Справа № 806/6150/13-а
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 р.
м.Житомир справа №
806/6150/13-a

категорія 10.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Галайба
І.Б.,

за участю: представника позивача -
Кошмана О.М.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м.Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування

встановив:

30 серпня 2013 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернулось Управління Пенсійного
фонду України в
м.Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області (далі - УПФУ в
м.Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області) із позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3) про стягнення
заборгованості з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
січня 2011 року по липень 2013 року у
розмірі 8797 грн 16 коп.

У позовній заяві УПФУ в
м.Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області вказало, що ФОП
ОСОБА_3 є платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) та включена до реєстру
страхувальників УПФУ в
м.Новограді-Волинськоу та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області. У ФОП ОСОБА_3
виникла заборгованість зі сплати
єдиного внеску. Просить стягнути з ФОП
ОСОБА_3 на користь УПФУ в
м.Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області 8797 грн 16 коп. на
погашення заборгованості зі сплати
єдиного внеску.

Ухвалою судді Житомирського окружного
адміністративного суду від 2 вересня 2013
року відкрито провадження у даній
справі та призначено справу до
судового розгляду.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити,
оскільки у зв'язку зі змінами у
законодавстві відповідач не повинна
сплачувати єдиний внесок.

Суд, заслухавши представників позивача
та відповідача, з'ясувавши обставини у
справі та перевіривши їх доказами,
приходить до висновку про задоволення
адміністративного позову частково з
наступних підстав.

ОСОБА_3 зареєстрована як фізична
особа-підприємець з 16 грудня 2003 року
(а.с. 11) та з 1 січня 2012 року ФОП ОСОБА_3 є
платником єдиного внеску (а.с. 12).

Відповідно до положень частини 1 статті
4 Закону України від 8 липня 2010 року
№2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
України №2464-VI) ФОП ОСОБА_3 відноситься
до платників єдиного внеску та згідно з
пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону
України №2464-VI зобов'язана своєчасно та
в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Згідно з абзацом 1 частини 4 статті 25
Закону України №2464-VI територіальний
орган Пенсійного фонду у порядку, за
формою і в строки, встановлені
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

УПФУ в м.Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області у відповідності з
абзацом 1 частини 4 статті 25 Закону
України №2464-VI направило ФОП ОСОБА_3
вимогу про сплату боргу від 13 травня 2013
року №Ф-340 (а.с. 6), згідно з якою загальна
сума заборгованості ФОП ОСОБА_3 перед
УПФУ в м.Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області становить 9776 грн
75 коп.

Відповідачем було оскаржено до
Житомирського окружного
адміністративного суду вимогу №Ф-340
від 13 травня 2013 року про сплату
заборгованості з єдиного внеску.

Ухвалою Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 4 лютого 2014
року у справі №806/7716/13-а позовну заяву
ФОП ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в
м.Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області про визнання
незаконною та скасування вимоги №Ф-340
від 13 травня 2013 року залишено без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач просить стягнути з відповідача
єдиний внесок за період з 1 січня 2011
року до 31 березня 2013 року. (а.с. 3).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України №2464-VI платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону
України №2464-VI особи, зазначені у пункті
4 частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Вказана норма набрала законної сили 6
серпня 2011 року.

Відповідно до статті 26 Закону України
від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон України
№1058-IV), особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Україна приєдналася до Віденської
конвенції про право міжнародних
договорів відповідно до Указу Президії
Верховної Ради Української РСР від 14
квітня 1986 року «Про приєднання
Української Радянської Соціалістичної
Республіки до Віденської конвенції про
право міжнародних договорів».
Конвенція набрала чинності також для
СРСР 29 травня 1986 року.

Відповідно до статті 11 Віденської
конвенції про право міжнародних
договорів згоду держави на
обов'язковість для неї договору може
бути виражено підписанням договору,
обміном документами, затвердженням,
приєднанням до нього або будь-яким
іншим способом, про який домовились.

15 січня 1993 року Уряди України та
Російської Федерації підписали
Тимчасову Угоду між Урядом України та
Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі в галузі пенсійного
забезпечення. (далі - Тимчасова Угода).

Згідно з частиною 2 статті 19 Закону
України від 29 червня 2004 року №1906-IV «Про
міжнародні договори України» якщо
міжнародним договором України, який
набрав чинності в установленому
порядку, встановлено інші правила, ніж
ті, що передбачені у відповідному акті
законодавства України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

Відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди
громадяни Сторін, що домовляються, які
пропрацювали не менше 15 календарних
років у районах Крайньої Півночі або не
менше 20 календарних років у
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі, незалежно від місця
їх постійного проживання на території
обох держав мають право на пенсію по
старості (за віком): чоловіки - по
досягненні 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, жінки - по
досягненні 50 років і при загальному
стажі роботи не менше 20 років.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 набула статус пенсіонера, про що
їй видано посвідчення серії ААЄ №530379.
Позивач не заперечував, що посвідчення
було видано, на підставі того, що
відповідач працювала в районах
Крайньої Півночі. Термін дії
пенсійного посвідчення - довічно, вид
пенсії вказаний в посвідченні - за
віком (а.с.13).

Таким чином, відповідач повністю
відповідає критеріям, які визначені
частиною 4 статті 4 Закону України
№2464-VІ, внаслідок чого, вона
звільняється від сплати єдиного внеску
з серпня 2011 року.

Оскільки матеріали справи не містять
доказів того, що ФОП ОСОБА_3, у
відповідності до вказаної статті
Закону України №2464-VI, уклала з
Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, позивач, як
пенсіонер за віком, звільняється від
сплати єдиного внеску.

З огляду на зазначене, суд критично
оцінює посилання позивача на
визначення поняття «пенсійний вік»
виключно за нормами Закону України
№1058-ІV, оскільки у даному випадку
пенсійний вік передбачений не статтею
26 Закону України №1058-ІV, а статтею 1
Тимчасової Угоди.

Враховуючи те, що частина 4 статті 4
Закону України №2464-VI, на підставі якої
відповідач звільнена від сплати
єдиного внеску, набрала законної сили 06
серпня 2011 року, то у позивача відсутні
правові підстави для стягнення з
відповідача заборгованості з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з серпня 2011 року
до березня 2013 року у розмірі 7464 грн 68
коп.

З наданого представником позивача до
матеріалів справи розрахунку
вбачається, що заборгованість
відповідача виникла з квітня 2011 року
(а.с.65).

До набрання законної сили частиною 4
статті 4 Закону України №2464-VI, тобто до 6
серпня 2011 року, відповідач від сплати
єдиного внеску звільнена не була, тому
позовні вимоги у частині стягнення з
ФОП ОСОБА_3 1332 грн 48 коп. заборгованості
з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
квітня 2011 року до серпня 2011 року є
обґрунтованими підлягають
задоволенню, а позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача
заборгованості з єдиного внеску з
серпня 2011 року до березня 2013 року у
розмірі 7464 грн 68 коп. задоволенню не
підлягають.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З наведених підстав, суд задовольняє
адміністративний позов частково та
стягує з ФОП ОСОБА_3 1332 грн 48 коп.
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
квітня 2011 року до серпня 2011 року.

Відповідно до положень пункту 18
частини 1 статті 5 Закону України від 8
липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір»
Пенсійний фонд України та його органи
звільняються від сплати судового
збору.

Керуючись статями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь Управління
Пенсійного фонду України в
м.Новограді-Волинському та
Новоград-Волинському районі
Житомирської області 1332 грн 48 коп.
заборгованості зі сплати єдиного
внеску за період з квітня 2011 року до
серпня 2011 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
порядку встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 10
червня 2014 р.