Справа № 344/18353/13-а, 2а-344/99/14
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
№ 876/3243/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Мікули О.І., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судових засідань:
Щерби С.Б.

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 27
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
зарахувати стаж роботи та призначити
пенсію по втраті годувальника, -

встановив:

18.11.2013 ОСОБА_2 звернулася в суд із
адміністративним позовом до УПФУ в м.
Івано-Франківську в якому просила
визнати незаконними дії відповідача,
зобов'язати його зарахувати, згідно
записів в трудовій книжці, до стажу
роботи померлого годувальника ОСОБА_3
період роботи з 22.01.1991 по 01.07.1996 та
призначити пенсію з 28.03.2012 по втраті
годувальника на онуку ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 27.03.2012 року помер її
син ОСОБА_3, у якого залишилась
малолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
Після смерті сина, рішенням виконкому
від 10.07.2012 № 440 малолітній ОСОБА_4 надано
статус дитини позбавленої
батьківського піклування та
встановлено опіку над нею, а позивача -
ОСОБА_2 призначено опікуном. Вона, як
опікун, звернулася до УПФУ в м.
Івано-Франківську за призначенням
пенсії по втраті годувальника на онуку
ОСОБА_4, однак відповідач листом від
08.11.2013 № 201/Р-8 відмовив у призначені
пенсії з посиланням на те, що до стажу
роботи померлого годувальника не
зараховано період його роботи в
Кооперативі «М'ясні вибори» за період з
22.01.1991 по 08.09.1996, оскільки за цей період
дані відсутні, а з 01.07.1996 по 31.09.1996
організація не здійснювала
нарахування збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Позивач вважає таку
відмову незаконною, оскільки
відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка, і тільки за її
відсутності або відповідних записів,
такий стаж підтверджується іншими
документами у порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України. Як
зазначає позивач, згідно представлених
відповідачу документів, включаючи
згаданий вище період, стаж померлого
годувальника становить 10 років 11
місяців 28 днів, що є достатнім для
призначення пенсії по втраті
годувальника згідно ст.ст. 32, 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 27.02.2014 позов задоволено.
Поновлено строк звернення до суду.
Визнано незаконними дії УПФ України в
м. Івано-Франківську щодо не
зарахування періоду з 22.01.1991 по 01.07.1996 до
стажу роботи померлого годувальника
ОСОБА_3 та відмову у призначенні пенсії
по втраті годувальника на ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, опікуном якої є ОСОБА_2, та
зобов'язано УПФ України в м.
Івано-Франківську призначити пенсію по
втраті годувальника на ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28.03.2012 року.

Із постановою суду першої інстанції не
погодився відповідач та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що така
прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а тому просить її скасувати та
ухвалити нове судове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що виходячи
з положень ст. 32, 36 Закону № 1058-IV для
призначення пенсії по втраті
годувальника, який помер у віці 42 роки,
необхідним є страховий стаж 9 років.
Однак, відповідачем встановлено, що
стаж померлого ОСОБА_3 становить 5 років
3 місяці 18 днів, що є недостатнім для
призначення зазначеної пенсії. При
цьому, період роботи померлого
годувальника в Кооперативі «М'ясні
вироби» з 22.01.1991 по 08.09.1996 не може бути
зарахований, оскільки за цей період
відсутні дані, а з 01.07.1996 по 31.09.1996
організація не здійснювала
нарахування збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, хоча належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду, що
підтверджується повідомленням про
вручення повістки, а тому його
неприбуття, у відповідності до ч. 4 ст. 196
КАС України, не перешкоджає
апеляційному розгляду.

Позивач у судовому засідання
апеляційну скаргу заперечив та просить
залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
позивача, перевірив матеріали справи
та обговорив підстави і межі
апеляційних вимог, вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково.

Судом встановлено, що на письмове
звернення позивача (заява від 08.11.2013),
відповідач листом від 08.11.2013 відмовив у
призначенні пенсії на онуку ОСОБА_4,
оскільки не враховано стаж роботи її
батька ОСОБА_3, з 22.01.1991 по 01.07.1996 в
кооперативі «М'ясні вироби», який помер
27.03.2012, так як відсутні дані за цей
період, а з 01.07.1996 по 31.09.1996 організація
не здійснювала нарахування збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити,
оскільки відповідачем безпідставно не
враховано до страхового стажу період
роботи померлого годувальника в
Кооперативі «М'ясні вироби» з 22.01.1991 по
08.09.1996, так як такий підтверджується
записами у трудовій книжці. Вимога
Пенсійного органу про надання
позивачем додаткових документів є
незаконною. З урахуванням вказаного
періоду, загальний страховаий стаж
померлого годувальника становить 10
років 11 місяців 28 днів, що з урахуванням
положень ст.ст. 32, 36 Закону № 1058-IV є
достатнім для призначення пенсії по
втраті годувальника, який помер у віці
42 роки.

Суд апеляційної інстанції з такими
висновками суду першої інстанції
погоджується частково, з огляду на
таке.

На момент виникнення спірних
правовідносин питання призначення
пенсії по втраті годувальника були
врегульовані ст. 36 Закону N 1058-IV.

Згідно вказаної норми пенсія, у зв'язку
з втратою годувальника, призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по III групі інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника.

Статтею 32 Закону N 1058-IV зі змінами
внесеними Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 N 3668-VI, які набрали чинності 01.10.2011,
визначено страховий стаж, необхідний
для призначення пенсії по інвалідності
відповідно до якої, особи, визнані
інвалідами, мають право на пенсію по
інвалідності, залежно від групи
інвалідності, за наявності такого
страхового стажу на час настання
інвалідності або на день звернення за
пенсією, зокрема, для інвалідів II та III
груп від 40 років до досягнення особою 42
років включно - 9 років.

Таким чином, з наведених вище правових
положень можна дійти висновку, що
пенсія по втраті годувальника, який
помер у віці 42 роки, призначається
дітям, незалежно від того, чи були вони
на його утриманні, за наявності у
годувальника на день смерті 9 років
страхового стажу.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач звернувшись до відповідача з
заявою про призначення пенсії по
втраті годувальника на ОСОБА_4, на
підтвердження наявності у померлого
годувальника необхідного страхового
стажу, надав наступні документи:

- атестат НОМЕР_2 від 15.07.1987, яким
підтверджується навчання в період з
01.09.1984 по 15.07.1987 в Івано-Франківському
середньому професійно-технічному
училищі № 4;

- військовий квиток НОМЕР_1 від
20.10.1987, який підтверджує проходження
строкової військової служи протягом
періоду з 18.11.1987 по 01.12.2003;

- архівну довідку від 08.08.2012 № 202
про навчання в Івано-Франківському
національному технічному університеті
нафти і газу протягом періоду з 01.09.1990
по 20.01.1991;

- довідку № 1 від 05.06.2000 із
Кооперативу «М'ясні вироби» про стаж
роботи з 22.01.1991 по 08.09.1996.

- дублікат трудової книжки від
30.01.2003.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, щодо неправомірної відмови
відповідача у зарахуванні до
страхового стажу період роботи
померлого годувальника в Кооперативі
«М'ясні вироби», оскільки ці обставини
підтверджуються трудовою книжкою
(записи №№ 5, 6), а також довідкою № 1 від
05.06.2000 із Кооперативу «М'ясні вироби»,
яка позивачем була надана Пенсійному
органу.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на незаконність вимоги
відповідача на необхідність
додаткового підтвердження трудового
стажу померлого годувальника в
Кооперативі «М'ясні вироби», оскільки
відповідно до п. 1 Порядку
підтвердження трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній затвердженого постановою
КМ України від 12.08.1993 N 637 (далі - Порядок
№ 637), основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Перелік документів які подаються до
заяви про призначення пенсії по втраті
годувальника визначений у підпунктах
«б»-«в» п. 7 та п. 10 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" затвердженого Постановою
правління Пенсійного фонду України
25.11.2005 N 22-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за N
1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Вказаний Порядок № 22-1 передбачає
наявність трудової книжки, а у разі її
відсутності чи відповідних записів у
ній, підтвердження трудового стажу
здійснюється згідно Порядку № 637,
зокрема, шляхом надання уточнюючої
довідки.

Проте, як зазначалося вище, позивачем
надано Пенсійному органу трудову
книжку, у якій наявні відповідні записи
про період роботи померлого
годувальника в Кооперативі «М'ясні
вироби» з 22.01.1991 по 08.09.1996.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги посилання відповідачем на
неподання підприємством даних та
несплату до Пенсійного фонду збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, оскільки застраховані
особи без сприяння державних органів
позбавлені можливості безпосередньо і
оперативно впливати на повноту і
своєчасність такої сплати, що,
фактично, у випадку неповної сплати,
означатиме порушення рівності їх прав
на призначення (перерахунок) пенсії при
інших рівних умовах.

Отже, застрахована особа не несе
відповідальності за несвоєчасну
сплату страхових внесків
підприємством, на якому працювала.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
погодився з доводами позивача, щодо
підтвердження наявності у померлого
годувальника страхового стажу 10 років
11 місяців 28 днів, що є достатнім для
призначення пенсії по втраті
годувальника згідно ст.ст. 32, 36 Закону N
1058-IV.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про
протиправність дій відповідача, щодо
відмови у зарахуванні до страхового
стажу періоду роботи померлого
годувальника з 22.01.1991 по 08.09.1996 та
відмови у призначенні пенсії по втраті
годувальника.

Однак, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку, щодо
зобов'язання відповідача призначити
пенсію з 28.03.2012.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону N 1058-IV
заява про призначення (перерахунок)
пенсії та необхідні документи
подаються до територіального органу
Пенсійного фонду або до уповноваженого
ним органу чи уповноваженій особі в
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду за погодженням із
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч. 1 ст. 45 вказаного Закону пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку. Пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається з дня, що
настає за днем смерті годувальника,
якщо звернення про призначення такого
виду пенсії надійшло протягом 12
місяців з дня смерті годувальника.

Отже, як вбачається із наведених вище
положень закону, звернення за
призначенням пенсії здійснюється
шляхом подання письмової заяви
безпосередньо до територіального
органу Пенсійного фонду. При цьому,
якщо заява про призначення пенсії по
втраті годувальника подана протягом 12
місяців після смерті годувальника, то
така призначається з наступного дня
після смерті годувальника. У іншому
випадку, пенсія призначається з дня
надходження до територіального органу
Пенсійного фонду письмової заяви.

З огляду на викладене, безпідставним є
прийняття до уваги судом першої
інстанції того, що позивач у вересні 2012
усно звертався за призначенням пенсії.
Також, не може бути прийнята до уваги
заява позивача від 19.10.2012, оскільки вона
адресована не відповідачу, а прокурору
м. Івано-Франківська, який не
уповноважений на призначення пенсії.

З надісланих відповідачем суду
апеляційної інстанції документів
вбачається, що позивач з письмовою
заявою про призначення пенсії до
відповідача звернувся 08.11.2013, тобто
після спливу 12-ти місяців з дня смерті
годувальника, а тому така пенсія може
бути призначена тільки з дня подання
відповідної заяви.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
зобов'язати відповідача призначити
пенсію з 08.11.2013.

Враховуючи те, що оскаржувана
постанова судом першої інстанції
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про її
скасування та прийняття нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську - задовольнити
частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 27 лютого 2014 року у справі №
244/18353/13-а (2а/344/99/14) - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську щодо не зарахування
періоду роботи з 22.01.1991 по 01.07.1996 в
Кооперативі «М'ясні вироби» до
страхового стажу померлого
годувальника ОСОБА_3 та відмову у
призначенні пенсії по втраті
годувальника на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
опікуном якої є ОСОБА_2.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
призначити з 08.11.2013 пенсію по втраті
годувальника на ОСОБА_4, опікуном якої є
ОСОБА_2.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з
дня складення її у повному обсязі, може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
О.І. Мікула

В.В. Ніколін

Постанова у повному обсязі складена та
підписана 20 червня 2014 року.