Справа № 826/368/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/368/14
Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Судова колегія Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві про
визнання незаконним, протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів і стягнення
надмірно сплачених коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» (далі - позивач) звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
(далі - відповідач-1), Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві (далі -
відповідач-2) про:

1) визнання незаконним та
протиправним рішення про коригування
митної вартості товарів №100270001/2014/300002/2
від 13.01.2014 року;

2) скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
№100270001/2014/300002/2 від 13.01.2014 року;

3) стягнення з Державного бюджету
України на користь позивача надмірно
сплаченого мита за ВМД №100270001/2014/199356 у
сумі 30 445,10 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 лютого 2014 року адміністративний
позов було задоволено частково,
визнавши незаконним та протиправним
рішення про коригування митної
вартості товарів №100270001/2014/300002/2 від
13.01.2014 року та скасувавши зазначене
рішення.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач-1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині задоволенних позовних вимог та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі, так як, на його думку,
зазначену постанову суду прийнято з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст.196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанова
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, між товариством з обмеженою
відповідальністю «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» (далі - ТОВ «Мегаполіс
Україна Лоджістікс») та компанією MJF TEAS
(Pvt) Ltd. було укладено контракт від 17.10.2012
року №MUL 17.10.12, відповідно до умов якого
суб'єкт зовнішньоекономічної
діяльності (виробник) здійснює на
користь позивача поставку чаю «Dilmah».

13.01.2014 року позивачем було подано до
митного органу для здійснення митного
оформлення товару ВМД № 100270001/2014 із
визначенням митної вартості товару за
основним методом (за ціною договору),
яка складає 59 396,00 дол. США.

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару ТОВ «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» контролюючому митному
органу було надано:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) поставки № MJF-MUL 17.10.12 від
17.10.2012 року; специфікації до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) №1, 2, 3006651 від 17.10.2012 року,
31.10.2013 року 25.11.2013 року; інвойси;
додаткові угоди до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) б/н від 09.09.2013 року та від
01.11.2013 року; CMR 193 від 12.01.2014 pоку;
коносамент OHD/KIE/6283 від 25.11.2013 pоку;
морську накладну LK 1287710 від 25.11.2013 року;
інвойс № 3006651 від 25.11.2013 pоку; прайс-лист
виробника MJF TEAS (Pvt) Ltd від 09.01.2014 року;
пакувальний лист №3006651 від 25.11.2013 pоку;
митну декларацію країни відправлення Е
105839 від 15.11.2013 року; страховий поліс
ЕМЕС від 28.11.2013 року; звіт з
незалежної оцінки майна Т01/01 Товари
продовольчої групи - Чай марки DILMAH, що
завозяться на митну територію України;
сертифікат якості; фітосанітарний
сертифікат; сертифікат походження
CO/CIS/13/867 від 27.11.2013 pоку; декларацію
виробника від 26.11.2013 року; лист
представництва MJF TEAS (Pvt) Ltd від 10.01.2014
року; лист-роз'яснення для митного
органу від 02.12.2013 року; лист для митниці
від 13.01.14 року; картки рахунків;
оборотно-сальдові відомості; постанову
Окружного Адміністративного суду
міста Києва від 14.11.2013 року у справі
№826/17130/13-а.

На запит відповідача-1 про надання
уточнюючої документації позивачем
було надано відповідні специфікації до
контракту від 17.10.2012, прайс-листи
виробника, звіт з незалежної оцінки
майна, що завозиться на митну територію
України.

Однак, відповідачем було винесено
оскаржуване рішення про корегування
митної вартості товару від 13.01.2014 року
№100270001/2014/300002/2, яким скореговано:
вартість товару позивача за шостим
(резервним) методом, що призвело до
збільшення митних платежів ТОВ
«Мегаполіс Україна Лоджістікс» на суму
30 445,10 грн., після чого на умовах
фінансової гарантії товар було
випущено у вільний обіг.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Митного
кодексу України (далі - МК України).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Дослідження вимог митного
законодавства, а саме положень ст.ст. 49,
51, 53, 57, 58 МК України, надає підстави
стверджувати про те, що митна вартість
товарів, які ввозяться на митну
територію України, відповідно до
митного режиму імпорту, за загальним
правилом обчислюється за першим
методом визначення митної вартості
товарів, тобто за ціною договору.
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що у ч.2 ст. 53 МК України
визначено перелік документів, які
декларант повинен подавати для
підтвердження митної вартості товару,
заявленої у декларації, і методу,
обраного для її обчислення. До таких
документів належать: декларація митної
вартості, зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності, рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню, якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Ч.3 ст.53 МК України передбачено, що у
разі якщо документи, зазначені у
частині 2 цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, яка була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Отже, з наведених законодавчих норм
вбачається, що єдиною правовою
підставою для прийняття митними
органами рішення про коригування
заявленої декларантом митної вартості
товару за шостим (резервним) методом та
винесення картки відмови у митному
оформленні товару є наявність
сукупності наступних умов: 1) подання
суб'єктом господарювання до митного
оформлення не повного пакету
документів, перелік яких закріплено у
статті 53 МК України; 2) ненадання на
вимогу контролюючого органу
додаткової уточнюючої документації; 3)
виявлення митним органом розбіжностей
у поданій документації, які
унеможливлюють визначення митної
вартості товару ані за основним
методам (за ціною договору), ані за
жодним з інших чотирьох методів,
застосування яких повинно передувати
обранню шостого (резервного) методу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що як було правильно встановлено
судом першої інстанції, позивачем на
виконання вимог ч.2 ст.53 МК України для
здійснення митного оформлення товару
до контролюючого органу було надано
повний пакет документів для
обґрунтування митної вартості,
заявленої у декларації. Крім того, на
вимогу відповідача ТОВ «Мегаполіс
Україна Лоджістікс» надано до
контролюючого органу відповідну
уточнюючу документацію, а саме:
специфікації до спірного контракту,
прайс-листи виробника, звіт з
незалежної оцінки майна, що завозяться
на митну територію України.

Оскільки відомості, наявні у
документації, наданій позивачем до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів для здійснення митного
оформлення товару, містять всі
необхідні показники, що підтверджують
митну вартість вантажу, обчислену за
основним методом (за ціною договору), а
відповідачем не було надано жодних
обґрунтованих доказів щодо
необхідності обрання шостого
(резервного) методу обчислення митної
вартості товару, як і не було доведено
неможливості застосування жодного з
чотирьох інших попередніх методів, то
колегія суддів вважає, що в даному
випадку відповідач не мав достатніх
правових підстав для прийняття рішення
про коригування митної вартості
товарів за шостим (резервним) методом.

Доводи апелянта щодо наявності
розбіжностей у документації, поданій
позивачем для митного оформлення
товару, колегія суддів вважає
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки відповідачем-1 не доведено які
саме недоліки та яким чином впливають
на митну вартість товару, яка була
самостійно обчислена ТОВ «Мегаполіс
Україна Лоджістікс» за першим методом
(за ціною договору).

Більш того, судова колегія вважає
безпідставними посилання відповідача-1
на неточності в інвойсах, наданих
позивачем для митного оформлення
товару, в частині розбіжностей в
банківських реквізитах постачальника,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи, . між ТОВ «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» і його контрагентом - MJF TEAS
(Pvt) Ltd. на підставі та на виконання умов
спірного контракту було укладено
додаткові угоди, в яких уточнено
розрахункові рахунки постачальника.

Таким чином, судова колегія вважає, що
апелянт, діючи у порушення вимог
частини 2 статті 71 КАС України, не довів
обставини, викладених в апеляційній
скарзі, які на його думку, свідчать про
порушення позивачем вимог митного
законодавства, та не переконав судову
колегію у своїй правоті.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
правильно встановлено правомірність
застосування позивачем першого методу
визначення митної вартості товару (за
ціною договору) та безпідставність
прийняття відповідачем оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товарів від №100270001/2014/300002/2 від
13.01.2014 року і приходить до висновку про
те, що судом першої інстанції було у
повній мірі досліджено фактичні
обставини справи, правильно визначено
норми матеріального та процесуального
права, які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.