Справа № 2а-4879/09/1770
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа №
27787/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді
Матковська З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 02.12.2009 року
у справі № 2а-4879/09/1770 за позовом ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції в
м.Рівне, третя особа - Головне
управління Державного казначейства
України в Рівненській області про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н
О В И В :

23.06.2009 року позивач звернувся з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в м.Рівне про
стягнення податкового боргу.

11 березня 2009 року позивачем до
Державної податкової інспекції у м.
Рівне була подана декларація про
доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня
2008 року, з метою реалізації права на
нарахування податкового кредиту.
Посилаючись на положення п. 1.6. , 1.16 ст.1,
п.3.5. статті 3 ЗУ „Про податок з доходів
фізичних осіб" позивачем було
задекларовано суму річного
оподатковуваного доходу за 2008 рік в
розмірі 52748,65 грн. та суму утриманого
податку з доходів фізичних осіб 7913,55
грн. Посилаючись на п. п. 5.3.5. п. 5.3. ст. 5
згаданого Закону позивач включив до
складу податкового кредиту звітного
року витрати, фактично понесені ним
протягом такого звітного року, а саме:
суму витрат платника податку на сплату
за власний рахунок страхових внесків,
страхових премій та пенсійних внесків
страховику-резиденту, недержавному
пенсійному фонду, установі банку за
договорами довгострокового
страхування життя, недержавного
пенсійного забезпечення, за пенсійним
контрактом з недержавним пенсійним
фондом. Посилаючись на п. 18.8 статті 18 ЗУ
"Про податок з доходів фізичних осіб"
позивач вказує, що останнім днем
повернення коштів внаслідок
застосування права на податковий
кредит було 11 травня 2009 року, однак ним
не було отримано кошти в розмірі 121,25
грн., які підлягали поверненню
внаслідок застосування права на
податковий кредит. Зазначає, що згідно
пп. 20.4.1., 20.4.2. п. 20.4. ст. 20 цього Закону
відповідач несе відповідальність за
неповне або несвоєчасне повернення
суми надміру сплаченого податку та
сплачує штраф .

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 02.12.2009 року
в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Рівне щодо стягнення на його користь
суми неотриманого надміру сплаченого у
2008 році податку з доходів фізичних осіб
у розмірі 121,25 грн., штрафної санкції у
розмірі 50 відсотків від суми
неотриманого повернення надміру
сплаченого податку внаслідок
застосування права на податковий
кредит у розмірі 60,63 грн., 1,82 грн.
судового збору, всього на загальну суму
183,70 грн., відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу. Вищезазначену
постанову вважає необґрунтованою і
такою, що містить порушення норм
матеріального права, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
відмовляючи у задоволенні позову суд
виходив з того, що позивачем при
нарахуванні податкового кредиту з
річного оподатковуваного доходу
неправомірно було виключено збір до
Пенсійного фонду та внески до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Вважає, що
такий висновок зроблено з порушенням
вимог пп.1.6.,1.16., ст.1, п.3.5. ст..3 та пп.5.3.5
п.5.3 ст.5 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб». Зазначає, що
Рівненський окружний адміністративний
суд, приймаючи дану постанову взяв до
уваги безпідставні посилання ДПІ у
м.Рівне на п.п.5.4.2. ст.5 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
про можливість застосування
податкового кредиту до нарахованої
річної заробітної плати.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про
дату,час і місце судового засідання .

Судом І-ї інстанції встановлено, що при
проведенні перевірки правильності
задекларованих доходів та понесених
витрат, громадянин ОСОБА_1 задекларував
суму не нарахованого доходу, а
оподаткованого доходу (доходу з
вирахуванням внесків до фондів), що не
відповідає умовам проведення
перерахунку по податковому кредиту.

25 квітня 2008 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ВіЕйБі
Пенсія», яке являється адміністратором
Непідприємницького товариства
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
«Європа» та ОСОБА_1 було укладено
пенсійний контракт № Ф-1500-194.

За умовами даного договору позивачем
було сплачено на рахунок
Непідприємницького товариства
«Недержавний пенсійний фонд «Європа»
пенсійні внески протягом 2008 року на
загальну суму 800,00 грн., що
підтверджується банківськими
квитанціями № ПН8 від 30.04.2008р. на суму
100,00 грн., № ПН70 від 19.06.2008р. на суму 100,00
грн., № ПН32 від 15.07.2008р. на суму 100,00 грн.,
№ ПН12 від 12.08.2008р. на суму 100,00 грн., № ПН25
від 15.09.2008р. на суму 100,00 грн., № ПН35 від
16.10.2008р. на суму 300,00 грн.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Відповідно до ЗУ №889-ІУ «Про податок з
доходів фізичних осіб» та Інструкції
про порядок нарахування платником
податку податкового кредиту щодо
податку з доходів фізичних осіб,
затвердженої Наказом ДПА України від
22.09.2003 року №442 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 01.10.2003
року за №879/8200 встановлений порядок
нарахування платником податку
податкового кредиту для повернення
надміру сплаченого податку, обов'язки
платника податку та відповідальність
за неповне або несвоєчасне повернення
платнику податку сум надміру
сплаченого податку.

Відповідно до п. п. 20.4.3. п. 20.4. ст. 20 ЗУ
«Про податок з доходів фізичних осіб»
повернення суми надміру сплаченого
податку, у тому числі внаслідок
застосування права на податковий
кредит, та штрафів відповідно до
підпункту 20.4.2 цього пункту
здійснюється органом державного
казначейства з рахунку, на який
зараховується цей податок до його
розподілу між рівнями відповідних
місцевих бюджетів.

Отже, чинне законодавство не
передбачає можливості відшкодування
надміру сплаченого податку за рахунок
коштів призначених для фінансування
органів податкової служби.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
02.12.2009 року у справі № 2а-4879/09/1770 без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції..

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Матковська З.М.