Справа № 805/6122/14
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 р.
Справа № 805/6122/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку скороченого
провадження позовну заяву Державної
податкової

інспекції у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про припинення підприємницької
діяльності

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у м.
Харцизьку Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
звернулась до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про припинення підприємницької
діяльності.

Доводи позовної заяви обгрунтовує тим,
що ФОП ОСОБА_1 не надає до податкового
органу податкову звітність з 28.03.2008
року, тобто, більше одного року.

Враховуючи наведене, податкова
інспекція просить припинити ФОП ОСОБА_1
на підставі ст. 46 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців».

Ухвалою від 20.05.2014 року відкрите
провадження у справі, розгляд справи
здійснюється в порядку скороченого
провадження суддею одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у
даному випадку наявні достатні
підстави для прийняття рішення у
справі в порядку скороченого
провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
повідомлені позивачем обставини, суд
встановив.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична
особа-підприємець 27.03.2008 року,
присвоєний ідентифікаційний код
суб'єкта підприємницької діяльності в
Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків та інших
обовязкових платежів № НОМЕР_1,
місцепроживання: АДРЕСА_1, про що
свідчить Витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с. 6-7).

Згідно довідки про взяття на облік
платника податків ФОП ОСОБА_1 перебуває
на обліку у ДПІ у м. Харцизьку Донецької
області з 28.03.2008 року. (а.с. 4).

Як вбачається з акту перевірки
матеріалів справи про ненадання
податвової звітності ДПІ у м. Харцизьку
від 03.04.2014 року ФОП ОСОБА_1 податкові
декларації і розрахунки по податках і
зборах до податкового органу не надає з
28.03.2008 року (а.с. 5).

Станом на 28.03.2014 року ФОП ОСОБА_1
заборгованості перед бюджетом не має,
про що свідчить довідка ДПІ у м.
Харцизьку ( а.с. 6).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом, в
позовній заяві податковий орган
просить припинити підприємницьку
діяльність відповідача на підставі
ст. 46 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

Проаналізувавши встановлені обставини
справи та норми законодавства України,
яке регулює спірні правовідносини, суд
вважає позовну заяву такою, що підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав,свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади. У справах щодо оскарження рішень
суди перевіряють чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 41 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби є контролюючими органами щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Права податкового органу визначені
статтею 20 Податкового кодексу України,
відповідно до п. п. 20.1.12 п. 20.1 ст. 20 якого
податковим органам надане право у
випадках, встановлених законом,
звертатися до суду щодо припинення
юридичної особи та припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем та/або про
визнання недійсними установчих
(засновницьких) документів суб'єктів
господарювання;

Згідно п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби в установленому законом порядку
мають право звертатися до суду з
позовними заявами про припинення
юридичних осіб або підприємницької
діяльності фізичних осіб - підприємців.

Таким чином, позивач у справі - орган
владних повноважень, який виконує
владні управлінські функції у сфері
оподаткування відносно платників
податків та якому чинним
законодавством надане право
звертатись у встановлених законом
випадках до суду з позовними заявами,
які містять вимоги про припинення
підприємницької діяльності.

Підставою для припинення фізичної
особи - підприємця у спорі, що
розглядається, податковий орган
визначає неподання відповідачем
протягом року податкових декларацій та
документів фінансової звітності.

Відповідно до ст. 15 Податкового кодексу
України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути
платником податку за одним або
кількома податками та зборами.

Як зазначалось раніше, відповідач
зареєстрований в якості суб'єкта
підприємницької діяльності та
перебуває на обліку платників податків
у позивача.

Статтею 16 Податкового кодексу України
на платників податків покладені певні
обов'язки, зокрема, платники податків
зобов'язані вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів
та подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи та не спростовано
відповідачем, він не надає більше
одного року до органу податкової
служби документи податкової звітності.

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб, а
також фізичних осіб - підприємців
регулює Закон України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

Частиною 2 статті 46 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців»
передбачені підстави для
постановлення судового рішення щодо
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця є визнання
фізичної особи - підприємця банкрутом;
провадження нею підприємницької
діяльності, що заборонена законом;
неподання протягом року органам
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону; наявність в Єдиному державному
реєстрі запису про відсутність
фізичної особи - підприємця за
зазначеним місцем проживання.

Тобто однією з умов прийняття судового
рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця є неподання
податкових декларацій, документів
фінансової звітності більше одного
року.

Оскільки відповідач не надає до
податкового органу податкову
звітність більше одного року, органам
державної податкової служби надане
право у встановлених законом випадках
звертатись до суду з позовними заявами,
які містять вимоги про припинення
підприємницької діяльності, суд
вважає, що позивач в межах повноважень
та у спосіб, визначений чинним
законодавством, звернувся до суду з
позовною заявою про припинення
підприємницької діяльності такого
суб'єкта господарювання, тому така
позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» суд, який
постановив рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця, у тому числі рішення
про визнання фізичної особи -
підприємця недієздатною або про
обмеження її цивільної дієздатності, в
день набрання таким рішенням законної
сили направляє його копію державному
реєстратору за місцем реєстрації
фізичної особи - підприємця для
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про судове рішення щодо
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Згідно абз. 9 ч. 1 ст. 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови суду, прийняті в порядку
скороченого провадження, підлягають
негайному виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати з відповідача
не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Податковим
кодексом України, Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», ст. 2, ст. 7 -
15, ст. 86, ст. 158 - 163, ст. 167, ст., 1832, ст. 185, ст.
186, ст. 254, ст. 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м. Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення
підприємницької діяльності -
задовольнити.

Підприємницьку діяльність фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер суб'єкта
підприємницької діяльності в
Державному Реєстрі фізичних осіб -
платників податків та інших
обовязкових платежів № НОМЕР_1,
місцепроживання: АДРЕСА_1) - припинити.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку також іншими
особами у зв'язку з тим, що суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки.

Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною та підлягає негайному
виконанню.

Суддя
Давиденко Т.В.