Справа № 2а-1666/10/0770
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
Справа №
45456/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

представника позивача
Мамченко К.О.,

представника відповідача
Михайлова А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції у Закарпатській
області (тепер Ужгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
головного управління Міндоходів у
Закарпатській області) на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11.04.2011 року
в справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Джейбіл
Сьоркіт Юкрейн Лімітед» до
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції про визнання
нечинним податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2010 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Джейбіл Сьоркіт
Юкрейн Лімітед» звернулося до суду з
позовом до Ужгородської міжрайонної
державної податкової інспекції у
Закарпатській області про визнання
нечинним податкового
повідомлення-рішення.

Позивач просив визнати не чинним
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 1.02.2010 року №
33//0/1087, яким йому зменшено суму
бюджетного відшкодування ПДВ на 1658122,00
грн.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11.04.2011 року
позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції у Закарпатській
області від 1.02.2010 року № 33//0/1087,
яким товариству з обмеженою
відповідальністю «Джейбіл Сьоркіт
Юкрейн Лімітед» зменшено суму
бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі
1658122,00 грн.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила Ужгородська міжрайонна
державна податкова інспекція, яка в
апеляційній скарзі просить її
скасувати та прийняти нову постанову
про відмову позивачу в задоволенні
позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції безпідставно
задовольнив позов, при цьому не взяв до
уваги, що оскільки податковий облік
операцій з отримання послуг від не
резидента на митній території України
не передбачає окремої сплати до
бюджету податку на додану вартість, то
вказаний вид податку по таких
операціях в розрахунок суми бюджетного
відшкодування не включається, Позивач,
отримуючи послуги від нерезидента,
грошовими коштами податку не сплатив,
тому права на бюджетне відшкодування
ПДВ не набув. В зв'язку з цим він
безпідставно завищив заявлену до
відшкодування суму ПДВ за листопад 2009
року на 1658122,00 грн.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який апеляційну
скаргу підтримав, представника
позивача, яка просить апеляційну
скаргу відхилити, а постанову суду
першої інстанції залишити без змін,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи,
Ужгородською МДПІ проведено
позапланову виїзну перевірку
товариства з обмеженою
відповідальністю «Джейбіл Сьоркіт
Юкрейн Лімітед» з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок за
листопад 2009 року, яка виникла за
рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в період з 1.01.2009 року по
31.10.2009 року, з приводу чого складено
акт № 9/23-2/32836226 від 26.01.2010 року.

На підставі акту перевірки податковим
органом прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від
01.02.2010 р. №33//0/1087, яким позивачу
зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ
за листопад 2009 року в розмірі 1658122,00
грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед»
заявило до бюджетного відшкодування у
листопаді 2009 року суму ПДВ у розмірі
4567003,00 грн., в тому числі 629950,21 грн.,
сплачену постачальникам товарів,
робіт, послуг у жовтні 2009 року
грошовими коштами, 2146367,00 грн. -
сплачену митним органам при імпорті
товарів у жовтні 2009 року грошовими
коштами, а також - 1 790 686,00 грн. - суму ПДВ,
нараховану за послуги, отримані від
нерезидентів на митній території
України за період грудень 2008 року,
січень, лютий, квітень, червень,
вересень 2009 року згідно з пп. 7.5.2. п. 7.5.
та пп. 7.3.6. п. 7.3. ст. 7 чинного на час
спірних правовідносин Закону України
«Про податок на додану вартість».

Податковим органом заперечується
правомірність включення позивачем до
бюджетного відшкодування суми ПДВ 1 790
686,00 грн. за послуги, отримані від
нерезидентів на митній території
України, оскільки, на думку
відповідача, позивач податку на додану
вартість до бюджету грошовими коштами
не сплатив.

За наслідками перевірки відповідачем
зменшено суму бюджетного
відшкодування ПДВ на 9853,00 грн. за
податковими накладними, виписаними в
квітні-серпні 2009 року та включених до
складу податкового кредиту жовтня 2009
року.

За наслідками перевірки відповідачем
збільшено суму бюджетного
відшкодування вказаного виду податків
на 142417,00 грн.

З врахуванням даних обставин
загальний розмір зменшеної суми
бюджетного відшкодування ПДВ позивачу
за листопад 2009 року складає: 1 790 686,00 грн.
+ 9853,00 грн. - 142417,00 грн. = 1658122,00 грн., що
зазначено в оскаржуваному податковому
повідомленні-рішенні.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 чинного
на час спірних правовідносин Закону
України «Про податок на додану
вартість» об'єктом оподаткування є
операції платників податку з поставки
товарів та послуг, місце поставки яких
знаходиться на митній території
України.

Згідно пп. «а» п. 6.5 ст. 6 цього ж Закону
місцем поставки послуг вважається у
разі якщо така послуга надається
нерезидентом - місце розташування його
представництва, а за відсутності
такого - місце розташування резидента,
який виконує агентські
(представницькі) дії від імені такого
нерезидента, а за відсутності такого -
місце фактичного розташування покупця
(отримувача), який у цьому випадку
виступає податковим агентом такого
нерезидента.

За нормою пп. «г» п. 10.1 ст. 10 цього ж
Закону особами, відповідальними за
нарахування, утримання та сплату
(перерахування) податку до бюджету, є
при наданні послуг нерезидентом - його
постійне представництво, а при
відсутності такого - особа, яка отримує
такі послуги, якщо місце надання таких
послуг знаходиться на митній території
України.

Отже, ТзОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн
Лімітед» в господарських операціях з
нерезидентами виступав як податковий
агент.

Здійснюючи такі функції, позивач
протягом грудня 2008 року, січня, лютого,
квітня, червня, вересня 2009 року включав
до податкових зобов'язань в
деклараціях з ПДВ відповідні суми
зазначеного податку, що в загальній
сумі складає 1 790 686,00 грн.

Таким чином, ТОВ «Джейбіл Сьоркіт
Юкрейн Лімітед» здійснило фактичну
сплату до бюджету суми ПДВ у розмірі
1790686,00 грн. згідно пп. 7.3.6. п. 7.3. ст. 7 та
пп. 7.5.2. п. 7.5. ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість».

Оскільки вказана сума є фактично
сплаченою у відповідності до пп. 7.7.2 п.
7.7 ст. 7, пп. 7.3.6. п. 7.3. ст. 7 та пп. 7.5.2. п. 7.5.
ст. 7 Закону, тому позивач правомірно
включив цю суму до бюджетного
відшкодування за листопад 2009 року.

Суд першої інстанції правильно вважав,
що датою сплати податку до бюджету в
разі придбання послуг у нерезидента
вважається дата подання до податкової
інспекції (адміністрації) податкової
декларації з ПДВ, в якій сума податку на
додану вартість за отримані від
нерезидента послуги включені до
податкових зобов'язань (рядок 7) .

При імпорті послуг податок на додану
вартість постачальникам послуг не
сплачується, а сплачується до
держбюджету під час включення до
податкової декларації, оскільки
імпортовані послуги митному
оформленню не підлягають і єдиною
можливістю сплатити податок на додану
вартість за отримані від нерезидента
послуги на митній території України є
включення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість до
податкової декларації з податку на
додану вартість.

Висновки суду збігаються з позицією
ДПА України, викладеному в листі від
17.10.2005 р. № 20667/7/16-1517-26.

Отже, зі змісту пп. 7.7.2 п. 7.7. ст. 7
Закону «Про податок на додану
вартість» випливає відсутність
будь-яких обмежень щодо відшкодування
податку на додану вартість при імпорті
послуг, сплаченого до бюджету шляхом
включення його до податкових
зобов'язань.

Правомірність включення позивачем
відповідних сум ПДВ до податкового
кредиту, достовірність поданих
податкових декларацій з ПДВ не
оспорюються податковим органом.

Оскільки у вказаних періодах різниця
між сумою податкових зобов'язань та
сумою податкового кредиту ТОВ «Джейбіл
Сьоркіт Юкрейн Лімітед» мала від'ємне
значення, то необхідно вважати, що
задекларувавши вказані суми
податкових зобов'язань, це товариство
провело розрахунки з бюджетом, тобто
провело сплату вказаних сум шляхом
зменшення суми ПДВ, що підлягала б
відшкодуванню йому з державного
бюджету.

Аналогічною є позиція судів вищої
юрисдикції при розгляді подібної
категорії справ (Ухвала Вищого
адміністративного суду України від 10
лютого 2010 року по справі № К-1777/08).

Суд першої інстанції повно
встановив обставини справи, дав
належну оцінку доказів, правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
обґрунтовано задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на
викладене, підставою для її
задоволення бути не можуть.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХ В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Закарпатській області
залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11.04.2011 року
в справі № 2а-1666/10/0770 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М.Старунський