Справа № 826/5140/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2014 року 09:30
№ 826/5140/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Іміда Трейд» до
заступника начальника Київської
міжрегіональної митниці Лебединської
Наталії Василівни, Київської
міжрегіональної митниці провизнання
протиправними дії та зобов'язання
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Іміда Трейд» (далі
по тексту - позивач) звернулось з
позовом до заступника начальника
Київської міжрегіональної митниці
Лебединської Наталії Василівни (далі
по тексту - відповідач 1), Київської
міжрегіональної митниці (далі по
тексту - відповідач 2) про визнання
неправомірної бездіяльності посадових
осіб Міністерства доходів і зборів в
особі заступника начальника Київської
міжрегіональної митниці Лебединської
Наталії Василівни щодо прийняття
рішення про відкликання митної
декларації №100250001/2014/009797 та
зобов'язання відповідача-2 відкликати
митну декларацію №100250001/2014/009797.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача, відповідачем у
порушення норм митного законодавства
України не прийнято рішення про
відкликання митної декларації, що
призвело до порушення його прав та
законних інтересів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідачі проти позову заперечували,
вважаючи оскаржувані дії законними та
просили суд відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В судовому засіданні 02.06.2014р. суд по
справі перейшов в письмове
провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, 1 серпня 2013 року між
позивачем (Покупець) та Компанією «Mikten
Limited» (Продавець) укладено контракт №
ML-IMT/01-08-13 за умов якого продавець
продає, а покупець купує і приймає
продукцію виробництва продавця чи
компаній міжнародної групи компаній,
до складу якої він входить («Товар»), в
кількості та асортименті, що
визначаються згідно Додаткових угод
(«Специфікації»), які додаються до
цього контракту, періодично
узгоджуються сторонами та є
невід'ємною частиною цього контракту.

24 січня 2014 року позивачем замовлена
партія товару за погодженою Додатковою
угодою №21 від 24.01.2014р. з Компанією «Mikten
Limited».

27 березня 2014 року до зони митного
контролю ВМО №1м/п «Західний»
доставлено транспортний засіб
державний номер ВС 1436ЕВ/ВС1227ХР з
вантажем.

Позивачем подано декларацію у
паперовому вигляді №10025001/2014/009797 від
27.03.2014р. та товаросупровідні документи
на товар, який заявлений в режимі
імпорт - 40 товар «народного вжитку»,
заявлено митну вартість за основним
методом визначення митної вартості - за
ціною контракту щодо товарів які
імпортуються.

Листом №11/28-14 від 28.03.2014р. Компанією
«Mikten Limited» повідомлено позивача про те,
що працівниками складу в Польщі
помилково завантажено в машини товар,
підготовлений до відправки для іншої
компанії. Запропоновано варіанти
вирішення питання: повернути товар на
склад в Польщу(контрагентом взято на
себе зобов'язання компенсувати всі
затрати); купити доставлений товар.

28 березня 2014 року позивачем
повідомлено Київську міжрегіональну
митницю факсимільним листом №28-03/14 про
помилково направлений товар, просив
анулювати подану митну декларацію та
розвантажити товар до повного
з'ясування обставин.

7 квітня 2014 року Київська
міжрегіональна митниця листом
№4291/1/26-70-61-04 повідомила, що під час
здійснення митного контролю товарів
задекларований товар направлено до
повного митного огляду. Починаючи з
27.03.2014р. декларантом (позивачем) не було
пред'явлено транспортний засіб для
проведення митного огляду товарів, які
знаходяться в транспортному засобі.

9 квітня 2014 року декларантом (позивачем)
подано заяву про визнання недійсною
митної декларації №10025001/2014/009797 від
27.03.2014р.

10 квітня 2014 року Київська
міжрегіональна митниця листом
№4492/1/26-70-61-04 повідомила, що відкликання
поданої декларації відповідно до
абзацу 2 пункту 34 Положення про митні
декларації неможливе. У відповідності
до митного режиму імпорту, згідно з
пунктом 1 статті 71 Митного кодексу
України на даний час митний огляд
товару не завершено та існують
підстави вважати, що такий товар
переміщується через митний кордон
України з порушенням митних правил,
тому питання здійснення митного
оформлення у митному режимі митного
складу розглянуте бути не може.

Вирішуючи спір по суті суд керується
нормами Митного кодексу України та
чинним законодавством у сфері митної
справи України.

Згідно статті 318 Митного кодексу
України (зі змінами та доповненнями від
19.09.2013р.) митному контролю підлягають
усі товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України (зі змінами та доповненнями від
19.09.2013р.) декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з органом доходів і
зборів; подавати органу доходів і
зборів достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Згідно п.1 ч.3 ст. 52 Митного кодексу
України (зі змінами та доповненнями від
19.09.2013р.) декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, мають право надавати митному
органу (за наявності) додаткові
відомості у разі потреби уточнення
інформації.

Згідно ч. 8 ст. 264 Митного кодексу
України (зі змінами та доповненнями від
19.09.2013р.) з моменту прийняття органом
доходів і зборів митної декларації
вона є документом, що засвідчує факти,
які мають юридичне значення, а
декларант або уповноважена ним особа
несе відповідальність за подання
недостовірних відомостей, наведених у
цій декларації.

Згідно ч. 1 ст. 266 Митного кодексу
України (зі змінами та доповненнями від
19.09.2013р.) декларант зобов'язаний: 1)
здійснити декларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу
органу доходів і зборів пред'явити
товари, транспортні засоби
комерційного призначення для митного
контролю і митного оформлення; 3) надати
органу доходів і зборів передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
формальностей; 4) у випадках, визначених
цим Кодексом та Податковим кодексом
України, сплатити митні платежі або
забезпечити їх сплату відповідно до
розділу X цього Кодексу; 5) у випадках,
визначених цим Кодексом та іншими
законами України, сплатити інші
платежі, контроль за справлянням яких
покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 Митного кодексу
України (зі змінами та доповненнями від
19.09.2013р.) перед подачею митної
декларації декларант має право з
дозволу органу доходів і зборів
здійснювати фізичний огляд товарів з
метою перевірки їх відповідності опису
(відомостям), зазначеному у
товаросупровідних документах, брати
проби та зразки товарів.

Судом встановлено, що позивач не
скористався своїм правом та не
здійснив фізичний огляд товарів, щоб
пересвідчитись у відповідності опису
товарів зазначених у
товаросупровідних документах з
наявним товаром.

Частиною 4 ст. 266 Митного кодексу
України (зі змінами та доповненнями від
19.09.2013р.) встановлено, що у разі
самостійного декларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення декларантом передбачену
цим Кодексом відповідальність за
вчинення порушення митних правил у
повному обсязі несе декларант.

Відповідно до ч. 5 ст. 269 Митного кодексу
України (зі змінами та доповненнями від
19.09.2013р.) відкликання митної декларації
допускається лише до моменту
завершення митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до заявленого
митного режиму.

Порядок внесення змін до митних
декларацій, їх відкликання та визнання
недійсними визначається Кабінетом
Міністрів України (ч. 7 ст. 269 МКУ).

Порядок внесення змін до митної
декларації та її відкликання визначено
пунктами 33 - 38 Положення про митні
декларації, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №
450 (далі - Положення).

Відповідно до п. 16 Положення про митну
декларацію митна декларація на
паперовому носiї вважається оформленою
за наявностi на всiх її аркушах вiдбитка
особистої номерної печатки посадової
особи митного органу, яка завершила
митне оформлення.

Електронна митна декларація
вважається оформленою за наявностi
внесеної до неї посадовою особою
митного органу, яка завершила митне
оформлення, за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення вiдмiтки про завершення
митного оформлення та засвідчення
такої декларації електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу, яка завершила митне оформлення.
Оформлена електронна митна декларація
за допомогою автоматизованої системи
митного оформлення перетворюється у
вiзуальну форму, придатну для
сприйняття її змісту людиною, у форматi,
що унеможливлює у подальшому внесення
змін до неї, засвідчується електронним
цифровим пiдписом посадової особи
митного органу, яка завершила митне
оформлення, та надсилається декларанту
або уповноваженій ним особі.

Судом встановлено, що декларація №
100250001/2014/009797 ТОВ «Іміда Трейд»
(декларанта) прийнята відповідачем-2 до
митного оформлення та
товаросупровідні документи на товар,
що підтверджується відбитком номерної
печатки посадової особи митного
органу.

Отже, з моменту прийняття митної
декларації (проставляння відміток на
бланку митної декларації та внесення
відповідних записів у документи
митного органу) посадовою особою
митного органу декларація є
документом, що засвідчує факти, які
мають юридичне значення і саме з цього
моменту декларант несе
відповідальність, за повноту та
достовірність відомостей, заявлених
ним у митній декларації.

Таким чином, зміна, доповнення чи
відкликання можуть бути здійснені лише
до моменту прийняття митним органом
митної декларації до митного
оформлення. Відкликання митної
декларації після її прийняття митним
органом до митного оформлення не
допускається.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було подано митну декларацію
проведено митне оформлення, Митницею
здійснено частково огляд товару та
виявлено, що маркування та фіксування
товару не відповідає наявному товару.

Також, під час митного огляду позивачем
з метою здійснення ідентифікації
товарів було отримано документи, які
слугували підставою для подання митної
декларації, після чого митницею було
направлено товар для повного огляду,
однак уповноважена особа позивача
покинула зону митного контролю та не
пред'явила транспортний засіб для
проведення огляду всього товару.

Як пояснив відповідач-2, огляд вантажу
завершений, а тому є всі підстави
вважати, що вантаж переміщується через
митний кордон України з порушенням
митних правил внаслідок чого митний
орган має право застосувати санкції
передбачені Митним кодексом України.

Згідно п. 34 Положення про митні
декларації не дозволяється внесення
змін або відкликання митної декларації
у разі виявлення порушень митних
правил щодо задекларованих у цій
митній декларації товарів.

Згідно ч. 1 ст. 200 Митного кодексу
України (зі змінами та доповненнями від
19.09.2013р.) після надання органом доходів
і зборів дозволу на пропуск товарів
через митний кордон України власник
товарів або уповноважена ним особа
зобов'язані доставити товари та
документи на них без будь-якої зміни їх
стану у визначене органом доходів і
зборів місце і забезпечити перебування
їх у цьому місці до прибуття посадових
осіб органу доходів і зборів, якщо інше
не передбачено цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 200 Митного кодексу
України передбачено товари і
транспортні засоби, якими вони
перевозяться, після прибуття у місце
доставки розміщуються у зонах митного
контролю.

Відповідно до ч. 5 ст. 200 Митного кодексу
України (зі змінами та доповненнями від
19.09.2013р.) зміна місця стоянки (прибуття)
транспортного засобу, вивантаження,
перевантаження товарів, розпакування,
пакування чи перепакування товарів,
зміна, вилучення чи пошкодження
засобів забезпечення ідентифікації
допускаються лише з дозволу органу
доходів і зборів, крім випадків,
передбачених главою 2 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладених норм,
позивач зобов'язаний був доставити та
забезпечити перебування транспортного
засобу разом з товаром у визначене
місце органом доходів і зборів до
прибуття посадових осіб митного
органу, однак позивач не потурбувався
за доставлений товар та не повідомив де
знаходиться транспортний засіб.

Щодо помилковості направлення товару,
суд зауважує, що дане питання позивач
має вирішувати безпосередньо з
контрагентом який направив не той
товар, оскільки позивачем було подано
митну декларацію до митного органу і
саме з цього моменту декларант несе
відповідальність, за повноту та
достовірність відомостей, заявлених
ним у митній декларації.

Згідно п.8.1 Контракту покупець має
право пред'явити рекламації продавцю
за кількістю та/або якості
поставленого товару не пізніше 30 днів з
моменту фактичної поставки товару.

Пунктом 8.3 Контракту передбачено, що
продавець зобов'язаний за бажанням
покупця замінити рекламаційний товар
за свій рахунок або зменшити суми
зобов'язань покупця за розрахунками за
наступні партії товару на суму
вартості рекламаційного товару.

Отже, як вбачається з умов контракту
продавець зобов'язаний замінити
рекламаційний товар за свій рахунок.
Рекламація - це претензія у письмовій
формі, яка пред'являється покупцем
продавцю у зв'язку з невідповідністю
якості чи кількості товару, що
поставляється (постачається) за
умовами договору.

Таким чином, позивач мав подати у
письмовій формі претензію контрагенту
стосовно невідповідності товару, який
прибув на зону митного контролю.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку про правомірність дій
відповідача, а тому підстав для
визнання протиправної бездіяльності
посадових осіб Київської
міжрегіональної митниці не вбачає.

В процесі розгляду справи не
встановлено порушення прав та
охоронюваних Законом інтересів
позивача в процесі бездіяльності
відповідача, які б порушували інтереси
позивача.

Крім того, суд зазначає, що вимога про
зобов'язання відповідача відкликати
митну декларацію №100250001/2014/009797 є
похідною від первинної вимоги, а тому
задоволенню також не підлягає.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відшкодування судового збору
позивачу не підлягає.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Товариству з
обмеженою відповідальністю «Іміда
Трейд» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
В.В.
Амельохін