Справа № 826/5267/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2014 року № 826/5267/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Соколової О.А., при секретарі судового
засідання Ковалівській Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів України у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
за участю представників сторін:
від позивача ОСОБА_2,
від відповідача Шевченко О.О.,
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі -
позивач, ОСОБА_1) з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів
України у м. Києві (далі - відповідач)
про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 10.04.2014 року
Позивач мотивується тим, що
відповідачем на підставі хибних
висновків акту перевірки від 27.02.2014
року №8/26-50-17-01/НОМЕР_1 прийнято
податкове повідомлення-рішення від
необґрунтованим та таким, що
підлягає скасуванню.
У судовому засіданні представник
позивача надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві та просив
суд задовольнити позовні вимоги у
Представник відповідача проти позову
заперечив з огляду на обґрунтованість
висновків акту перевірки та,
відповідно, податкового
повідомлення-рішення від 10.04.2014 року
підтвердженість сплати податку з
доходів фізичних осіб під час продажу
У судовому засіданні представник
відповідача просив відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд виходив з наступного.
Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1.
Відповідач - Державна податкова
інспекція у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві є контролюючим органом,
який в розумінні п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41
Податкового кодексу України контролює
податки, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві проведено документальну
невиїзну перевірку своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку з доходів фізичних осіб
отриманих від продажу рухомого майна
громадянина ОСОБА_1 за період з 01.01.2010
року по 31.12.2010 року та складено акт від
27.02.2014 року №8/26-50-17-01/НОМЕР_1. (а.с.29)
В висновках акта перевірки зазначено,
що перевіркою встановлено порушення:
п.п. «ж» п. 1.3. ст. 1, п.п. 4.2.6 п. 4.2 ст. 4, п.п.
8.2.1 п. 8.2 ст. 8, ст.. 12 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» в
результаті чого не підтверджено сплату
податку з доходів фізичних осіб під час
продажу рухомого майна, отже
донараховано податок з доходів
На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення - рішення: від 10.04.2014 року
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб від продажу рухомого
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
Відповідно до п.п. "ж" п. 1.3 ст. 1 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" від 22.05.2003 року. №889-IV, із змінами
та доповненнями (далі - Закон), дохід з
джерелом його походження з України -
будь-який дохід, одержаний платником
податку або нарахований на його
користь від здійснення будь-яких видів
діяльності на території України, у тому
числі, але не виключно, у вигляді
доходів від продажу рухомого майна,
якщо факт зміни власника (продажу
об'єкта рухомого майна) підлягає
державній реєстрації та/або
нотаріальному посвідченню згідно із
законом України, або якщо місце
вручення такого рухомого майна
набувачеві знаходиться на території
Відповідно до пп. 4.2.6 п.4.2. ст. 4 Закону
№889 до складу загального місячного
оподаткованого доходу включається
частина доходів від операцій з майном,
розмір якої визначається згідно
положень ст. 11-12 даного Закону.
Таким чином, вбачається за можливе
прийти до висновку, що Закон №889
пов'язує об'єкт оподаткування саме з
В свою чергу, відповідно до пп.8.2.1 п. 8.2.
ст.8 Закону №889, платник податку, що
отримує доходи, нараховані особою, яка
не є податковим агентом, зобов'язаний
включити суму таких доходів до складу
річного оподаткованого доходу та
подати річну декларацію з цього
Згідно ст.12 Закону України №889 дохід
платника податку від продажу об'єкта
рухомого майна протягом звітного
податкового року оподатковується за
ставкою, встановленою пунктом 7.1
статті 7 цього Закону, тобто в розмірі 15
Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (покупець) та гр. Осадчим В.В.,
головою правління який діє на підставі
статуту ЗАТ «Страхова Компанія
«Єврорезерв» (продавець) укладено
біржова угода купівлі-продажу від
19.06.2008 року, відповідно до якого
продавець продав, а покупець придбав
Як зазначав представник позивача,
після покупки даного автомобіля ОСОБА_1
неодноразово ремонтував його, а тому, у
зв'язку із збитковістю даного
автомобіля, він вирішив продати його.
Відповідно до довідки-рахунку №389733,
ОСОБА_5 придбав даний автомобіль у
позивача за одну тисячу гривень. (а.с.13)
Згідно з поданої квитанції, ОСОБА_1
сплатив 27.10.2010 року податок з доходів
від продажу рухомого майна, а саме
легкового автомобіля, 150 грн. (а.с.14)
Суд вважає, що у сторін виникли
розбіжності при з'ясуванні питання про
базу оподаткування податком з доходів
фізичних осіб при продажу рухомого
майна - автомобілів.
Так, відповідно до п.12.1 Закону України
№889, оподаткуванню підлягає дохід
платника податку від продажу об'єкта
Проте, на думку відповідача, об'єктом
оподаткування є вартість майна, яке
відчужується, розрахована за
звичайними цінами, але не нижче
оціночної вартості автомобіля.
Однак суд зазначає, що позивач має
право продавати автомобіль за
договірною ціною, яка не має
мінімальної межі і не залежить від
Суд вважає висновки податкової
інспекції необґрунтованими також з
Цивільним кодексом України визначено,
що угодою визнаються дії громадян і
організацій, спрямовані на
встановлення, зміну або припинення,
цивільних прав і обов'язків.
Згідно зі ст.632 Цивільного кодексу
ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Визначення ціни
за договором є істотною умовою
договору купівлі-продажу і ці умови
визначаються сторонами угоди.
В даному випадку договори продажу
автомобілів, які укладені позивачем, не
визнані судом недійсним.
Експертну оцінку вартості автомобіля
зазвичай здійснює покупець після
оформлення договору купівлі-продажу,
оскільки вимога про здійснення такої
оцінки пред'являється до нового
власника автомобіля органом
реєстрації автотранспортних засобів -
ДАІ, відповідно до Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
затверджених Постановою КМУ від 07.09.98
№ 1388.
В даному випадку податковий орган і
посилається на експертний висновок,
який було здійснено покупцем ОСОБА_5
вже після здійснення угоди.
Отже, в даному випадку, продавець, яким
є позивач, може і не бути обізнаним про
вартість автомобіля, яку визначить
експерт в майбутньому.
Відповідно до ст.7 Закону «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»
проведення оцінки майна є обов'язковим
у разі оподаткування майна згідно із
законом, але в Законі України «Про
податок з доходів фізичних осіб», який
регулює спірні правовідносини не
зазначено, що при оподаткуванні
операцій з продажу рухомого майна,
позивач мав керуватись саме оціночною
вартістю рухомого майна.
Крім того, Закон України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні» не є
законом у сфері оподаткування і не може
змінювати норми Закону України № 889. В
ньому зазначається лише про
обов'язковість проведення оцінки, а не
про обов'язковість її використання при
визначенні бази оподаткування.
Законі України № 889, при регулюванні
операцій з продажу рухомого майна, не
містить імперативної норми, яка б
передбачала застосування звичайних
цін або цін, що не нижче визначної
Згідно з п.1.2 Закону України №889 дохід
це «Сума будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її
Отже, доходом фізичної особи від
продажу об'єкта рухомого майна є сума
коштів, отриманих продавцем у
власність або нарахованих на його
У зв'язку з відсутністю обґрунтованих
заперечень відповідача проти обставин
фактичного продажу позивачем
автомобілів, Окружний
адміністративний суд м. Києва, з
урахуванням положень ст. 72 КАС України,
вважає, що при розрахунку ПДФО
необхідно враховувати суму,
зафіксовану в документах, що
безпосередньо стосуються продажу
автомобілів позивачем: довідка -
рахунок №КІМ317062 від 15.09.2010 на
автомобіль Mitsubishi Pajero та довідка -
рахунок №ДДР809907 від 21.11.2009 на
автомобіль Volkswagen Passat.
В порушення глави 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідач не довів суду факту
отримання позивачем іншої, ніж
передбачена біржовою угодою, суми
доходу від продажу рухомого майна.
Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятого ним спірного рішення з
урахуванням всіх встановлених
фактичних обставин та вимог
Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва вважає, що позовні вимоги, в
даному випадку, підлягають задоволенню
Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51,
56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111,112, 121,
122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору у розмірі 182 грн. 70 коп.
Постанову ухвалено в нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини 12 червня 2014 року.
Постанову у повному обсязі складено 19
Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 цього
Кодексу.

Суддя
О.А. Соколова