Справа № 823/3863/13-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/3863/13-а( у 4-х томах)
Головуючий у 1-й інстанції: Чубар Т.М.
Суддя-доповідач: Коротких А.
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Брілюкс" до
державної податкової інспекції у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області №
від 22.07.2013 року, № від 22.07.2013
року та № від 22.07.2013 року в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 37 485 грн. за основним платежем
та 9 372 грн. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
державна податкова інспекція у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог та
ухвалити нове рішенням, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання 19 червня 2014 року, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання та
положення ст. 197 КАС України, колегія
суддів приходить до висновку про
можливість продовження розгляду
справи у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Податковим органом було проведено
документальну планову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012 року по
31.12.2012 року.

За наслідками перевірки податковим
органом складено акт № 25/22-11/32268063 від
03.07.2013 року, в якому встановлено
порушення позивачем п.п. 138.1.1 п.138.1, п.138.2,
п.п. 138.8.5 п. 138.5 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток на загальну суму 71
866 грн..; п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.4 ст.
201 Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
позивачем податку на додану вартість
на загальну суму 507 039 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення-рішення № від 22.07.2013
року, яким позивачу завищено від'ємне
значення податку на додану вартість на
загальну суму 10 535 грн. та податкове
повідомлення-рішення № від 22.07.2013
року, яким позивачу донараховано
податок на прибуток підприємств на
загальну суму 71 866 грн., податкове
повідомлення-рішення № від 22.07.2013
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за податку на
додану вартість на загальну суму 505 539
грн.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження факту реальності
вчинення господарських взаємовідносин
позивача з ТОВ
«Промпродсклад-Трейдінг» до суду
першої інстанції позивачем надано
наступні документи: договір поставки №
39-12 від 01.04.2012 року; видаткові накладні,
товарно-транспорті накладні, податкові
накладні, платіжні доручення.

На підтвердження факту реальності
вчинення господарських взаємовідносин
позивача з ТОВ «Акопт» до суду першої
інстанції позивачем надано наступні
документи: договір поставки № 201 від
01.06.2012 року; видаткові накладні,
товарно-транспорті накладні, податкові
накладні, платіжні доручення; акти
здачі-приймання робіт.

На підтвердження факту реальності
вчинення господарських взаємовідносин
позивача з ТОВ «Васгард» до суду першої
інстанції позивачем надано наступні
документи: договір поставки № 18 від
01.09.2012 року; видаткові накладні,
товарно-транспорті накладні, податкові
накладні, платіжні доручення.

На підтвердження факту реальності
вчинення господарських взаємовідносин
позивача з ТОВ «Біостар» до суду першої
інстанції позивачем надано наступні
документи: договір поставки № 30 від
01.09.2012 року; видаткові накладні,
товарно-транспорті накладні, податкові
накладні, платіжні доручення; акти
здачі-приймання робіт.

На підтвердження факту реальності
вчинення господарських взаємовідносин
позивача з ТОВ «Дайкор Торг» до суду
першої інстанції позивачем надано
наступні документи: договір надання
послуг № 95 від 01.06.2012 року; видаткові
накладні, товарно-транспорті накладні,
податкові накладні, платіжні
доручення; акти здачі-приймання робіт.

На підтвердження використання у
власній господарській діяльності та
подальшої реалізації придбаних
позивачем послуг надано наступні
документи: внутрішні накладні на
переміщення товару та акти на списання
матеріалів.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу. При цьому, відповідно до п.п.
14.1.228 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України, під собівартістю реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг для цілей розділу III цього
Кодексу розуміються витрати, що прямо
пов'язані з виробництвом та/або
придбанням реалізованих протягом
звітного податкового періоду товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, які
визначаються відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг .

Із системного аналізу вищевикладених
положень вбачається, що формування
податкового кредиту є правом платника
податку щодо зменшення податкових
зобов'язань звітного періоду, яке
виникає виключно за наявності
податкових накладних. Закон забороняє
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених у
складі ціни придбання товарів (робіт,
послуг), якщо ці суми не підтверджені
податковими накладними, та
передбачає відповідальність платника
податків за порушення цих вимог у
вигляді фінансових санкцій.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
реальність господарських відносин з
контрагентами підтверджується
належним чином укладеними договорами,
видатковими та податковими накладними,
що підтверджують факт постачання
товару, та платіжними дорученнями про
перерахування коштів за поставлений
товар.

Матеріалами справи підтверджений факт
наявності у позивача всіх
бухгалтерських та інших
фінансово-господарських документів
(включаючи податкові накладні), що
підтверджують факт здійснення
господарських операцій з контрагентом
та оформлені згідно вимог чинного в
Україні законодавства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
на момент здійснення вказаних
правовідносин, контрагенти позивача
були зареєстровані в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців як платники
податку та їм присвоєно індивідуальні
податкові номери.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскільки позивачем були реально
здійснені та фактично виконані
господарські операції по
взаємовідносинах з контрагентами, які
на момент здійснення господарської
діяльності були зареєстровані як
платники податку на додану вартість, то
податкові повідомлення-рішення в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 37 485 грн. за основним платежем
та 9 372 грн. за штрафними санкціями
винесено податковим органом
безпідставно та необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.