Справа № 2а-16149/11/0170
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/9991/63811/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши у
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною
скаргою Білогірської районної
державної адміністрації Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11 квітня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Білогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим про визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до
Білогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим, в якому просив: визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у видачі позивачу погодження
на зміну цільового призначення
земельної ділянки відповідно до
Державного акту про право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ №44896;
зобов'язати відповідача погодити,
видати позивачу (дозвіл) на
виготовлення проекту відводу по зміні
цільового призначення земельної
ділянки, розташованої за адресою: СТ
"Автомобіліст", ділянка НОМЕР_1 на
території Земляничненської сільської
ради Білогірського району Автономної
Республіки Крим площею 0,0500 гектарів,
кадастровий номер 01 207 827 00:09:001:0224.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на
заяву позивача від 23 травня 2011 року
щодо зміни цільового призначення
належної позивачу на праві власності
земельної ділянки, відповідачем листом
вих. № 4864/01-9 від 10 жовтня 2011 року
повідомлено про відмову у задоволенні
заяви у зв'язку з направленням запиту
про роз'яснення діючого законодавства
до Республіканського комітету по
земельних ресурсах Автономної
Республіки Крим, що суперечить, на
думку позивача, вимогам статті 20
Земельного кодексу України та Порядку
зміні цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян
або юридичних осіб, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 11 квітня 2002 року № 502.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11 квітня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2012 року, позовні вимоги задоволено
частково: визнано протиправною
бездіяльність відповідача щодо не
розгляду у встановленому законом
порядку заяви позивача від 23 травня
2011року про погодження зміни цільового
призначення земельної ділянки площею
0,0500 га, кадастровий номер 01 207 827
00:09:001:0224, що розташована за адресою:
СТ"Автомобіліст", ділянка НОМЕР_1 на
території Земляничненської сільської
ради Білогірського району Автономної
Республіки Крим на землі рекреаційного
призначення для дачного будівництва та
видачу позивачу дозволу на
виготовлення проекту відводу
земельної ділянки; зобов'язано
відповідача розглянути у
встановленому законом порядку заяву
позивача від 23 травня 2011року про
погодження зміни цільового
призначення земельної ділянки площею
0,0500 га, кадастровий номер 01 207 827
00:09:001:0224, що розташована за адресою:
СТ"Автомобіліст", ділянка НОМЕР_1 на
території Земляничненської сільської
ради Білогірського району Автономної
Республіки Крим на землі рекреаційного
призначення для дачного будівництва та
видачу позивачу дозволу на
виготовлення проекту відводу
земельної ділянки; у задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Білогірська
районна державна адміністрація
Автономної Республіки Крим звернулась
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та відмовити у
позові.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивач є
власником земельної ділянки площею 0,0500
га, кадастровий номер 01 207 827 00:09:001:0224, що
розташована за адресою: СТ
"Автомобіліст", ділянка НОМЕР_1 на
території Земляничненської сільської
ради Білогірського району Автономної
Республіки Крим, що підтверджується
копією Державного акту про право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№474896. Цільове призначення земельної
ділянки згідно Акту - "для ведення
садівництва".

У травні 2011 року позивачу звернувся до
Білогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим із заявою-обґрунтуванням від 23
травня 2011 року. про видачу позивачу
погодження на зміну цільового
призначення земельної ділянки площею
0,0500 га, що належить позивачу на
підставі Державного акту про право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№474896 на землі рекреаційного
призначення для дачного будівництва та
надання позивачу дозволу на
виготовлення проекту відводу
земельної ділянки, розташованої за
адресою: СТ "Автомобіліст", ділянка 144 на
території Земляничненської сільської
ради Білогірського району Автономної
Республіки Крим площею 00,0500 га,
кадастровий номер 01 207 827 00:09:001:0224.

Листом Білогірської районної
державної адміністрації Автономної
Республіки Крим вих. № 4864/01-9 від 10
жовтня 2011 року позивача повідомлено
про неможливість прийняття рішення по
заяві про зміну цільового призначення
земельної ділянки у зв'язку з
направленням запиту про роз'яснення
діючого законодавства до
Республіканського комітету по
земельних ресурсах АР Крим.

Листом від 06 липня 2010 року(згідно
пояснень відповідача фактично
датованого 06 липня 2011 року) вих. № 3187/01-9
Білогірська районна державна
адміністрація Автономної Республіки
Крим звернулася до Республіканського
комітету по земельних ресурсах
Автономної Республіки Крим для
роз'яснення правомірності прийняття
розпорядження про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою по зміні
цільового призначення земельної
ділянки.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідачем у
порушення норм чинного законодавства у
встановленому порядку не було прийнято
відповідно рішення щодо звернення
позивача про надання згоди на зміну
цільового призначення земельної
ділянки.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Частиною третьою статті 20 Земельного
кодексу України визначено, що зміна
цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян або
юридичних осіб, здійснюється за
ініціативою власників земельних
ділянок у порядку, що встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку зміни
цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян або
юридичних осіб, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 11 квітня 2002 року, зміна цільового
призначення земельної ділянки
проводиться за поданням заяви
(клопотання) її власника до сільської,
селищної, міської ради, якщо земельна
ділянка розташована в межах населеного
пункту, або районної
держадміністрації, якщо земельна
ділянка розташована за межами
населеного пункту). До заяви
(клопотання) додаються: а) копія
державного акта на право власності на
земельну ділянку; б) для громадянина -
власника земельної ділянки - копія
паспорта (серія, номер паспорта, коли і
ким виданий та місце проживання), для
юридичної особи - власника земельної
ділянки - копія статуту (положення) та
копія свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи; в)
документи щодо встановлених обмежень
(обтяжень) та земельних сервітутів на
використання земельної ділянки; г)
обґрунтування необхідності зміни
цільового призначення земельної
ділянки із зазначенням її розміру.

Відповідно до пункту 3 Порядку зміни
цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян або
юридичних осіб, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 11 квітня 2002 року, сільська, селищна,
міська рада або районна
держадміністрація розглядає заяву
(клопотання) і в разі згоди на зміну
цільового призначення земельної
ділянки дає дозвіл на підготовку
проекту її відведення: складання
проекту відведення земельної ділянки,
якщо зміні цільового призначення
підлягає її частина; перепогодження
проекту відведення земельної ділянки з
відповідними органами виконавчої
влади, якщо зміні цільового
призначення підлягає вся земельна
ділянка.

Пунктом 8 Порядку зміни цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян або юридичних осіб,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11 квітня 2002 року,
визначено, що районна
держадміністрація розглядає подані
проектні матеріали та приймає рішення
про зміну цільового призначення
земельної ділянки, яка знаходиться за
межами населеного пункту, якщо така
зміна пов'язана з наступним
використанням цієї ділянки для
сільськогосподарських потреб, ведення
лісового і водного господарства,
будівництва об'єктів, призначених для
обслуговування членів територіальних
громад району (шкіл, лікарень,
підприємств торгівлі тощо)

Пунктом 9 Порядку зміни цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян або юридичних осіб,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11 квітня 2002 року,
визначено, що якщо зміна цільового
призначення земельної ділянки, яка
розташована за межами населеного
пункту, передбачає використання
ділянок для інших потреб, ніж
визначених пунктом 8 цього Порядку,
районна держадміністрація розглядає
проектні матеріали, готує свій
висновок з цього питання і подає його
разом з матеріалами до Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, обласної
держадміністрації. Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, обласна
держадміністрація розглядає матеріали
та приймає рішення про зміну цільового
призначення земельної ділянки (крім
земель, визначених пунктом 10 цього
Порядку).

Згідно з пунктом 13 Порядку зміни
цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян або
юридичних осіб, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 11 квітня 2002 року, у разі прийняття
рішення про відмову у зміні цільового
призначення земельної ділянки
сільська, селищна, міська рада або
відповідний орган виконавчої влади
протягом 15 днів письмово повідомляє
про це її власника з обґрунтуванням
причини відмови.

Статтею 17 Земельного кодексу України
та статтею 21 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації"
визначено, що до повноважень місцевих
державних адміністрацій у галузі
земельних відносин належать в тому
числі і розпорядження землями
державної власності в межах,
визначених Земельним кодексом України.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного Кодексу України
передбачено, що до розмежування земель
державної і комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів, крім
земель переданих у приватну власність
та земель, на яких розташовані
державні, в тому числі казенні
підприємства, господарські товариства,
у статутних фондах яких державі
належать частки (акції, паї), об'єкти
незавершеного будівництва та
законсервовані об'єкти, здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади,
тобто райдержадміністрації.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації" на
виконання Конституції України, законів
України, актів Президента України,
Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних і
делегованих повноважень голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження, а керівники управлінь,
відділів та інших структурних
підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Системний аналіз наведених норм дає
підстави стверджувати, що регулювання
відносин щодо розпорядження місцевими
державними адміністраціями землями
державної власності здійснюється на
підставі відповідних розпоряджень.

Разом з тим, як встановлено судами
попередніх інстанцій, жодних рішень по
заяві позивача відповідачем фактично
не приймалось, а відтак суди дійшли
вірного висновку про те, що Білогірська
районна державна адміністрація
Автономної Республіці Крим,
повідомивши позивача листом вих. №
4864/01-9 від 10 жовтня 2011 року про
неможливість прийняття рішення по
заяві про зміну цільового призначення
земельної ділянки у зв'язку з
направленням запиту про роз'яснення
діючого законодавства до
Республіканського комітету по
земельних ресурсах Автономної
Республіки Крим фактично в
установленому порядку не розглянула
заяву позивача та не прийняла у
встановленому порядку відповідного
рішення про відмову або у надані згоди
на зміну цільового призначення
земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Білогірської
районної державної адміністрації
Автономної Республіки Крим відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 11
квітня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша