Справа № 804/6229/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 р. Справа № 804/6229/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Кальника В.В.

при секретарі судового засідання
Шкуті А.А.

за участю представників:

позивача
Сергєєвої М.Ш.

відповідача
Задорожньої А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Віста
Бренд Компані» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів про скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2014/200029/1 від
31.03.14 року, скасування картки відмови №
110100000/2014/00084 від 31.03.14 року, зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віста Бренд
Компані» до Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів України, в якому
позивач просить :

- скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів № 110100000/2014/200029/1
від 31.03.14р., яке прийняте
Дніпропетровською митницею
Міндоходів;

- скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 110100000/2014/00084 від 31.03.14р.,
яка прийнята Дніпропетровською
митницею Міндоходів;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю
Міндоходів визначити митну вартість
товару за ціною договору (контракту)
товарів, які імпортуються (вартість
операції) щодо товарів відповідно до
декларації митної вартості №
110100000/2014/207352 від 26.03.14р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем було заявлено до митного
формлення товар - органічна хімічна
сполука з функціональною групою
ізоціонатів із вмістом азоту:
толуолдіїзоціанат (ТДІ) Cosmonate Т80 - 20000 кг,
який використовується для
виготовлення поролону при виробництві
меблів та ін.; склад: 2,4 - ізомер в ТДІ -
80,6%, 2, 6 - ізомер в ДТІ - 19,4%; кислотность -
0,003%, гидролизуючий хлорин 0, 006%;
загальний хлорин - 0,02%; ступінь чистоти
ТДІ - 99, 9%, за ВМД в електронному вигляді
від 26.03.2014р. за № 110100000/2014/207352. На етапі
контролю митної вартості було
встановлено, що подані документи
містять розбіжності, у зв'язку з чим
були проведені консультації між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості, під час
яких позивача було ознайомлено з
виявленими розбіжностями, подано
додаткові документи і було обрано
метод визначення митної вартості -
резервний (додаток № 3, 4). Відповідачем
було прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 110100000/2014/200029/1
від 31.03.2014 року (додаток № 5) та надана
декларанту картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 110100000/2014/00084 від 31.03.2014
року (додаток № 6), якими відповідач
повідомив про причини відмови у
митному оформленні та пропуску через
митний кордон України належного
позивачеві імпортованого товару. На
думку позивача, митний орган всупереч
вимогам Митного кодексу України
застосував другорядний метод
визначення митної вартості, відмовив у
прийнятті митної декларації, що
призвело до необгрунтованого
збільшення вартості товару, чим було
порушено законні права та інтереси
позивача, у той час, коли позивачем було
надано відповідачу для митного
оформлення імпортованого товару
документи, що передбачені ч. 2 статті 53
Митного кодексу України, які, на думку
позивача, чітко ідентифікували
оцінюваний товар та містили об'єктивні
і достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, які чітко підтверджували
ціну товарів, що підлягала сплаті
позивачем на користь продавця, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору (контракту) згідно з
вимогами ч. ч. 4, 5 статті 58 Митного
кодексу України, тому, позивач вважає,
що висновок митного органу про
неможливість визначення митної
вартості товару за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартості
операції), є необгрунтованим.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
надав письмові заперечення проти
позову, просив у задоволенні позову
відмовити. В обґрунтування заперечень
зазначено, що посадові особи митниці
діяли у межах наданих повноважень та у
спосіб, передбачений чинним
законодавством. Для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товару позивачем були надані
документи, зазначені у графі 44 МД
№110100000/2014/207352 від 26.03.2014р., однак
спрацювала автоматизована система
управління ризиками щодо можливого
заниження митної вартості товару та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів, у
зв'язку з чим, посадовою особою
Дніпропетровської митниці Міндоходів
відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу
України було здійснено контроль
наявності в підтверджуючих документах
усіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, в результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:
п. 4.4 зовнішньоекономічного контракту
від 01.11.2013 № 8Н- 2110 товар має
супроводжуватися, зокрема, наступними
документами: коносамент, страховий
поліс. Однак, в пакеті документів,
наданих підприємством для здійснення
митного оформлення, вказані документи
(або документи про причини їх
відсутності) відсутні. Сертифікат
походження хоч і є в наявності, втім він
не засвідчений ТПП країни походження,
як того вимагає п.4.4
зовнішньоекономічного контракту від
01.11.2013 року №SH-2110. Також, відповідач
зазначив, що за нормами ч.6 ст.54 МКУ
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом митною вартістю за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлені неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі
неподання декларантом документів
згідно з переліком та відповідно до
умов зазначених у частині
другій-четвертій статті 53 цього
Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари. Оскільки, на думку митниці,
документи, подані позивачем, не
вказують на достовірні числові
значення складових митної вартості за
зазначеною поставкою та відомостей
щодо ціни, що була фактично сплачена чи
підлягає сплтаі за ці товари, то у
відповідності до ст. 55 МКУ митницею
правомірно було винесене рішення про
коригування заявленої митної вартості
товару від 31.03.2014р. та скориговано митну
вартість товару із застосуванням
другорядного методу визначення митної
вартості - 2-r - резервним методом із
застосуванням раніше визнаної
вартості за митною декларацію
№110100000/2014/207831 від 01.04.2014 року.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про наступне.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Віста
Бренд Компані» зареєстровано
Виконавчим комітетом Новомосковської
міської ради Дніпропетровської
області 30.11.2009р.

01.11.2013р., між ТОВ «Віста Бренд Компані»
(Покупець за контрактом) та фірмою
«Чори Ко., ЛТД» (Продавець за
контрактом), з урахуванням доповнень,
було укладено контракт № SН-2110, за
умовами якого фірма «Чори Ко., ЛТД»
поставляє Покупцю ТДІ Соsmоnаtе Т-80
виробництва Мitsui Сhemicals Іnс. (органічна
хімічна сполука з функціональною
групою ізоціонатів із вмістом азоту
(далі- Товар).

Згідно із Доповненням №1 від 19.02.2014 року
до Контракту та інвойсу від 18.03.2014 року
на адресу Декларанта у залізних бочках
був поставлений товар за контрактом на
умовах FСА Ріга у кількості 20 метричних
тон, за ціною 2600 доларів США за одиницю,
на загальну суму 52 000 доларів США, на
умовах оплати 100% попередньої оплати до
відвантаження Товару зі складу.

Для декларування даного товару
Декларантом до Дніпропетровської
митниці Міндоходів 26.03.2014р. шляхом
електронного декларування було подано
вантажну митну декларацію №
110100000/2014/207352, митна вартість була
визначена Декларантом за ціною
контракту (основний метод) відповідно
до статей 49, 57 та 58 Митного кодексу
України № 4495-VI від 13.03.2013 року.

Згідно зі статтею 53 Митного кодексу
України, на підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
Декларантом надано:

Накладна СМR LV - 6255;

Книжка МДП (Carnet TIR) МX 76166255;

Комерційна пропозиція № б/н від 18.02.14р.;

Платіжний документ № б/н від 18.03.14р.;

Рахунок - фактура № 104 від 25.03.14р.;

Довідка про транспортні витрати № б/н
від 24.03.14р.;

Інвойс № НЕ8502000 від 18.03.14р. з перекладом;

Пакувальний лист №НЕ 8502000 від 19.03.14р. з
перекладом;

Проформа-інвойс № 8Н -2101-1 від 19.02.14р. з
перекладом;

Зовнішньоекономічний контракт № 8Н-2110
від 01.11.2013р.;

Додаток № 1 від 19.02.14р.;

Доповнення № 1 від 28.11.13р.;

Доповнення № 2 від 19.02.14р.;

Договір транспортного експедирування
№ 42 від 23.01.14р.;

Договір міжнародного перевезення № 52
від 12.03.14р.;

Прайс-лист від 19.03.14р. з перекладом;

Дозвіл на здійснення
зберігання/використання № 688/13 від
19.07.13р.;

Дозвіл на транспортування
автомобільним транспортом № 177/14 від
26.02.14р.;

Курси валют від 20.02.14р.;

Лист № б/н процес ціноутворення від
19.03.14р. з перекладом;

Лист № б/н від 20.03.14р.;

Сертифікат аналізу № б/н від 04.12.13р.;

Сетрифікат якості № б/н від 19.03.14р.;

Експортна декларація 13LV0350 від
20.03.2014р.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України (далі за
текстом - МКУ) у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Обсяги митного контролю, передбачені
главою 49 розділу XI МКУ, визначаються за
результатами аналізу ризиків
відповідно до положень глави 52 розділу
ХІ МКУ.

Так, за результатами проведеного
контролю відповідача, із застосуванням
системи управління ризиками
Автоматизованою системою аналізу та
управління ризиками (АСАУР), відповідно
до ст. 337 МКУ в автоматизованому порядку
виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості товару та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України.

За результатами проведеного контролю
із застосуванням системи управління
ризиками Автоматизованою системою
аналізу та управління ризиками (АСАУР)
відповідно до ст. 337 МКУ в
автоматизованому порядку за митною
декларацією від 26.03.2014 № 110100000/2014/207352
було виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів.

За результатом спрацювання
Автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками (АСАУР) було
сформовано наступні обов'язкові форми
контролю: перевірка поданих
товаросупровідних та
товаротранспортних документів та/або
відомостей про них на предмет
розбіжностей у відомостях , що
зазначені у цих документах, митній
декларації чи документах, їх
електронних копіях, розміщених в ЄАІС;
можливе заниження митної вартості
товару. Здійснити перевірку
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів;
Заявлена митна вартість товару нижча,
ніж при попередньому митному
оформленні такого товару одержувача.

Враховуючи вищезазначене, згідно вимог
ст.53 Митного кодексу України, Митницею
було направлено повідомлення з
вимогами надати додаткові документи.

В якості підстави такої вимоги було
зазначено, що: «відповідно до п.4.4
зовнішньоекономічного контракту від
01.11.2013 № 8Н- 2110 товар має
супроводжуватися, зокрема, даними
документами.» Також, зазначено, що
сертифікат походження не засвідчений
ТПП країни походження, як того вимагає
п. 4.4 зовнішньоекономічного контракту
від 01.11.2013 № 8Н-2110, відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів мають бути відображені у
рахунку від експедитора, а не тільки у
довідці від експедитора б/н від 24/03/2014, а
також повідомлено про те, що
встановлено відсутність у поданих до
митного оформлення документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена чи підлягає сплаті за ці
товари та факту того, що сума, зазначена
в декларації країни експорту товару
№13LV0350 від 20.03.2014р. (37831,92 євро), не
кореспондує фактурній вартості,
заявленій в МД від 26.03.2014р.
№110100000/2014/207352.

Декларантом листом від 27.03.2014 року для
додаткового підтвердження заявленої
митної вартості були надані Митниці
пояснення та ряд додаткових
документів, у тому числі:

- додаток №3 від 27.03.2014року до
зовнішньоекономічного контракту від
01.11.2013р. № SН -2110;

- виписка з бухгалтерської
документації № 1-03/03 від 27.03.14р.;

- комерційна пропозиція;

- прейскурант товару від продавця;

- лист від контрактодержателя від
19.02.2014р., 25.03.2014р., від 27.03.2014р.;

- лист від товаровиробника від 29.02.2014р.;

- оновлений рахунок від експедитора
№СФ-0000027 від 25.03.2014р.;

- оновлений контракт-заявка № 04/03 від
12.03.2014р.;

- інформація щодо крос-курсу євро-долар
США станом на 20.03.2014р.

А також у даному листі позивач
повідомив митницю про неможливість
надання додаткових документів.

Митницею було відмовлено Декларанту в
здійсненні митного оформлення товарів
за заявленою митною вартістю з причини
неможливості використання обраного
декларантом методу, та прийнято
рішення про коригування митної
вартості № 110100000/2014/200029/1 від 31.03.14 року.

Митну вартість товару скориговано
Митницею із застосуванням
другорядного методу визначення митної
вартості - 2-г - резервного методу
визначення митної вартості за наявною
ціновою інформацією щодо попередніх
митних оформлень подібного з
урахуванням якісних характеристик
товару, відповідно до наявної у
митного органу інформації щодо
вартості оцінюваних товарів,
імпортованих у найближчий час за МД від
26.03.2014р. 807100000/2014/11731 та прийнято рішення
про коригування митної вартості до
рівня 3,31 дол. США /кг.

Позивач вважає, що рішення відповідача
про коригування заявленої митної
вартості №110100000/2014/200029/1 від 31.03.2014 року
є протиправним, безпідставним і
необґрунтованим, та таким, що прийняте
без дотримання основних принципів
митного регулювання, у зв'язку з чим
звернувся до суду за захистом
порушених прав.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд
виходить із того, що з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів, митний орган,
відповідно до частини 5 статті 54
Митного кодексу України має право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 Митного кодексу
України.

При здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган повинен впевнитися, що
заявлена декларантом митна вартість
товару ґрунтується на дійсній
вартості, під якою, відповідно до
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року, згода на
обов'язковість якої надана Верховною
Радою України, розуміється ціна, за
якою такий або аналогічний товар
продається або пропонується для
продажу при нормальному ході торгівлі
в умовах повної конкуренції.

Примітками до пункту 2 статті VII «Оцінка
товару для митних цілей» Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947)
визначено, що сумісним зі статтею VII
було б припущення, що «дійсна вартість»
може бути представлена ціною,
зазначеною у рахунку, плюс будь-які не
включені до неї збори за виправдані
витрати, які є звичайними складовими
"дійсної вартості", а також плюс
будь-яка виняткова знижка чи інше
зменшення звичайної конкурентної ціни.

Частиною 2 ст.53 МКУ визначений
перелік документів, які підтверджують
митну вартість товару.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ст. 337 МКУ, перевірка
документів та відомостей, які
подаються органам доходів і зборів під
час переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій шляхом проведення:

-
формато-логічного контролю;

- контролю
співставлення;

- контролю із
застосуванням системи управління
ризиками та в інші способи, передбачені
цим Кодексом.

За нормою ч. 1 ст. 320 МКУ форми та
обсяги контролю, достатнього для
забезпечення додержання законодавства
з питань державної митної справи та
міжнародних договорів України при
митному оформленні, обираються
митницями (митними постами) на підставі
результатів застосування системи
управління ризиками.

26 березня 2014 року для здійснення
митного контролю та митного оформлення
декларантом позивача була подана
електронна митна декларація
№110100000/2014/207352, відповідно до якої для
проведення відповідачем митного
оформлення було заявлено товар
«органічна хімічна сполука з
функціональною групою ізоціонатів із
вмістом азоту: толуолдіїзоціанат (ТДІ)
Созтопаїе Т80 - 20000 кг, який
використовується для виготовлення
поролону при виробництві меблів та ін.;
склад: 2,4 - ізомер в ТДІ - 80,6%, 2, 6 - ізомер в
ДТІ - 19,4%; кислотность - 0,003%,
гидролизуючий хлорин 0,006%; загальний
хлорин - 0,02%; ступінь чистоти ТДІ - 99,9%».
Даний Товар поставлявся на підставі
зовнішньоекономічного контракту №
SН-2110 від 01.11.2013р., укладеного із «Чори
Ко., ЛТД».

Автоматизованою системою аналізу
ризиків по товару МД від 26.03.2014 року №
110100000/2014/207352 було визначено обов'язкову
форму контролю: перевірка поданих
товаросупровідних та
товаротранспортних документів -
перевірка поданих товаросупровідних
та товаротранспортних документів
та/або відомостей про них на предмет
розбіжностей у відомостях, що
зазначені у цих документах, митній
декларації чи документах, їх
електронних копіях, розміщених в ЄАІС;
контроль правильності визначення
митної вартості товарів - можливе
заниження митної вартості товару,
здійснити перевірку правильності
визначення митної вартості, звернувши
увагу на вартість ідентичних або
подібних товарів; витребування
документів, які підтверджують митну
вартість товарів - заявлена митна
вартість товару нижча, ніж при
попередньому митному оформленні
такого товару одержувача.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору відповідно
до ч. 2 ст. 58 МКУ декларант
використовує якщо відповідні
відомості є достовірними.

Відповідно до пункту 4.4
зовнішньоекономічного контракту № SН
-2110 від 01.11.2013р. розділу «Загальні умови
поставки» відвантаження товару має
супроводжуватися наступними
документами, зокрема, коносамент - 3
оригінали, сертифікат походження,
завірнений ТПП країни походження,
страховий поліс. Проте, як було
встановлено в судовому засіданні,
позивачем для здійснення митного
оформлення коносамент та страховий
поліс надані не були, а сертифікат
походження не засвідчений ТПП країни
походження.

27.03.2014р. позивачем було додатково
надано додаток № 3 до
зовнішньоекономічного контракту № SН
-2110 від 01.11.2013р., яким до розділу 4
контракту - «Загальні умови поставки»
було внесено зміни, а саме:

При поставках автомобільним
транспортом на умовах РСА, БАР
відвантаження супроводжується
наступними документами:

- комерційний рахунок,

- транспортний документ,

- сертифікат походження, виданий
продавцем,

- пакувальний лист,

- сертифікат якості,

- сертифікат аналізу,

- експортна декларація.

Таким чином, було вилучено із
первинного переліку коносамент,
страховий поліс, а також вимогу
стосовно необхідності посвідчення
сертифікату походження ТПП країни
походження.

Суд зазначає, що дані зміни до умов
контракту набирають чинності з моменту
підписання - тобто з 27.03.2014р. і є
невідємною частиною контракту від
01.11.2013 №SH-2110, що передбачено самим
доповненням, таким чином, доповнення №
3 до контракту від 27.03.2014р. жодним чином
не може встановлювати умови поставки
товару, який вже надійшов на митну
територію України.

Отже пояснення позивача стосовно
відсутності зазначених обов'язкових
документів із причин того, що це
передбачено умовами контакту та
доповненням №3 до нього, судом не
приймаються.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів. Згідно
ч. 11 ст. 58 МК України при визначенні
митної вартості до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
не допускається включення ніяких інших
витрат, крім тих, що передбачені у цій
статті.

До митної вартості не включаються
наступні витрати за умови виділення їх
з ціни, що була фактично сплачена або
підлягають сплаті за оцінювані товари,
що документально підтверджені та які
підлягають обчисленню, а саме - витрати
на транспортування після ввезення.

Стаття 49 Митного кодексу України
визначає, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
чи підлягає сплаті за ці товари.

Згідно п. 2 ч.б ст.54 МК України під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митним органом, було встановлено
відсутність у поданих до митного
оформлення документах всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена чи підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до п.п. 5 п. 10 ст. 58 МКУ, при
визначення митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), а саме: витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ,
документами, які підтверджують митну
вартість товару є транспортні
(перевізні) документи, якщо за умовами
поставки витрати на транспортування не
включені у вартість товару, а також
документи, що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів.

Згідно ст.9 Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» від 01.07.2014 № 1955 за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Істотними умовами договору
транспортного експедирування є:
відомості про сторони договору:

для юридичних осіб - резидентів
України: найменування,
місцезнаходження та ідентифікаційний
код в Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України;

для юридичних осіб - нерезидентів
України: найменування,
місцезнаходження та державу, де
зареєстровано особу;

для фізичних осіб - громадян України:
прізвище, ім'я, по батькові, місце
проживання із зазначенням адреси та
індивідуальний ідентифікаційний номер
у Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів;

для фізичних осіб - іноземців, осіб без
громадянства: прізвище, ім'я, по
батькові (за наявності), адресу місця
проживання за межами України;

вид послуги експедитора;

вид та найменування вантажу;

права, обов'язки сторін;

відповідальність сторін, у тому числі в
разі завдання шкоди внаслідок дії
непереборної сили;

розмір плати експедитору;

порядок розрахунків;

пункти відправлення та призначення
вантажу;

порядок погодження змін маршруту, виду
транспорту, вказівок клієнта;

строк (термін) виконання договору;

а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Платою експедитору вважаються кошти,
сплачені клієнтом експедитору за
належне виконання договору
транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються
витрати експедитора на оплату послуг
(робіт) інших осіб, залучених до
виконання договору транспортного
експедирування, на оплату зборів
(обов'язкових платежів), що сплачуються
при виконанні договору транспортного
експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є
документи (рахунки, накладні тощо),
видані суб'єктами господарювання, що
залучалися до виконання договору
транспортного експедирування, або
органами влади.

Відповідно до договору про перевезення
від 23.01.2014р. № 42, укладеного між ТОВ
«Інтер Лайн Сервіс» (експедитор) та ТОВ
«Віста бренд компані» (замовник),
експедитор зобов'язується здійснювати
організацію доставки вантажів в
міжнародних сполученнях, залучаючи для
здійснення перевезень третю сторону на
підставі договору між експедитором та
перевізником.

Розділом 4 «Порядок розрахунків»
вищевказаного договору передбачено, що
вартість виконаних послуг
визначається за згодою сторін на кожне
перевезення окремо і визначається в
транспортній заявці, яка є невід'ємною
частиною договору. Сума включає в себе
вартість послуг з перевезення і
вартість послуг експедирування, розмір
яких відображається в двосторонньому
акті виконаних робіт і оплачується
згідно виставленого рахунку.

Як вбачається із заявки від 12.03.2014 № 04/03
послуг з перевезення і послуг
експедирування, вартість послуг -10 000
грн. окрема вартість послуг з
перевезення і вартості послуг
експедирування не зазначена. Строк
оплати за заявкою - протягом трьох
банківських днів.

Також, суд зазначає, що контракт-заявка
№ 04/03 від 12.03.2014 року всупереч вимозі
п.2.1 договору № 42 транспортного
експедирування вантажів автомобільним
транспортом у міжнародному сполученні
від 12.03.2014 року не містить підпису
відповідальної особи від Замовника
(ТОВ «Віста Бренд Компані»).

Враховуючи положення п. 4.1 та п. 4.2
договору № 52 міжнародного перевезення
автомобільним транспортом від 12/03/2014, п.
4.3 та 4.4 договору № 42 транспортного
експедирування вантажів автомобільним
транспортом у міжнародному сполученні,
строки сплати, зазначені у
контракті-заявці № 04/03 від 12/03/2014 («б/н в
течении 3-х банковских дней»), у
контракті-заявці № 04/03 від 12/03/2014
належним чином не визначено момент, з
якого слід обліковувати 3 банківські
дні (з моменту укладення
контракту-заявки 12.03.2014р. або ж моменту
завершення транспортування).

Також, Рахунок-фактура № СФ-0000027 від
25.03.2014 містить фразу «Рахунок дійсний
до сплати до . .», без зазначення
конкретної дати або терміну, до якої
або протягом якого він має бути
сплачений, що, враховуючи
невизначеність у контракті-заявці №
04/03 від 12/03/2014 у строках оплати
транспортних послуг, що свідчить про
наявні розбіжності у наданих для
підтвердження заявленої митної
вартості документах.

Як вбачається із Довідки про
транспортні витрати від 24.03.2014 року,
виданої ТОВ «Інтер Лайн Сервіс»,
транспортні витрати становлять 10000
грн.: 5 683,6 грн. - від м. Рига (Латвія) до
п.п. Нові Яриловичі (кордон України); 4
316,4 грн. - від пункту пропуску до м.
Дніпропетровськ.

Однак, ані заявка на перевезення
вантажу, ані довідка про транспортні
витрати не містять відомостей про
вартість послуг експедирування, як це
передбачено договором від 23.01.2014 року №
42.

Встановлено, що рахунком-фактурою від
25.03.2014 № СФ-0000027 визначена вартість
організації перевезення вантажів за
маршрутом м. Рига - м. Дніпропетровськ у
розмірі 10 000 і зазначена у графах «Ціна
без ПДВ» та «Сума без ПДВ».

Відповідно до ч.1 ст.185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з: а.)
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б.)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу.

Згідно із п.186.3 ст.186 Податкового
кодексу України місцем постачання
зазначених у цьому пункті послуг
вважається місце, в якому отримувач
послуг зареєстрований як суб'єкт
господарювання або - у разі відсутності
такого місця - місце постійного чи
переважного його проживання. До таких
послуг належать:

а) надання майнових прав
інтелектуальної власності, створення
за замовленням та використання
об'єктів права інтелектуальної
власності, у тому числі за ліцензійними
договорами, а також надання (передача)
права на скорочення викидів парникових
газів (вуглецевих одиниць);

б) рекламні послуги;

в) консультаційні, інжинірингові,
інженерні, юридичні (у тому числі
адвокатські), бухгалтерські,
аудиторські, актуарні, а також послуги
з розроблення, постачання та
тестування програмного забезпечення, з
оброблення даних та надання
консультацій з питань інформатизації,
надання інформації та інших послуг у
сфері інформатизації, у тому числі з
використанням комп'ютерних систем;

г) надання персоналу, у тому числі якщо
персонал працює за місцем здійснення
діяльності покупця;

ґ) надання в оренду (лізинг) рухомого
майна, крім транспортних засобів та
банківських сейфів;

д) телекомунікаційні послуги, а саме:
послуги, пов'язані з передаванням,
поширенням або прийманням сигналів,
слів, зображень та звуків або
інформації будь-якого характеру за
допомогою дротових, супутникових,
стільникових, радіотехнічних, оптичних
або інших електромагнітних систем
зв'язку, включаючи відповідне надання
або передання права на використання
можливостей такого передавання,
поширення або приймання, у тому числі
надання доступу до глобальних
інформаційних мереж;

е) послуги радіомовлення та
телевізійного мовлення;

є) надання посередницьких послуг від
імені та за рахунок іншої особи або від
свого імені, але за рахунок іншої особи,
якщо забезпечується надання покупцю
послуг, перерахованих у цьому
підпункті;

ж) надання транспортно-експедиторських
послуг.

186.4. Місцем постачання послуг є місце
реєстрації постачальника, крім
операцій, зазначених у пунктах 186.2 і 186.3
цієї статті.

На підставі вищевикладеного послуги
експедитора є об'єктом оподаткування
ПДВ, якщо їх місце постачання
розташоване на митній території
України.

Таким чином, згідно чинного
законодавства не оподатковується ПДВ
витрати на транспортування, понесені
до митного кордону України, як
наслідок, зазначений рахунок не є
належним документом, який достовірно
підтверджує заявлені відомості.

12.03.2014 року Експедитором ТОВ «Інтер
Лайн Сервіс» було укладено договір про
перевезення від № 52 з Перевізником -
ТОВ «Нікса ЛТД». Пунктом 4.1 договору
передбачено, що розрахунок з
перевізником здійснюється на підставі
заявки та рахунку перевізника. У
випадку, якщо сторони визначать у
заявці, що оплата має здійснюватись
після перевезення, то вона
здійснюється на підставі
рахунка-фактури, СМR, акта виконаних
робіт. Пунктом 4.2 даного договору
встановлено, що оплата здійснюється
протягом 10 банківських днів з моменту
надання оригіналів документів, якщо в
заявці не передбачено інше. За п.4.3
договору вартість послуг перевізника
зазначається у заявці, яка позивачем не
була надана.

Наданий позивачем рахунок на оплату
від 25.03.2014 № 104, виданий перевізником
ТОВ «Нікса ЛТД», на автоперевезення за
маршрутом м. Рига - м. Дніпропетровськ,
визначає вартість послуг у розмірі 9 950
грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
вказаний рахунок визначає всі
транспортні витрати, як такі, що не
оподатковується ПДВ, що суперечить
вимогам чинного законодавства, а також
не містить розмежування витрат,
понесених до перетину митного кордону
та по митній території України.

Відповідно до Методичних рекомендацій
з формування собівартості перевезень
(робіт, послуг) на транспорті,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 05.02.2001 № 65,
собівартість перевезень - це виражені в
грошовій формі поточні витрати
транспортних підприємств,
безпосередньо пов'язані з підготовкою
та здійсненням процесу перевезень
вантажів і пасажирів, а також
виконанням робіт і послуг, що
забезпечують перевезення.

У пп.8 п. 29 Методичних рекомендацій
зазначено, що до собівартості
перевезень включаються також витрати,
пов'язані з реалізацією перевезень,
зокрема, оплата послуг
транспортно-експедиторських,
страхових та посередницьких
організацій (включаючи комісійну
винагороду).

Враховуючи вищевикладене, плата
експедитору за надання ним послуг з
організації та забезпечення
перевезень імпортованих вантажів на
умовах поставки, які передбачають
оплату транспортних витрат за рахунок
покупця товару, в тому числі в разі
надання послуги на всьому шляху
прямування вантажу від пункту його
відправлення до пункту його
призначення, нерозділеної до та після
перетину митного кордону України, є
частиною загальних витрат на
транспортування.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що має місце неврахування
у повному обсязі транспортної
складової, заявленої декларантом
митної вартості товару, а виявлені
розбіжності не дають можливості
митному органу достовірно обрахувати
транспортні витрати Декларанта, які є
невід'ємною складовою митної вартості
товару.

Крім того, судом встановлено, що сума,
зазначена в декларації країни експорту
товару 14LV0350 від 20.03.2014р. (37831,92
євро), не співпадає фактурній вартості,
заявленій в митній декларації від
26.03.2014 року №110100000/2014/207352.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України митним органом було
повідомлено декларанта електронним
повідомленням про необхідність
надання додаткових документів на
підтвердження митної вартості товарів,
а саме:

- договір із третіми особами,
пов'язаний з договором про поставку
товару, митна вартість якого
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором;

- рахунок від експедитора з
урахуванням вимог ч. 11 ст. 58 МК України,
у разі наявності відповідно до умов
відповідної операції з перевезення,
які мають бути підтверджені
документально, - банківські документи,
які стосуються оплати послуг
перевезення;

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації,
прейскуранти від виробника товару;

- висновок про вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією.

Відповідно до п.6 ст.54 МКУ митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій-
четвертій ст.53 МКУ, або відсутності у
цих документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до п.3 ст.337 МКУ проведено
контроль-співставлення, за
результатами якого встановлено
наступне.

У відповідь на повідомлення Позивачем
додатково було надано наступні
документи:

- додаток № 3 від 27.03.2014 року до
зовнішньоекономічного контракту № SН
-2110 від 01.11.2013р.;

- виписка з бухгалтерської
документації;

- комерційна пропозиція;

- прейскурант товару від продавця;

- лист від контрактодержателя від
25.03.2014 року;

- лист від контрактодержателя від
27.03.2014 року;

- лист від виробника товару від
29/02/2014;

- лист від контрактодержателя
19/02/2014;

- оновлений рахунок від
експедитора № СФ-0000027 від 25/03/2014;

- оновлений контракт-заявка № 04/03
від 12/03/2014;

- інформація щодо крос-курсу
євро-долар США станом на 20.03.2014.

Також, листом від 27.03.2014 року позивачем
було повідомлено відповідача про
неможливість надання інших, крім
наданих, додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товару.

Отже, ТОВ «Віста Бренд Компані» до
митного органу не було надано: висновок
уповноваженої експертної організації
щодо вартісних характеристик товару,
договір із третіми особами, пов'язаний
з договором про поставку товару, митна
вартість якого визначається, рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором.

За результатами розгляду таких
документів митним органом було
повідомлено декларанта про наступне:
документ, представлений як «виписка з
бухгалтерської документації» № 1-03/03
від 27.03.2014 року за своїм змістом не є
бухгалтерським документом, не
відноситься до системи
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності на підприємстві та не фіксує
факт здійснення господарської
операції; в оновленому рахунку-фактурі
№ СФ-0000027 від 25.03.2014 року відсутнє
підтвердження включення вартості
наданих експедиторських послуг у
вартість організації транспортування
товару до митного кордону України; при
проведенні розрахунків згідно наданої
інформації щодо крос-курсу євро-долар
США станом на 20.03.2014 року результат
таких розрахунків не кореспондує сумі,
зазначеній в митній декларації країни
відправлення 14LV0350 від 20.03.2014р.;
згідно листа від «Сhori Со LTD» від 25.03.2014
року надання прайс-листа від виробника
товару не є можливим.

Суд зазначає, що наданий позивачем
«прайс-лист» від 19.02.2014 року, виданий
компанією «Сhori Со LTD», за своїм змістом
не є прайс-листом, а являє собою
комерційну пропозицією для ТОВ «Віста
Бренд Компані».

Представником позивача в судовому
засіданні зазначено, що даний документ
не можливо надати, оскільки компанія
«Сhori Со LTD» є офіційним торговим
представником виробника товару, проте
відповідними доказами дана інформація,
підтверджена не була.

Як вбачаєься із матеріалів справи,
рівень заявленої декларантом митної
вартості товару становить 2,63 дол.США/кг
на умовах поставки РСА Ріга.

Відповідно до п.4 ст.57 МКУ з декларантом
було проведено консультації з приводу
обрання методу визначення митної
вартості, зокрема йому було роз'яснено,
що основний метод визначення митної
вартості товарів (за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)),
відповідно до ч. 2 ст.58 МКУ, неможливо
застосувати, з урахуванням положень п.6
ст.54 МКУ. При визначенні митної
вартості товару неможливо застосувати
методи 2 а), 2 б) в понятті статей 59, 60, 61
Митного кодексу України, з урахуванням
заявлених країни виробництва,
виробника товару, торгівельної марки.
Методи на основі віднімання 2 в) та
додавання 2 г) вартості (ст.62, ст.63 МКУ)
неможливо застосувати у зв'язку із
відсутністю об'єктивних, документально
підтверджених даних, які піддаються
обчисленню.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, суд приходить до
восновку, що подані позивачем
документи не вказують на достовірні
числові значення складових митної
вартості за зазначеною поставкою.

У зв'язку із чим, посадовою особою
Дніпропетровської митниці Міндоходів
правомірно було перейдено до
другорядних методів визначення митної
вартості.

Відповідно до ст. 59 МКУ, у разі якщо
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 МКУ, за основу для
її визначення береться вартість
операції з ідентичними товарами, що
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Відсутність інформації про продаж
ідентичних товарів унеможливила
застосування цього методу для
визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 60 МКУ - (метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних
товарів), у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями ст. ст. 58
і 59 МКУ, за митну вартість береться
прийнята митним органом вартість
операції з подібними (аналогічними)
товарами, які продано на експорт в
Україну і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не є
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари. Відсутність інформації про
продаж подібних (аналогічних) товарів
унеможливила застосування цього
методу для визначення митної вартості
товару.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (ст. ст. 62, 63 МКУ)
повинні ґрунтуватися на даних, які є
об'єктивними, підтверджуються
документально, піддаються обчисленню
та належать до вартості витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів.

Таким чином, враховуючи, що в ході
судового судового розгляду було
встановлено, що під час консультацій
позивачем з метою усунення
невідповідності обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару, надавались документи, однак, їх
зміст не дозволив митниці прийти до
висновку про усунення розбіжностей, а
навпаки підтвердив їх наявність, суд
приходить до висновку, що митним
органом правомірно митну вартість
товару, що імпортується, скориговано із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості 2 ґ), -
резервного метода визначення митної
вартості (ст.64 МКУ) за наявною в ЄАІС
Міндоходів ціновою інформацією щодо
попереднього митного оформлення
подібного за своїми якісними
характеристиками товару, здійсненого
26.03.2014 року за МД № 807100000/2014/11731, на рівні
3,31 доларів США за кг.

Щодо вимоги про зобов'язання
відповідача визначити митну вартість
товару за ціною договору (контракту)
товарів, які імпортуються (вартість
операції) щодо товарів відповідно до
декларації митної вартості №
110100000/2014/207352 від 26.03.14р., суд зазначає, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обгрунтованого сумніву, відноситься
виключно до компетенції митних
органів. Тому, суд, встановивши
протиправність рішень митного органу
про визначення митної вартості товару
за тим чи іншим методом, не вправі
підміняти митний орган, стягуючи з
державного бюджету надмірно сплачену з
такої вартості суму ПДВ, фактично
визначаючи при цьому інший метод
обчислення митної вартості, у зв'язку з
чим вимога не підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно частини 2
цієї статті, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що рішення про коригування
митної вартості товарів №110100000/2014/200029
від 31.03.2014 року, а також картка відмови
№ 110100000/2014/00084 від 31.03.2014 року, прийняті
відповідачем у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
України та Митним кодексом України з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, а тому
відсутні правові підстави для
задоволення позову.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віста Бренд
Компані» до Дніпропетровської митниці
Міндоходів про скасування рішення про
коригування митної вартості товарів №
110100000/2014/200029/1 від 31.03.14 року, скасування
картки відмови № 110100000/2014/00084 від 31.03.14
року, зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 02
червня 1014 року

Суддя В.В. Кальник