Справа № 814/388/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К/800/62070/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.

суддів : Калашніковій О.В.,
Леонтович К.Г.,

при секретарі Романишин О.Р.,

за участі представників відповідача
Підпалої І.В., Хачатурова Е.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Миколаївській
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 15
травня 2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 07 листопада 2013 р. по справі №
814/388/13-а за позовом Державної
фінансової інспекції в Миколаївській
області до Національного університету
кораблебудування імені адмірала
С.О.Макарова про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити певні дії -

в с т а н о в и л
а:

В січні 2013р. Державна фінансова
інспекція в Миколаївській області
звернулася до Миколаївського
окружного адміністративного суду з
позовом до Національного університету
кораблебудування імені адмірала
С.О.Макарова про визнання
протиправними дій відповідача щодо
невиконання у повному обсязі вимоги
позивача від 01.11.2012р. №14-03-14-14/6513;
зобов'язання керівництво державного
закладу провести відповідну роботу по
відшкодуванню вартості навчання
випускниками, підготовка яких
здійснювалася за державним
замовленням, відповідно до укладених
угод та які станом на 18.01.2013р. з
невідомих причин не виконано на суму
1118007,83 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративною суду від 15 травня
2013р., залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 р., в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленими по
справі рішеннями, Державна фінансова
інспекція в Миколаївській області
подала касаційну скаргу, в якій просить
ці рішення скасувати та ухвалити нове,
яким позов задовольнити. Скарга
обґрунтована невірним застосуванням
судами норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судом та
обґрунтованість застосування норм
матеріального права до вирішення
спірних правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав до її задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судами, відповідно
до Плану контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції
України на 2012 рік, у період з 28.03.2012р. по
19.06.2012р. Державною фінансовою
інспекцією в Миколаївській області
проведено планову виїзну ревізію
фінансово-господарської діяльності
Національного університету
кораблебудування імені адмірала
С.О.Макарова за період з 01.10.2010р. по
30.04.2012р., за результатами якої складено
акт ревізії №14-24/37 від 20.06.2012р.

В акті ревізії зазначено, що з усіма
випускниками 2011 року, яким присвоєно
кваліфікацію спеціаліста та магістра,
укладено угоди відповідно до Типової
угоди про підготовку фахівця з вищою
освітою, яка передбачена Порядком
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням, затв. постановою КМУ від
22.08.1996р. №992. Відповідно до умов угод
Університет зобов'язався забезпечити
випускника місцем працевлаштування, а
випускник прибути до місця
працевлаштування в державному секторі
економіки та відпрацювати не менше
трьох років. Ревізією щодо виконання
умов договорів зі сторони студентів,
яким оформлені направлення на роботу,
проведеною по 44 студентам направленим
до дев'яти підприємств встановлено, що
в порушення ст.52 Закону України «Про
освіту» та п.2 Указу Президента України
«Про заходи щодо реформування системи
підготовки спеціалістів та
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів» від 23.01.1996р. №77/96,
21 випускники, що здобули вищу освіту за
кошти державного бюджету не
відпрацювали за направленням три роки
і не відшкодували вартість навчання у
загальній сумі 1 118 007.83 грн.

На підставі вказаного акту ревізії
26.06.2012р. Державною фінансовою
інспекцією в Миколаївській області
винесено вимогу №14-03-14-14/3796, пунктом 2
якої зобов'язано Університет:
відобразити дебіторську
заборгованість за фізичними особами по
невідшкодованих сумах вартості
навчання; провести претензійно-позовну
роботу щодо повернення
невідшкодованих сум вартості навчання;
в іншому випадку - стягнути з осіб,
винних у невідшкодуванні грошових
коштів в сумі 1 118 007.83 грн. у порядку та
розмірах, встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП
України.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що відповідачем вчинено всі
можливі дії для виконання пункту 2
вимоги ДФІ в Миколаївській області про
усунення виявлених ревізією порушень
від 26.06.2012 №14-03-14-14/3796, у зв'язку з чим
підстави для задоволення позовних
вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що між позивачем та
фізичними особами (студентами)
укладено угоди про підготовку фахівця
з вищою освітою, який навчається за
кошти державного бюджету. В угоді
зазначено, що позивач забезпечує
підготовку фахівця з вищою освітою та
сприяє працевлаштуванню особи. Студент
зобов'язаний, крім іншого, після
закінчення НУК прибути на місце
працевлаштування та відпрацювати не
менше трьох років. У разі відмови
студента їхати за призначенням
відшкодувати до державного бюджету
вартість навчання в установленому
порядку.

На виконання вимоги ДФІ, відповідачем
направлено випускникам, які не
відпрацювали три роки за навчання,
листи-попередження з вимогою
ліквідувати заборгованість навчання
перед державним бюджетом.

Як вірно зазначено судами попередніх
інстанцій, жодним нормативно-правовим
актом не визначено обов'язку та порядку
стягнення вищими навчальними
закладами з випускників вказаних
коштів.

Так, із системного аналізу норм Закону
України «Про освіту» вбачається, що до
повноважень вищого навчального
закладу не віднесено право звернення
до суду з позовами про відшкодування
витрат, понесених державою на навчання
студентів, чи повноважень щодо
контролю за працевлаштуванням таких
студентів.

Положеннями Закону України «Про вищу
освіту» вiд 17.01.2002 № 984-III не передбачено
вимог про обов'язковість трирічного
відпрацювання та відшкодування у
встановленому порядку до державного
бюджету вартості навчання. А тому,
випускник навчального закладу вправі
працевлаштуватися на підприємства,
установи та організації і інших форм
власності, оскільки вони теж є
платниками податків і вносять внесок у
розвиток економіки країни.

Таким чином, колегія суддів знаходить
вірним висновок судів попередніх
інстанцій, що навчальні заклади не
мають права вимагати матеріальну
компенсацію від студентів, які після
навчання не відпрацювали три роки у
державних установах. Будь-які
матеріальні претензії до випускника
вищого навчального закладу, підготовка
якого здійснювалась за державним
замовленням, є неправомірними,
оскільки на сьогоднішній день відсутні
правові механізми, які б зобов'язували
студента відшкодувати до державного
бюджету вартість навчання.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону
України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
(діючого на чач виникнення спірних
правовідносин), Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Згідно з пунктом 46 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №
550, якщо вжитими в період ревізії
заходами не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Частиною 2 статті 15 Закону України "Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні" встановлено, що обов'язковими
для виконання службовими особами
об'єктів, що ревізуються, є законні
вимоги службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про те, що
приймаючи спірну вимогу,
Держфінінспекція діяла всупереч
пункту 7 статті 10, частини 2 статті 15
Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні",
Закону України «Про вищу освіту», у
зв'язку з чим обґрунтовані підстави до
її виконання відсутні.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла думки, що висновки судів першої
та апеляційної інстанцій про відмову в
задоволенні позову ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, належній оцінці
досліджених доказів, та обґрунтовано
застосованих нормах матеріального
права до вирішення спірних
правовідносин. Порушень норм
процесуального закону, які б призвели
до ухвалення незаконного рішення, не
встановлено.

Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів -

у х в а л и
л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Миколаївській області
залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 р. по справі № 814/388/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, в порядку та у
строки, визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС
України.

Судді: