Справа № 2а-1609/10/0270
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
м. Київ К/800/32993/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби на ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2013 року
та постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 29.03.2013 року
по справі №2а-1609/10/0270 за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Вінницької
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2010 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась в
суд з адміністративним позовом до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Вінницької
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 25 березня 2010
року №/0, №/0.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 29.03.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2013 року у даній справі позов
задоволено з огляду на правомірність
заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ у м. Вінниці
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового та
валютного законодавства, за
результатами якої виявлено порушення
позивачем ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів «Про прибутковий податок з
громадян» від 26 грудня 1992 року №13-92 та
пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997
року №168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР).

На підставі висновків перевірки 25
березня 2010 року ДПІ у м. Вінниці
прийняті податкові
повідомлення-рішення №/0 в сумі
287555,74 грн. та №/0 в сумі 755338,00 грн.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» оподаткуванню
підлягають доходи громадян, одержані
протягом календарного року від
здійснення підприємницької діяльності
без створення юридичної особи, а також
інші доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Згідно ч. 2 вказаної статті,
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» до
складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Крім того, згідно з підпунктом 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період.

Правомірність формування позивачем
валових витрат та податкового кредиту
підтверджується також висновком
судово-економічної експертизи,
предметом дослідження якої були всі
первинні документи позивача на
підставі яких формувались валові
витрати та податковий кредит і які були
предметом дослідження у даній справі.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби відхилити.

Ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2013 року
та постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 29.03.2013 року
по справі №2а-1609/10/0270 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.