн. (55,30 грн. - основний розмір
пенсії, 209 грн.- цільова допомога),
всього в сумі 3541(три тисячі п'ятсот
сорок одна) гривеня 55 копійок.

В іншій частині у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 17 червня 2014 року в
присутності представників сторін.

Повний текст постанови складено та
підписано 23 червня 2013 року.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Олішевська B.В.