Справа № 826/4536/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/4536/14 Головуючий
у 1-й інстанції: Кармазін О.А.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області про скасування постанов,
визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Укргазвидобування»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про скасування
постанов, визнання дій протиправними.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає
стягнення виконавчого збору
безпідставним, оскільки, як вважає
позивач, рішення суду, в рамках
виконання якого було стягнуто
виконавчий збір, було виконано у
повному обсязі та без вжиття будь-яких
заходів примусового характеру з боку
державного виконавця. Відносно
стягнення витрат, пов'язаних з
проведенням виконавчих дій, то, як
зазначає позивач, із постанови про їх
стягнення вбачається, що державним
виконавцем не складено акт про витрати
та відповідачем не надано доказів
понесення витрат, у зв'язку з чим
позивач вважає стягнення цих витрат
безпідставним.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
травня 2014 року у задоволенні вказаного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням Публічне акціонерне
товариство «Укргазвидобування»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про
задоволення даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
- скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що згідно з рішенням
Господарського суду Полтавської
області від 29.09.2009 р. по справі № 16/126 з
Дочірньої компанії
«Укргазвидобування», правонаступником
якої є Публічне акціонерне товариство
«Укргазвидобування», стягнуто на
користь Дочірньої компанії
«Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в
особі філії «Управління магістральних
газопроводів «Харьківтрансгаз»
інфляційні нарахування у розмірі 58185,53
грн., пеня - 132275,05 грн., три відсотки
річних - 17048,30 грн., витрати по сплаті
державного мита - 2075,09 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу - 10,26 грн.

12.10.2009 року видано наказ про стягнення
зазначених сум.

06.11.2009 року відділом державної
виконавчої служби Машівського РУЮ
Полтавської області відкрито
виконавче провадження № 15981933.
Запропоновано виконати рішення суду до
4.03.2014 року старшим державним
виконавцем Коноз В.М. управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області ухвалено постанову в рамках
виконавчого провадження № 15981933 про
стягнення з боржника (позивача)
виконавчого збору у розмірі 20750,89 грн.

Окрім того, в рамках виконавчого
провадження № 15981933 ухвалено постанову
від 14.03.2014 року про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 51,87 грн.

14.03.2014 року також ухвалено постанову
про закінчення виконавчого
провадження № 15981933, яку мотивовано
отриманням повідомлення ПАТ
«Укртрансгаз» (правонаступник
стягувача) в особі філії Управління
магістральних газопроводів
«Харківтрансгаз», в якому зазначено
про виконання рішення суду боржником
та зазначено прохання закінчити
виконавче провадження в зв'язку з
повним фактичним виконанням рішення
суду.

Не погоджуючись з вказаними
постановами відповідача, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні даного
позову суд першої інстанції виходив з
того, що вимоги позивача є
неправомірними та необгрунтованими, а
тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його необгрунтованим з огляду
на наступне.

Судом першої інстанції було
встановлено, що згідно з постановою
державного виконавця від 13.11.2009 року
виконавче провадження було зупинено у
зв'язку з опублікуванням змін до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу», згідно якого процедура
погашення діє до 01.01.2011 року.

При цьому, за змістом рішення від 13
грудня 2012 року № 18-рп/2012 Конституційний
Суд України зазначив, що в аспекті
конституційного звернення положення
пункту 15 частини першої статті 37 Закону
України "Про виконавче провадження" від
21 квітня 1999 року N 606-XIV з наступними
змінами у взаємозв'язку з положеннями
частини першої статті 41, частини п'ятої
статті 124, пункту 9 частини третьої
статті 129 Конституції України, статті 115
Господарського процесуального кодексу
України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини
другої статті 2, абзацу шостого пункту
3.7 статті 3 Закону України "Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" від 23
червня 2005 року № 2711-IV з наступними
змінами треба розуміти так, що:

- обов'язкове зупинення виконавчого
провадження та заходів примусового
виконання судових рішень здійснюється
лише щодо стягнення заборгованості,
яка виникла через неповні розрахунки
за енергоносії, та щодо учасників
розрахунків, визначених Законом
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу";

- внесення юридичної особи, незалежно
від форми власності, до Реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості, не
є підставою для зупинення виконавчого
провадження та заходів примусового
виконання судових рішень щодо
стягнення з неї заборгованості, яка не
стосується неповних розрахунків за
енергоносії і не визначена Законом
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу".

04.01.2013 року відповідно до постанови
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби поновлено
виконавче провадження у зв'язку з тим,
що станом на 04.01.2013 року процедуру
погашення заборгованості продовжено
не було.

На підставі заяви позивача від 18.01.2013
року винесено постанову державного
виконавця від 21.01.2013 року про зупинення
виконавчого провадження у зв'язку із
заходами щодо реорганізації у
структурі позивача.

23.04.2013 року поновлено виконавче
провадження.

17.06.2013 року зупинено виконавче
провадження у зв'язку із внесенням змін
до Закону України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу», які
були опубліковані 15.06.2013 року та згідно
яких процедура погашення
заборгованості діє до 01.01.2014 року.

Ухвалою Господарського суду
Полтавської області від 01.08.2013 року по
справі № 16/126 затверджена мирова угода
між боржником та стягувачем, зокрема,
боржник зобов'язався повністю погасити
борг до 30.09.2013 року, а саме: до 31.07.2013 року
- 69864,75 грн., до 31.08.2013 року - 69864,74 грн., до
30.09.2013 року - 69864,74 грн.

Із заяви стягувача від 11.10.2013 року №
3748/18 до ВДВС Машівського районного
управління юстиції у Полтавській
області вбачається, що станом на 01.10.2013
року відбулось повне фактичне
виконання мирової угоди. У заяві
зазначено прохання закінчити
виконавче провадження.

10.01.2014 року поновлено виконавче
провадження.

Відповідно до змісту постанови
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Полтавській області Коноз
В.М. від 24.01.2014 року ВП № 15981933 про
прийняття до виконання виконавчого
провадження, постановою начальника
УДВС ГУЮ у Полтавській області від
24.01.2014 року зведене виконавче
провадження про стягнення
заборгованості з позивача передано для
подальшого виконання з ВДВС
Машівського РУЮ до відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавській області. У зв'язку з цим
державним виконавцем постановлено
прийняти до виконання вищевказаний
наказ господарського суду.

14.03.2014 року старшим державним
виконавцем Коноз В.М. управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області ухвалено постанову в рамках
виконавчого провадження № 15981933 про
стягнення з боржника (позивача)
виконавчого збору у розмірі 20750,89 грн.

У вступній частині постанови
зазначено, що постановою державного
виконавця від 06.11.2009 року відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого документу: наказу № 16/126
від 12.10.2009 року, виданого Господарським
судом Полтавської області про
стягнення вищенаведених сум.
Вказується, що боржнику запропоновано
виконати його в самостійному порядку в
7-денний строк з моменту винесення
постанови. Боржником у наданий строк
Наказ не виконано. Враховуючи
викладене та керуючись ст. 28 Закону
України «Про виконавче провадження»
постановлено стягнути вищезгадану
суму виконавчого збору.

Окрім того, в рамках виконавчого
провадження № 15981933 ухвалено постанову
від 14.03.2014 року про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 51,87 грн.

14.03.2014 року також ухвалено постанову
про закінчення виконавчого
провадження № 15981933, яку мотивовано
отриманням повідомлення ПАТ
«Укртрансгаз» (правонаступник
стягувача) в особі філії Управління
магістральних газопроводів
«Харківтрансгаз», в якому зазначено
про виконання рішення суду боржником
та зазначено прохання закінчити
виконавче провадження в зв'язку з
повним фактичним виконанням рішення
суду.

Згідно з постановою про закінчення
виконавчого провадження, постанови про
стягнення виконавчого збору та витрат
виведені в окремі провадження.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Виконання рішення суду здійснюється
органом державної виконавчої служби у
порядку, передбаченому Законом України
«Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що„ відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено порядок прийняття
виконавчого документа до виконання та
дії державного виконавця.

Так, державний виконавець у 3-денний
строк з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. В постанові державний
виконавець встановлює строк для
добровільного виконання рішення, який
не може перевищувати 7 днів та
попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з пред'явленням цього
виконавчого документа.

Таким чином, зі змісту статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
чітко вбачається, що підставою для
стягнення виконавчого збору є фактичне
здійснення державним виконавцем дій
(заходів) з примусового виконання
судового рішення.

Крім того, ст. 46 Закону України «Про
виконавче провадження», в редакції яка
діяла на момент відкриття виконавчого
провадження (2009 рік) передбачались
наслідки невиконання рішення у строк
установлений для добровільного
виконання, зазначений в постанові про
відкриття виконавчого провадження.
Одним з яких є виконавчий збір, який
стягується у розмірі 10 відсотків від
фактично стягненої суми або вартості
майна боржника, яке передане стягувану
за виконавчим документом.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Частиною першою статті 27 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Положеннями статті 32 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено
заходи примусового виконання рішень, а
саме: 1) звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

Наведені правові норми зобов'язують
боржника добровільно виконати рішення
у строк, встановленим державним
виконавцем та повідомити про таке
виконання у цей же термін. В свою чергу,
дані норми, у разі невиконання
боржником рішення добровільно у
встановлений державним виконавцем
строк, зобов'язують державного
виконавця на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочати примусове виконання рішення,
тобто вчиняти певні дії, спрямовані на
примусове виконання рішення.

Пунктом 4.16.1. Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 15 грудня
1999 року № 74/5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 15 грудня
1999 року за № 865/4158, встановлено, що у
разі невиконання рішення у строк
установлений для добровільного
виконання, з боржника постановою
державного виконавця стягується
виконавчий збір у розмірі 10% від
фактично стягнутої суми або вартості
майна боржника, яке передане стягувану
за виконавчим документом.

З часу винесення постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження від 06.11.2009 року ВП № 15981933
державним виконавцем не здійснювалося
жодних дій щодо виконання судового
рішення із застосуванням заходів
примусового виконання. Державний
виконавець не здійснив жодних дій за
для примусового виконання судового
рішення по наказу, а відповідно без
примусового виконання рішення є не
можливим стягнення виконавчого збору.

З урахуванням зазначеного вище колегія
суддів приходить до висновку про те, з
17.06.2013 року по 10.01.2014 року виконавче
провадження № 15981933 було зупинено і
будь-яких дій не проводилося щодо
примусового виконання наказу суду і в
цей період ПАТ "Укргазвидобування"
повністю виконав виконавчий документ у
добровільному порядку

А тому Відділ державної виконавчої
служби Машівського районного
управління юстиції повинен був
закінчити виконавче провадження у
вересні 2013 року після отримання заяви
про повне виконання судового рішення, а
не поновлювати у січні 2014 року
виконавче провадження та передавати
виконавче провадження до відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавської області.

Правова позиція по даному питанню
викладена в Ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
06.06.2013 року по справі № К/9991/48179/12. за
змістом якої Закон надає право на
винесення постанови про стягнення
виконавчого збору та стягнення витрат
на проведення виконавчих дій за умови
одночасно двох підстав: невиконання
рішення суду у строк установлений для
добровільного його виконання; фактичне
виконання рішення суду органами ВДВС в
примусовому порядку з застосуванням
заходів примусового впливу до
боржника.

Відповідно до п. 4.15.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України 15 грудня 1999 року № 74/5
передбачено, що витрати, пов'язаними з
проведенням виконавчих дій, є витрати
на організацію й проведення виконавчих
дій.

До витрат на проведення виконавчих дій
належать кошти, витрачені на:
перевезення, зберігання й реалізацію
майна боржника; оплату праці експертів,
перекладачів та інших осіб, залучених у
встановленому порядку до провадження
виконавчих дій; поштовий переказ
стягувачеві стягнутих аліментних сум;
розшук боржника, його майна або розшук
дитини; оголошення в засобах масової
інформації; інші необхідні витрати для
забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої І служби.

Пунктом 4.15.2. передбачено, що суми
витрат на проведення виконавчих дій
державний виконавець складає акт про
витрати на проведення виконавчих дій, в
якому зазначаються перелік та суми
витрат, пов'язаних з проведенням
виконавчих дій, а також документи,
якими вони підтверджуються, з доданням
копій таких документів.

Про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій державний
виконавець зобов'язаний винести
постанову, яка разом з актом про
витрати на проведення виконавчих дій
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Окремі питання організації виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження» підлягають примусовому
виконанню врегульовані положеннями
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказ
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 02 квітня
2012 року за № 489/20802.

Так, відповідно до абзацу 3 підпункту
3.13.1 пункту 3.13. названої Інструкції про
розмір витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, державний виконавець
відповідно до розрахунку витрат,
наданого фінансовою службою
відповідного головного управління
юстиції, складає акт про витрати,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у якому
зазначаються перелік та суми витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Оскільки таких дій виконавчою службою
вчинено не було, то колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для прийняття
відповідачем спірних постанов, а тому
вони є такими, що підлягають
скасуванню.

За вказаних обставин колегія суддів
вважає доводи апеляційної скарги
обґрунтованими, а тому вона є такою, що
підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, оскаржуване
судове рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 травня 2014 року -
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області про скасування постанов,
визнання дій протиправними -
задовольнити.

Визнати дії Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області щодо винесення постанов ВП
№15981933 від 14.03.2014 року про стягнення
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій
протиправними.

Скасувати постанови Головного
управління юстиції у Полтавській
області ВП №15981933 від 14.03.2014 року про
стягнення виконавчого збору та витрат
на проведення виконавчих дій
протиправними.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя

Мельничук В.П.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.