Справа № 811/3860/13-а
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

811/3860/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2014 року

справа № 811/3860/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 січня 2014 року по справі за позовом Фермерського господарство "КЛАВА" до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з’ясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з’явились, у зв’язку з чим, відповідно до ст..41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно копії свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість №200074998 НБ №113003 01 листопада 2012 року позивача зареєстровано як платника податку на додану вартість та як суб'єкта спеціального режиму оподаткування. Дата початку дії свідоцтва - 01.11.2012 року (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що посадовою особою відповідача проведено невиїзну перевірку позивача з питань правомірності нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2011 р. по 01.03.2013 р.

За результатами перевірки складено акт №147/2200/36188846 від 01.11.2013 р. (а.с.11-28) (далі – акт перевірки).

Податковий орган в акті перевірки, зокрема посилається на лист управління агропромислового розвитку райдержадміністрації у Долинському районі від 20.08.2013 р. №01-12/698, відповідно до якого середня врожайність соняшнику по району за 2012 рік становила 15,5ц/га. На підставі чого відповідач вважає, що максимально можлива врожайність соняшнику у ФГ "Клава" за 2012 р. могла складати 77,5 т (50га х 15,5ц/га = 775ц або 77,5т), проте господарством відображено збір урожаю соняшника в кількості 150 т соняшнику, що перевищує середню врожайність за 2012 рік по району в 1,9 рази.

Пункт 209.1 ст. 209 Податкового кодексу України передбачає, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Відповідно до вимог п.209.6 ст.209 Податкового кодексу України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 % вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Згідно п.209.11 статті 209 Податкового кодексу України, якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то: на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку; орган державної податкової служби виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею; таке підприємство вважається платником зазначеного податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке перевищення.

Відповідно до п.п.209.15.2 п.209.12 ст.209 Податкового кодексу України, діяльність у сфері сільського господарства: а) виробництво продукції рослинництва, а саме рослинних культур, а також вирощування фруктів та овочів, квітів та декоративних рослин (у відкритих або закритих ґрунтах), грибів, насіння, прянощів, саджанців та водоростей, а також їх обробка, переробка та/або консервація; б) виробництво продукції тваринництва, а саме свійських сільськогосподарських тварин, птахівництва, кролівництва, бджільництва, а також розведення шовкопрядів, змій та інших плазунів або слимаків та інших наземних ссавців, безхребетних та комах, а також їх обробка, переробка та/або консервація; в) надання послуг іншим сільгосптоваровиробникам (юридичним особам) та/або фізичним особам з використанням сільськогосподарської техніки, крім надання її у фінансову оренду (лізинг).

Згідно вимог п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України).

Матеріалами справи підтверджено, що зібраний врожай позивачем реалізовано: ПрАТ "Креатин" (а.с.91-103); ТОВ "Агрометал-Трейд" (а.с.104-109); ПП "Мирт-СВ" (а.с.-110-129), що підтверджено письмовими доказами, долученими до матеріалів адміністративної справи (а.с.169-180,200-206).

Також, суд апеляційної інстанції вказує, що рішення про анулювання свідоцтва вмотивоване тим, що позивачем виготовлено продукцію рослинництва, яка не є сільськогосподарською, а тому питома вага несільськогосподарських товарів за попередні 12 податкових періодів перевищує 25% та складає 26,32 %.

Відповідно до п.209.7 ст. 209 Податкового кодексу України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Соняшник належить до товарної позиції 1206. Отже, обсяг сільськогосподарської продукції реалізований у 2013 році є таким, що звільнений від оподаткування податком на додану вартість.

Пунктом 209.12 статті 209 Податкового кодексу України визначено перелік підстав для анулювання свідоцтва платника ПДВ як суб'єкта спеціального режиму оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою винесення даного рішення за №4 від 05.11.2013 року було те, що позивач підлягає реєстрації платником податку на загальних підставах.

З урахування чого у відповідача були відсутні підстави для анулювання свідоцтва платника ПДВ спеціального режиму оподаткування.

Суд апеляційної інстанції враховує, що оскільки вирощене позивачем насіння соняшнику у 2012 році з урахуванням залишків соняшника з запасів на зберігання 2011 р. в кількості 127,8 т. оприбутковано підприємством та реалізовано в період січень-лютий в кількості 271,702 т.., висновки податкового органу спростовуються наданими позивачем первинними документами та документами бухгалтерського обліку, які підтверджують, що у 2012 ним було здійснено господарську діяльність на 50,00 га землі та, безпосередньо, реалізувало 150 т. соняшника, що був вирощений (вироблений).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, погоджуючись з його висновками, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 січня 2014 року – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 січня 2014 року – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук