Справа № 820/231/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р.Справа № 820/231/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання
Лаптій О.Ю.

Представник позивача - Воловельська
Т.В.

Представник відповідача - Таран М.М.

Представник відповідача - Гужовська
О.А. Л Лаби О. П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Західної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.04.2014р.
по справі № 820/231/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Веста"

до Західної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Веста", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Західної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому просив суд
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 08.07.2013 року
№, від 08.07.2013 року №, від
21.10.2013 року №, від 19.11.2013 року
№.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.04.2014 року
зазначений адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
а саме: приписів ст.ст. 44, 137, 138, 152
Податкового кодексу України та ст. 86
КАС України, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості постанови суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

Представники відповідача, наполягаючи
на порушенні судом першої інстанції,
при прийнятті постанови, норм
матеріального права, просили скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
прибули в судове засідання ,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Веста" зареєстроване
як юридична особа 18.07.2000 року, перебуває
на обліку в Західній об'єднаній
державній податковій інспекції міста
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, є
платником податку на додану вартість,
що не заперечується сторонами по
справі.

Суд зазначає, що згідно витягу з
реєстру ЄДРЮОФОП, видами діяльності
ТОВ "Веста", зокрема, є, видання книг,
надання в оренду й експлуатацію
власного чи орендованого нерухомого
майна, оптова торгівля іншими товарами
господарського призначення, надання в
оренду інших машин, устаткування та
товарів, оптова торгівля іншими
проміжними продуктами (т.11 а.с.216-217).

На підставі направлень від 13.05.2013 року
за №№812, 817, 818, 811, 873, від 23.05.2013 року за
№874, від 13.05.2013 року за №№908, 907, від
16.05.2013 року № 870, фахівцями Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції міста Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області проведена виїзна планова
перевірка ТОВ "Веста" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період 01.10.2011 р. по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки складений
акт від 05.06.2013 року № 2038/20.1-07/31060248 (т.1 а.с.
8-90), яким встановлено порушення:

1) занижено податок на прибуток у сумі
6392302,55 грн., в т.ч. за рахунок завищення
витрат: за 4 квартал 2011 р. у сумі 2164,30
грн., за 2012 р. у сумі 353092,95 грн., заниження
доходів за 4 квартал 2011р. у сумі 3658954
грн., за 2012 р. у сумі 2378091 грн., занижено
податок на прибуток за 4 квартал 2011 р. у
сумі 3661118 грн., за 2012 р. 2731184 грн. за
рахунок порушення ТОВ "Веста" ст. 44.1, ст.
137.1 ст.137, пп.137.2.2 п.137.2 ст. 197, п. 152.11 ст. 152
ПК України, встановлено заниження
доходів на суму 27232743 грн., у т. ч. за 4
квартал 2011 року у сумі 15908496 грн., у 2012
році у сумі 11324247 грн.: встановлено
неправомірне відображення
підприємством в податковому обліку без
підтверджуючих документів уточнення
показників, а саме зменшення доходів,
що призвело до заниження відображених
показників у ряд. 02 "Дохід від
операційної діяльності" декларації за
4 квартал 2011 р. від 01.05.2013 року №
на суму 10404164 грн. Також, встановлено
неправомірне застосування пільг з
податку на прибуток, а саме: за рахунок
використаної пільги за нецільовим
призначенням за 4 квартал 2011 року у сумі
897059 грн., за 2012 рік 3578031 грн. Перевіркою
встановлено витрачання коштів не за
цільовим призначенням ТОВ "Веста", а
саме: витрачено кошти на придбання,
реконструкцію, поліпшення основних
фондів за 4 квартал 2011 року у сумі 8717721
грн., за 2012 рік на суму 15309753 грн.
Звільнений прибуток від оподаткування
(сума цільового призначення)
задекларований ТОВ "Веста" становить за
4 квартал 2011 року 5504332 грн., та за 2012 рік -
11324247 грн. (використана пільга не за
цільовим призначенням за 4 квартал 2011
року у сумі 8970559 грн., за 2012 рік у сумі
3578031 грн.), чим порушено п. 21 п.р. 4 р. ХХ,
ст. 137.2.3, п 152.11 ст. 152 Податкового кодексу
України. Крім того, встановлено
завищення витрат ТОВ "Веста" по
взаємовідносинам з постачальниками та
підрядниками МСП "Агробуд" за період
грудень 2011 року, травень 2012 року, ТОВ
"Інстал-Електро" за період жовтень 2011
року, ПП "Регіон-04" за період березень 2012
року, ТОВ "Стилбуд" за період листопад
2011 року, ТОВ "Промбудмонтажінвест" у
періоді з 01.12.2011 року по 30.11.2012 року, які
мали нереальність проведення операцій
фінансово-господарської діяльності у
періоді, що перевірявся, та без
підтверджуючих документів, оскільки у
даних контрагентів відсутні податкові
зобов'язання щодо даних операцій,
встановлено їх завищення у сумі 1690805
грн., у тому числі за 4 квартал 2011 року у
сумі 9410 грн., за 2012 рік у сумі 1681395 грн.,
що ж порушенням п. 138.2, ст. 138 Податкового
кодексу України.

2) Занижено податок на додану вартість у
сумі 14759,80 грн., в т.ч. за жовтень 2011 року
у сумі 1882,80 грн., за березень 2012 року у
сумі 3000 грн., за квітень 2012 року у сумі
9877 грн.

3) Завищено ряд. 24 декларації з податку
на додану вартість у сумі 381773 грн. у
грудні 2012 року. За рахунок завищення
ряд. 19 на суму 381773 грн. в т.ч. травень 2012
року - 329259,40, червень 2012 - 52514, 79 за
рахунок порушень викладених у розділі
3.2.2 акту в порушення п.198.3, п.198.6 ст.198,
п.201.1, п.201.6,201.7, п.201.10 ст.201 ПК України
встановлено, що заниження ПДВ та
від'ємне значення - завищення
податкового кредиту у суму 396533,99 грн., у
т.ч. за жовтень 2011 року у суму 18882,80 грн.,
за березень 2012 року у сумі 3000 грн., за
квітень 2012 року 9877 грн., за травень- 2012
року у сумі 329259,40 грн., за червень 2012
року в сумі 52514,79 внаслідок зайвого
віднесення до складу податкового
кредиту у Декларації з ПДВ за
відповідні періоди до рядку 10.1 та
додатку №5 розшифровки податкового
кредиту до декларації з ПДВ з
контрагентами МСП "АГРОБУТ" у період
грудень 2011 р., травень 2012 року, ТОВ
"ІНСТАЛ-ЕЛЕКТРО" у період жовтень 2011
року, ПП "Регіон - о4" у період березень
2012 року, ТОВ СТИЛБУД".

За результатами висновків, викладених
в акті перевірки, Західною об'єднаною
державною податковою інспекцією міста
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
винесені податкові
повідомлення-рішення:

1) від 08.07.2013 р. № про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток у
розмірі 14382679,00 грн. (в т.ч. за основним
платежем - 6392302,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) -
7990377,00 грн.);

2) від 08.07.2013 р. № про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем ПДВ у розмірі 18449,00 грн. (в
т.ч. за основним платежем - 14759,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 3690,00 грн.) (т. 1 а.с. 92);

3) від 08.07.2013 р. № про
зменшення розміру від'ємного значення
суми ПДВ у розмірі 381774,00 грн. (т. 1 а.с. 93).

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
11.10.2013 року № 2560/10/20-40-10-04-17 скаргу ТОВ
"Веста" було частково задоволено,
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 08.07.2013 року №
щодо визначення грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 4576398,00 грн. в частині штрафних
санкцій, та одночасно, у зв'язку з
донарахуванням на підставі
податкового повідомлення-рішення від
08.07.2013 року № грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість за серпень та вересень 2011
року, збільшено на 50% штрафні санкції на
суму 3689,5 грн., через виявлену
повторність порушення (т. 1 а.с.95-103).

Рішенням Міністерством доходів і
зборів України від 13.11.2013 року
№15180/6/55-55-10-01-15 залишено без змін
податкові повідомлення рішення
Західної ОДПІ м. Харкова від 08.07.2013 року
№, №, № з урахуванням
рішення, прийнятого за розглядом
первинної скарги, а повторну скаргу
залишено без задоволення ( т.11 а.с.209-215).

У зв'язку з цим Західною ОДПІ м. Харкова
було прийнято ще два податкових
повідомлення-рішення:

1) від 19.11.2013 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток у сумі 9806281,00 (в т.ч. за
основним платежем - 6392302,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 3413979,00 грн.) (т. 1 а.с. 91);

2) від 21.10.2013 року № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за штрафними санкціями
на суму 3689,50 грн. (т. 1 а.с. 94).

За результатами подальшого оскарження
ТОВ "Веста" вказаних податкових
повідомлень-рішень в
адміністративному порядку до
Міністерства доходів і зборів України
їх було залишено без змін.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення Західної ОДПІ м.
Харкова не відповідають ч. 3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Виходячи з вимог пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
послуг.

У відповідності до п.198.2. ст.198 ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6. ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом
201.11 статті 201 цього Кодексу).

У відповідності до п. 200.1. ст. 200 ПК
України, сума податку, що підлягає
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України; б) залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до п. 138.1. ст. 138 витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з п. 138.5,
п.п. 138.10.5, 138.10.6 п. 138.10, п. 138.11, п.138.12
цієї статті, п. 140.1 ст. 140 і ст. 141 цього
Кодексу;

крім витрат, визначених у п. 138.3 цієї
статті та у ст. 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України, до складу
інших витрат включаються
адміністративні витрати, спрямовані на
обслуговування та управління
підприємством, зокрема витрати на
утримання основних засобів, інших
необоротних матеріальних активів
загальногосподарського використання
(оперативна оренда (у тому числі оренда
легкових автомобілів), придбання
пально-мастильних матеріалів, стоянка,
паркування легкових автомобілів,
страхування майна, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона) та інші
витрати загальногосподарського
призначення.

Аналіз чинного податкового
законодавства вказує на те, що
законодавець не ставить в залежність
право позивача на формування
податкового кредиту від податкового
обліку (стану) інших осіб і фактичної
сплати контрагентом податку до
бюджету. Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків (позивача) і не
ставить цей факт у залежність від
розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до п.п. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

З матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ "Веста" (замовник) та ТОВ "Стилбуд"
(підрядник) укладено декілька
договорів підряду, а саме:

- від 02.06.2011 року № 02/06-11, пунктом 1.1 якого
визначено, що підрядник зобов'язується
виконати по завданню замовника, а
замовник зобов'язується прийняти та
сплатити наступні роботи: будівельні
роботи по зведенню акумуляторної та
щитової логістичного центру ТОВ "Веста"
за адресою: м. Харків, вул.
Котельниковська, 5 (т.1 а.с.137-141);

- від 10.08.2011 року № 10/08-11, пунктом 1.1 якого
визначено, що підрядник зобов'язується
виконати по завданню замовника, а
замовник зобов'язується прийняти та
сплатити наступні роботи: пристрій
лівньової каналізації та під'їзних
шляхів складського комплексу ТОВ
"Веста" за адресою: м. Харків, вул.
Котельниковська, 5 (т.1 а.с.142-146).

На виконання договорів підряду ТОВ
"Веста" було прийнято роботи, що
підтверджується актами виконаних
робіт за жовтень 2011 р., листопад 2011 р.(т.1
а.с.151-155, 161-164,168-170) та відомостями
ресурсів (т.1 а.с.156-157,165-167,171-172), а ТОВ
"Стилбуд" виписано податкові накладні
(т.1 а.с.147, 158,159).

На підтвердження реальності
господарських операцій між ТОВ
"Стилбуд" та позивачем до матеріалів
справи надано довідки про вартість
виконаних робіт (т.1 а.с. 150,160), договірні
ціни (т.1 а.с. 140,145), кошторис ( т.1 а.с.173),
відомості по рахунку (т.1 а.с.176-177).

Позивач розрахувався з ТОВ "Стилбуд" за
надані роботи у безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками (т1. а. с. 148-149, 174-175).

Судом встановлено, що між ТОВ "Веста"
(замовник) та МСП "Агробуд" (підрядник)
укладено договір підряду на
ремонтно-будівельні роботи від 31.10.2011
року № 31/10/11. Відповідно до п. 1.1.
договору підряду визначено, що
замовник доручає, а підрядник приймає
зобов'язання виконати будівельні
роботи по реконструкції виробничих
приміщень та АПК по вул.
Котельниківській, 5 в м. Харкові під
логістичний центр, пожежний резервуар
та насосну станцію.

На виконання договорів підряду ТОВ
"Веста" було прийнято роботи, що
підтверджується актами виконаних
робіт за січень 2012 р., листопад 2011 р.,
грудень 2011 р. (т.1 а.с.202-211, 214-217, 226-230) та
відомостями ресурсів (т.1 а.с.218-224,231-235), а
МСП "Агробуд" виписано податкові
накладні (т.1 а.с.184-191).

На підтвердження реальності
господарських операцій між МСП
"Агробуд" та позивачем до матеріалів
справи надано довідки про вартість
виконаних робіт (т.1 а.с. 201, 213, 205),
рахунок загальновиробничих витрат до
акту (т.1 а.с. 212), відомості по рахунку (т.1
а.с.183, 236) та акти приймання матеріалів
по якості від 01.12.2011 року, від 04.01.2012
року, від 01.08.2012 року, від 01.11.2011 року (т.10
а.с.14-21).

Позивач розрахувався з МСП "Агробуд" за
надані роботи у безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками (т. 1. а.с. 192-200).

Судом встановлено, що між ТОВ "Веста"
(замовник) та ТОВ "Промтехстройінвест"
(підрядник) укладено договори на
виконання підрядних робіт від 05.07.2011
року № 6/07-11№ 6/07-11, від 04.08.2011 року № 4/08-11,
від 05.09.2011 року № 5/09-11, від 28.09.2011 року №
28/09-11, від 14.11.2011 року № 14/11-11 та від
12.08.2012 року № 20/08-12, предметом яких було
виконання будівельно-монтажних робіт у
приміщеннях ТОВ "Веста" за адресою: м.
Харків, вул. Котельниківська, 5 ( т. 2 а.с.
1-2, 4-9, 11-13, 15-16, 18-20).

На виконання договорів підряду ТОВ
"Веста" було прийнято роботи, що
підтверджується актами виконаних
робіт за грудень 2011 р. (т. 2 а.с. 27-39, 58-65,
73-79, 93-95, 100--103) та відомостями ресурсів
(т.2 а.с.40-52, 66-69, 80-84, 96-97), а ТОВ
"Промтехстройінвест" виписано
податкові накладні (т.2 а.с. 22, 53, 70, 86, 88,
89-91, 98).

На підтвердження реальності
господарських операцій між позивачем
та ТОВ "Промтехстройінвест" до
матеріалів справи надано довідки про
вартість виконаних робіт (т. 2 а.с. 26, 56, 72,
92, 99), договірні ціни (т. 2 а.с. 3, 10, 14, 17, 21),
кошториси (т. 2 а.с. 57, 104-105).

Позивач розрахувався з ТОВ
"Промтехстройінвест" за надані роботи
у безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками (т. 2 а. с. 23-25, 54-55, 71, 85, 87, 106).

Щодо господарських взаємовідносин
позивача з придбання ТМЦ у ТОВ
"Інстал-Електро" та ПП "Регіон-04", судом
встановлено наступне.

На підставі видаткових накладних ТОВ
"Інстал-Електро" від 24.10.2011 р., від 14.05.2012
р. ТОВ "Веста" було прийнято товар -
«гофротруби», а ТОВ "Інстал-Електро"
виписано податкові накладні (т.1 а.с. 237,
240, 241).

На підтвердження реальності
господарських операцій,
оприбуткування товару в
бухгалтерському обліку позивача,
позивачем до матеріалів справи надано
відомості по рахунку (т. 10 а.с. 11-12).

Позивач розрахувався з ТОВ
"Інстал-Електро" за отриманий товар у
безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками (т. 1. а. с. 238, 243).

На підтвердження самовивозу товару
позивачем до матеріалів справи надано
довіреність від 21.10.2011 р. №1446 на
отримання від ТОВ "Інстал-Електро" ТМЦ
(т. 10 а.с. 9-10).

Також судом встановлено, що на підставі
видаткової накладної ПП "Регіон-04" від
14.05.2012 року, ТОВ "Веста" було прийнято
товар - «туалетну перегородку» в
кількості 5 шт., «душову перегородку» в
кількості 6 шт. (т. 1 а.с. 242), а ПП
"Регіон-04" виписано податкові накладні
(т.1 а.с.240-241).

Позивач розрахувався з ПП "Регіон-04" за
отриманий товар у безготівковій формі,
що підтверджується банківською
випискою (т. 1 а.с. 243).

Колегія суддів зазначає, що усна форма
такого виду договору не суперечить
положенням ст. 639 Цивільного кодексу
України.

На підтвердження реальності
господарських операцій між ТОВ ПП
"Регіон-04" та позивачем, оприбуткування
їх в бухгалтерському обліку, позивачем
до матеріалів справи надано відомості
по рахунку (т. 10 а.с. 13).

На підтвердження самовивозу товару
позивачем до матеріалів справи надано
довіреність від 11.05.2012 р. №58 на
отримання від ПП "Регіон-04" ТМЦ (т.10 а.с.8).

При цьому суд зазначає, що позивачем
надано до справи докази наявності у
позивача належного йому на праві
власності автотранспорту для
самостійного транспортування
придбаних ТМЦ - договір купівлі-продажу
автомобіля Volkswagen Touareg NF V6 FSI 3.6 FSI/206 kW/8ct
Tiptr від 29.12.2010 року №АДЗ кА000479 (т.9
а.с.112-114).

Відповідно до вимог Закону України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо усунення надмірного
державного регулювання у сфері
автомобільних перевезень" від 05.07.2011 р.
№ 3565-VI у тексти Законів України "Про
автомобільний транспорт", "Про дорожній
рух" та "Про міліцію" вилучено посилання
на дорожні листи. Таким чином, з часу
набрання чинності цим законом,
підприємства, які експлуатують
транспортні засоби, мають право не
виписувати водіям дорожні листи.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про доведення
позивачем належними та допустимими
доказами факту транспортування
придбаних у ТОВ "Інстал-Електро" та ПП
"Регіон-04" ТМЦ шляхом самовивозу.

Як вбачається з матеріалів справи,
придбані будівельно-монтажні роботи та
ТМЦ від ТОВ "Стилбуд", МСП "Агробуд", ТОВ
"Промтехстройінвест", ТОВ
"Інстал-Електро" та ПП "Регіон-04" були
використані для забезпечення
господарській діяльності позивача,
оскільки робота та товари були
необхідні задля ремонту приміщень за
адресою: м. Харків, вул.
Котельниківська, 5, які належать
позивачу на праві власності, що
підтверджується копією договору
купівлі-продажу від 24.10.2007 року та акту
приймання передачі нежитлових
будівель (т.9 а.с.115-121).

Судом встановлено, що на час укладання
та виконання зазначених вище договорів
ТОВ "Веста" та ТОВ "Інстал-Електро", ПП
"Регіон-04", МСП "Агробуд", ТОВ "Стилбуд",
ТОВ "Промбудінвест" були зареєстровані
як юридичні особи (т.9 а.с.133-164) та є
платниками податку на додану вартість,
що встановлено в ході розгляду справи
та не заперечується сторонами.

Таким чином, позивач та ТОВ
"Інстал-Електро", ПП "Регіон-04", МСП
"Агробуд", ТОВ "Стилбуд" та ТОВ
"Промбудінвест" виконали свої
зобов'язання за вказаними договорами,
зазначені господарські операції
відображені у податковому та
бухгалтерському обліку позивача.

Письмові докази свідчать, що позивачем
включено до складу податкового кредиту
з податку на додану вартість та до
складу адміністративних витрат у рядку
06.1 декларації з податку на прибуток
суми з придбання товарів та робіт у ТОВ
"Інстал-Електро", ПП "Регіон-04", МСП
"Агробуд", ТОВ "Стилбуд" та ТОВ
"Промбудінвест".

Відповідачем не надано доказів, що
угоди, укладені між позивачем та ТОВ
"Інстал-Електро", ПП "Регіон-04", МСП
"Агробуд", ТОВ "Стилбуд", ТОВ
"Промбудінвест" визнані в
установленому порядку недійсними.

Позивачем надані всі належні первинні
документи, що підтверджують реальність
та факт придбання товарів та робіт, які
призначені для використання у
господарській діяльності ТОВ "Веста".

Таким чином, позивачем було повністю
дотримано всіх вимог ПК України з
реалізації права на податковий кредит
та включення до витрат сум по операціях
з ТОВ "Інстал-Електро", ПП "Регіон-04", МСП
"Агробуд", ТОВ "Стилбуд" та ТОВ
"Промбудінвест". Задекларовані
позивачем суми підтверджені наявними у
матеріалах справи первинними
бухгалтерськими документами.

Відповідачем не доведено факт
порушення позивачем п. 137.1, 137.2 ст. 137, п.
138.2 ст. 138, п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198, п. 200.1ст.200 Податкового кодексу
України при формуванні податкового
кредиту та включення до витрат сум по
взаємовідносинам з ТОВ
"Інстал-Електро", ПП "Регіон-04", МСП
"Агробуд", ТОВ "Стилбуд" та ТОВ
"Промбудінвест".

Згідно вимог ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справа про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Посилання відповідача на висновки акту
ДПІ у Дарницькому районі м. Києва від
12.10.2012 року №839/2240/33541781 про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ "Інстал-Електро" за
період діяльності з 30.05.2005 р. по 02.10.2012 р.;
акту Індустріальної МДПІ м. Харкова від
10 серпня 2012 року № 560/22-207/32759862 про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ПП
"Регіон-04" щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків, реальності та повноти
відображення в обліку за період з 01.01.2011
року по 30.06.2012 року; акту Харківської
ОДПІ від 03.09.2012 року № 410/220/22623210 про
результати зустрічної звірки суб'єкта
господарювання МСП "Агробуд" за період
з 01.10.2011 р. по 30.09.2012 р.; ДПІ у
Московському районі м. Харкова від
28.03.2012 року № 112/23/33674253 про результати
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Стилбуд" з питань взаємовідносин з ТОВ
"Промбудмонтажінвест" за період з 01.10.2011
по 31.12.2011 року та актів перевірок ДПІ у
Жовтневому районі м. Харкова від 27.02.2013
року №731/22.1-07, від 29.02.2012 р. №115-23-03-05, від
09.04..2012 р. №649/2.1-07 ТОВ "Промтехбудінвест"
у грудні 2011 року, колегія суддів не бере
до уваги, оскільки Податковий кодекс
України не ставить право платника ПДВ
на податковий кредит в залежність від
дій або бездіяльності його
контрагентів. Якщо контрагенти не
виконали свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

В силу положень Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", позивач та
контрагенти позивача є окремими
суб'єктами права зі статусом юридичної
особи, а відтак позивач та контрагенти
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість та податку на
прибуток. За таких обставин, межі
юридичної відповідальності кожного
платника податків, яка (слід розуміти -
відповідальність) відповідно до ст. 61
Конституції України має
індивідуальний характер, поширюються
на діяння, що визнаються законом
протиправними та були вчинені саме цим
платником. Притягнення суб'єкта права
до відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, є неможливим, за
винятком встановлених ст. 228 Цивільного
кодексу України та ст. ст. 207 і 208
Господарського кодексу України
випадків свідомого укладення таким
суб'єктом права нікчемного правочину з
метою відображення певних первинних
документів в податковому обліку без
фактичного проведення господарських
операцій.

Саме така правова позиція викладена
Європейським Судом з прав людини
(рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД
проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також
Верховним Судом України (постанова від
09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від
01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від
31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ
"Мукачівський лісокомбінат" до
Мукачівської ОДПІ про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення, постанова від
31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма
"ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні
обставини справи об'єктивно
засвідчують здійснення господарських
операцій між ТОВ «Веста» та ТОВ
"Інстал-Електро", ПП "Регіон-04", МСП
"Агробуд", ТОВ "Стилбуд", ТОВ
"Промбудінвест", а також правомірність
віднесення позивачем до податкового
кредиту з ПДВ та визначення від'ємного
значення суми ПДВ, сум витрат,
відповідно до первинних
бухгалтерських документів та по
податковим накладним, які виписані на
виконання умов договірних відносин.

З огляду на відсутність порушення
позивачем порядку формування
податкового кредиту з ПДВ та
визначення сум від'ємного значення по
ПДВ, відсутні підстави для
донарахування ТОВ «Веста» податку на
додану вартість та відсутні підстави
для застосування контролюючим органом
штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає вірним та обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про те,
що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 08.07.2013 р.
№, від 08.07.2013 р. №, від 21.10.2013
року № прийняті Західною
об'єднаною державною податковою
інспекцією міста Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області - необґрунтовано, не у
відповідності до чинного
законодавства, через що позовні вимоги
про скасування зазначених податкових
повідомлень-рішень підлягають
задоволенню.

Крім того, податковим органом в акті
перевірки зроблено висновок про
завищення позивачем ТОВ «Веста»
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування на суму 1690805 грн.
по взаємовідносинам з зазначеними вище
контрагентами - ТОВ "Інстал-Електро", ПП
"Регіон-04", МСП "Агробуд", ТОВ "Стилбуд",
ТОВ "Промбудінвест", що вплинуло на
донарахування позивачу частини
грошового зобов'язання по податку на
прибуток та застосування штрафної
(фінансової) санкції відповідно до
податкового повідомлення-рішення від
19.11.2013 року № .

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України - не
включаються до складу витрат, витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що угоди,
укладені між позивачем та ТОВ
"Інстал-Електро", ПП "Регіон-04", МСП
"Агробуд", ТОВ "Стилбуд", ТОВ
"Промбудінвест" є чинними та не визнані
в установленому порядку недійсними.

Слід відзначити, що необхідною умовою
для включення понесених витрат на
придбання товарів до складу валових
витрат є наявність зв'язку товарів з
господарською діяльністю
підприємства. Придбання таких товарів
повинно бути складовою частиною
діяльності особи, що направлена на
отримання доходу.

Згідно витягу з реєстру ЄДРЮОФОП,
видами діяльності ТОВ «Веста», зокрема,
є видання книг, оптова торгівля іншими
товарами господарського призначення,
надання в оренду інших машин,
устаткування та товарів, оптова
торгівля іншими проміжними продуктами,
надання в оренду й експлуатацію
власного чи орендованого нерухомого
майна (т.11 а.с.216-217).

Судом встановлено, що придбання
позивачем у контрагентів ТОВ
"Інстал-Електро", ПП "Регіон-04", МСП
"Агробуд", ТОВ "Стилбуд", ТОВ
"Промбудінвест" товарів та робіт було
необхідно для здійснення
господарської діяльності, а саме:
покращення санітарно-технічного
облаштування належного на праві
власності позивачеві приміщення, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи податковими, видатковими
накладними, банківськими виписками,
актами приймання матеріалів по якості,
відомостями по рахунку тощо.

Зазначена закупівля товарів та робіт у
контрагентів безпосередньо пов'язана з
господарською діяльністю
підприємства, оскільки придбані товари
та роботи забезпечують
санітарно-технічні умови, безпеку при
виробництві реалізованої продукції,
що, в свою чергу, надає позивачу
можливість займатися діяльністю щодо
виробництва продукції, реалізації, яка
направлена на отримання доходу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про недоведеність
відповідачем висновку про завищення
позивачем ТОВ «Веста» витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування по взаємовідносинам з
контрагентами ТОВ "Інстал-Електро", ПП
"Регіон-04", МСП "Агробуд", ТОВ "Стилбуд",
ТОВ "Промбудінвест" на суму 1690805 грн.,
оскільки позивачем, у свою чергу,
надано достатньо належних та
допустимих доказів на підтвердження
реальності проведення операцій
фінансово-господарської діяльності та
зв'язку цих операцій з господарською
діяльністю ТОВ «Веста».

Також судом встановлено, що на
винесення податкового
повідомлення-рішення від 19.11.2013 року №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток мало
вплив визначення податковим органом в
акті планової виїзної перевірки
порушення ТОВ "Веста" ст. 44.1, п. 137.1 п.п.
137.2.2 п.132.2 ст.132, п. 152.11 ст.152 Податкового
кодексу України за рахунок
неправомірного відображення
підприємством в податковому обліку без
підтверджуючих документів уточнення
показників, а саме: зменшення доходів,
що призвело до заниження відображених
показників у ряд. 02 "Дохід від
операційної діяльності" за 4 квартал 2011
р. згідно уточнюючої податкової
декларації з податку на прибуток від
10.05.2013 року № на суму 10404164 грн.

Письмові докази свідчать, що ТОВ "Веста"
подано до Західної ОДПІ м. Харкова
звітну податкову декларацію з податку
на прибуток підприємства за ІІ-ІІІ
квартали 2011 року від 09.11.2011 року від
09.11.2011 року № та звітну
декларацію з податку на прибуток
підприємства за ІІ-ІV квартали 2011 року
від 09.02.2012 року №. Як вбачається із
цих декларацій, за підсумками ІІІ
кварталу 2011 року позивачем
задекларовано суму доходу, що
враховується при визначенні об'єкта
оподаткування (рядок 01 декларації) у
розмірі 23114 224 грн. Той самий показник за
2011 рік позивачем задекларовано у сумі
41475228 грн.

Пунктом 2 підрозділу 4 розділу ХХ
"Перехідні положення" Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-VI (далі - ПК України), з дати
набрання чинності розділом III ПК
України платники податку на прибуток
підприємств складають наростаючим
підсумком та подають декларацію з
податку на прибуток за такі звітні
податкові періоди: другий квартал,
другий і третій квартали та другий -
четвертий квартали 2011 року.

За даними звітної декларації позивача
за ІІ-ІV квартали 2011 року, сума
задекларованого доходу, що
враховується при визначенні об'єкта
оподаткування за IV-й квартал 2011 року,
становить 18361004,00 грн., що також
підтверджується бухгалтерською
довідкою ТОВ "Веста" № 1 від 31.05.2013 року,
скріпленою печаткою ТОВ "Веста", за
підписом головного бухгалтера (т.9 а.с.122
).

За наслідками самостійно виявлених
помилок у звітній декларації з податку
на прибуток підприємства за ІІ-ІV
квартали 2011 року, ТОВ "Веста" було
подано уточнюючу податкову декларацію
за ІІ-ІV квартали 2011 року № від
10.05.2013 року, відповідно до якої
уточнений показник рядку 01 за IV-й
квартал становить 11992998 грн.

Судом встановлено, що зменшення
задекларованого доходу відбулось за
рахунок усунення програмної помилки та
вирахування вартості повернутого
товару, який раніше був переданий на
реалізацію за договором комісії.

Так, між ТОВ "Веста" (комітент) та ТОВ
"Скаді РК" (комісіонер) укладено договір
від 01.01.2010 року № 04/7, відповідно до п.1.1
договору комісії комісіонер
зобов'язується за дорученням комітента
вчинити від свого імені одну або
декілька угод щодо продажу друкованої
продукції на умовах, викладених в
договорі (т.2 а.с.107-108). Факт передачі
друкованої продукції від ТОВ "Веста" до
ТОВ "Скаді РК" не заперечується
сторонами, порушень законодавства
податковим органом з цього приводу не
встановлено.

На підтвердження повернення товару ТОВ
"Скаді РК", який не був реалізований у
перевіряємому періоді, позивачем
надані копії накладних на повернення
товару (т.2 а.с. 109-250, т.3 а.с.1-247, т.4 а.с.1-250
т.5 а.с.1-250, т.6 а.с.1-184, т.7 а.с.1-250, т.8 а.с.1-250,
т.9 а.с.1-83).

Для подальшого продажу поверненої ТОВ
"Скаді РК" друкованої продукції між ТОВ
"Веста" (постачальник) та ТОВ
"Кронекс-Україна" (покупець) укладено
договір поставки від 01.06.2010 року № 0106-10
(т.11 а.с. 207-208). Згідно п.1.1 постачальник
передає у власність покупця макулатуру
та іншу продукцію в кількості,
асортименті та за ціною відповідно
накладній.

На виконання договору ТОВ "Веста"
виписано податкові, видаткові та
товарно-транспортні накладні (т.10
а.с.22-85, 86-147,148-250, т.11 а.с.1-205).

Відповідачем в акті перевірки
зазначено про те, що перевіркою за IV
квартал встановлено, що доходи ТОВ
"Веста" становлять 22397813 грн. за рахунок
непідтвердження операції по
поверненню товару, що призвело до
заниження доходів у IV кварталі 2011 року
на суму 10 404 164 грн., у зв'язку з чим
порушено п. 137.1 ст. 137 ПКУ, натомість
позивачем надані вичерпні докази
повернення товару, переданому за
договором комісії, у зв'язку з
відсутністю факту реалізації.

Відповідно до положень п. 137.1. ст. 137 ПКУ,
дохід від реалізації товарів
визнається за датою переходу покупцеві
права власності на такий товар. Пунктом
137.5 цієї статті передбачено, що у разі
продажу товарів за договором комісії
(агентським договором) платником
податку - комітентом датою отримання
доходу від такого продажу вважається
дата продажу товарів, що належать
комітенту, яка зазначена у звіті
комісіонера (агента).

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу
України передбачено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідачем до суду не надано доказів
на підтвердження правової позиції,
викладеної в акті перевірки щодо
отримання ТОВ "Веста" доходу від
продажу товарів ТОВ "Скаді РК",
переданих за договором комісії, а
відтак висновки податкового органу про
завищення позивачем суми доходу у
розмірі 10404164 грн є безпідставними.

Також судом встановлено, що на
донарахування позивачу податку на
прибуток за податковим
повідомленням-рішенням від 19.11.2013 року
№ мало вплив встановлення
податковим органом в акті планової
виїзної перевірки порушення ТОВ "Веста"
ст. 44.1, п.137.1, п.п.137.2.2 п.137.2 ст.137, п.152.11
ст.152 Податкового кодексу України за
рахунок неправомірного застосування
пільги з податку на прибуток та
заниження задекларованих показників у
рядку 03 Декларації "Інші доходи" на
загальну суму 16828579 грн., в т.ч. за 4
квартал 2011 року у сумі 5504332 грн., та за 2012
рік у сумі 11324247 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач у
перевіряємому періоді здійснював
поліграфічну діяльність з
виготовлення книжкової продукції.
Згідно даних податкових декларацій
позивача з податку на прибуток, суми
доходу, звільненого від оподаткування,
становлять за 4 квартал 2011 року у сумі
5504332 грн., та за 2012 рік у сумі 11324247 грн.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ
"Веста" спрямовувало ці кошти не за
цільовим призначенням, в результаті
чого порушило п. 21 пр. 4 р. ХХ та п. 152.11 ст.
152 Податкового кодексу України.

Проте колегія суддів вважає вказані
висновки відповідача
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 18 підрозділу 4 розділу
ХХ Податкового кодексу України,
тимчасово, до 1 січня 2015 року,
звільняється від оподаткування
прибуток видавництв, видавничих
організацій, підприємств поліграфії,
отриманий ними від діяльності з
виготовлення на території України
книжкової продукції, крім продукції
еротичного характеру.

Відповідно до п. 21 підрозділу 4 розділу
XX Податкового кодексу України, суми
вивільнених коштів (суми податку, які
внаслідок застосування пунктів 15 - 19
цього підрозділу не сплачуються до
бюджету та залишаються в розпорядженні
платника податку) спрямовуються таким
платником на створення чи
переоснащення матеріально-технічної
бази, збільшення обсягу виробництва
(надання послуг), запровадження
новітніх технологій та/або повернення
кредитів (у тому числі отриманих до дня
набрання чинності ПКУ), використаних на
зазначені цілі, та сплату процентів за
ними. Зазначені напрями використання
коштів мають бути пов'язані з
діяльністю платника податку, прибуток
(дохід) від якої звільняється від
оподаткування.

Отже, у вищенаведеній нормі міститься
поняття вивільнених коштів, якими
вважаються суми податку, що не були
сплачені внаслідок застосування
пільги відповідно до пунктів 15 - 19
підрозділу розділу ХХ Податкового
кодексу України.

Тобто, розрахунок коштів, що підлягають
цільовому використанню, повинен
здійснюватися за алгоритмом: Сума
вивільнених коштів = Сума доходу,
звільненого від оподаткування х
Розмір ставки податку.

Згідно з п. 3 Порядку використання
коштів, вивільнених від оподаткування
у зв'язку з наданням відповідно до п. 15,
17 - 19 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні
положення" ПК України пільг з податку
на прибуток підприємств, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2011 року N 299, вивільнені
кошти з метою ведення обліку і
оподаткування відображаються в
бухгалтерському обліку в
установленому порядку на окремому
субрахунку рахунку "Цільове
фінансування і цільові надходження".

З метою ведення обліку та узагальнення
інформації про наявність та рух коштів
фінансування заходів цільового
призначення використовується окремий
субрахунок рахунка 48 "Цільове
фінансування і цільові надходження"
Плану рахунків бухгалтерського обліку
та Інструкції про його застосування,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 30 листопада 1999
року N 291 (із змінами та доповненнями).

Позивачем до матеріалів справи надано
журнал-ордер і відомість по рахунку 48
"Цільове фінансування і цільові
надходження" за 01.10.2011-31.12.2012, в якій
відображено рух вивільнених коштів та
їх спрямування позивачем на сплату за
придбання паперу, картону та
поліграфічних послуг у третіх осіб
(т.11а.с.218-219). Також на підтвердження
цільового використання вивільнених
коштів позивачем надано до справи та
досліджено судом у судовому засіданні
бухгалтерську довідку № 2 від 15.01.2014
року, з якої також вбачається, що за
рахунок коштів, вивільнених у зв'язку з
отриманням податкової пільги,
позивачем придбано поліграфічні
послуги, папір та картон (т.11 а.с.220-221).

Таким чином, придбання позивачем ТОВ
"Веста" за рахунок коштів, вивільнених у
зв'язку з отриманням податкової пільги,
поліграфічних послуг, паперу та
картону, є складовою частиною
виробничого процесу та не порушує
принцип цільового використання
вивільнених коштів згідно з п. 18, п. 21
підрозділу 4 розділу ХХ Податкового
кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає доводи відповідача щодо
нецільового використання позивачем
коштів за 4 квартал 2011 року у сумі 5504332
грн. та за 2012 рік у сумі 11324247 грн.,
ґрунтуються на помилковому тлумаченні
норм податкового законодавства та
суперечать вимогам ПК України,
оскільки зазначені суми є доходом,
звільненим від оподаткування, а не
сумою вивільнених коштів в розумінні п.
21 підрозділу 4 розділу XX Податкового
кодексу України, та не підлягають
обов'язковому спрямуванню за цільовим
призначенням.

Таким чином, відповідачем не доведено
неправомірне застосування позивачем
пільги з податку на прибуток та
заниження задекларованих показників у
рядку 03 Декларації "Інші доходи" на
загальну суму 16828579 грн., а позивачем, у
свою чергу, надано докази
правомірності застосування пільги з
податку на прибуток, а тому колегія
суддів погоджується з висновком суджу
першої інстанції про те, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від
19.11.2013 року № прийнято Західною
об'єднаною державною податковою
інспекцією м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області - необґрунтовано, не у
відповідності до чинного
законодавства, через що позовні вимоги
про скасування податкового
повідомлення-рішення підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача, який повинен надати
докази, що свідчать про правомірність
його дій.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відповідач, в порушення приписів ч.2 ст.
71 Кодексу адміністративного
судочинства України, не надав належних
та допустимих доказів на підтвердження
обґрунтованості заперечень проти
позову та законності прийняття
податкових повідомлень-рішень від
08.07.2013 року №, від 08.07.2013 року
№, від 21.10.2013 року №, від
19.11.2013 року №.

Таких доказів не надано апелянтом і до
суду апеляційної інстанції.

Натомість позивач, на виконання
приписів ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надав належні докази на
підтвердження обґрунтованості
заявлених позовних вимог.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 24.04.2014 року
по справі № 820/231/14 прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Західної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.04.2014р.
по справі № 820/231/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Бенедик А.П. Повний текст ухвали
виготовлений 23.06.2014 р.