Справа № К/9991/11015/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/11015/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Великомихайлівському районі Одеської
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 7
грудня 2010 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 7 грудня 2011 року у справі за позовом
Великомихайлівського районного
споживчого товариства "Надія" до
управління Пенсійного фонду України у
Великомихайлівському районі Одеської
області про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені,

в с т а н о в
и л а :

У січні 2009 року позивач звернувся
до суду із зазначеним позовом до
відповідача. Просив визнати
протиправними та скасувати рішення
управління Пенсійного фонду України у
Великомихайлівському районі Одеської
області від 1 квітня 2008 року № 41 та № 154
про застосування до нього фінансових
санкцій та нарахування пені за
несвоєчасну сплату страхових внесків
за період з 5 травня 2004 року по 22 березня
2007 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 7 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від
7 грудня 2011 року, позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
рішення управління пенсійного фонду
України у Великомихайлівському районі
Одеської області від 1 квітня 2008
року № 41 та № 154 про застосування до
Великомихайлівського районного
споживчого товариства «Надія»
фінансових санкцій та нарахування пені
за несвоєчасну сплату страхових
внесків за період з 5 травня 2004 року по 22
березня 2007 року.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування оскаржуваних судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що
Великомихайлівське районне споживче
товариство "Надія" є юридичною особою,
та зареєстровано в управлінні
Пенсійного фонду України у
Великомихайлівському районі Одеської
області як платник страхових внесків
та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Управлінням Пенсійного фонду
України у Великомихайлівському районі
Одеської області 1 квітня 2008 року
прийняті рішення за № 41 та № 154 про
застосування до Великомихайлівського
районного споживчого товариства
"Надія" штрафних санкцій, а також була
нарахована пеня за несвоєчасну сплату
страхових внесків за період з 5 травня
2004 року по 22 березня 2007 року у розмірі
17210 грн. 15 коп. Проте судами встановлено,
що підстав для прийняття відповідачем
спірних рішень не було, оскільки докази
несплати чи несвоєчасної сплати
позивачем штрафних санкцій за вказаний
період відсутні.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідач, приймаючи рішення від 1
квітня 2008 року № 41 та №154 про
застосування до позивача штрафних
санкцій та нарахування пені, діяв не у
відповідності до норм, передбачених
Конституцією та законами України,
необґрунтовано, без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.17 Закону
України "Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування",
страхувальник зобов'язаний подавати
звітність територіальним органам
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом.

Згідно вимог п. 20, вказаного
Закону, страхувальники зобов"язані
сплачувати страхові внески не пізніше
ніж через 20 календарних днів із дня
закінчення базового періоду.

Пунктом 5 ч. 9 ст. 106 Закону України
"Про загальнообов"язкове державне
пенсійне страхування" встановлено, що
виконавчі органи Пенсійного фонду
застосовують до страхувальників
фінансові санкції за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Отже, вирішуючи спір суди
попередніх інстанції дійшли
обґрунтованого висновку, що оскільки
за позивачем не числилося несплачених
обов"язкових страхових внесків у
Пенсійний фонд України за період з 5
травня 2004 року по 22 березня 2007 року, то
відповідач безпідставно застосував
штрафні санкції, а відтак обґрунтовано
задовольнили позов.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення -без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів. Тому колегія суддів, перевіривши
у межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Великомихайлівському районі Одеської
області залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 7 грудня 2010
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 7 грудня 2011
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк