Справа № 135/885/14-а
Суддя: Патраманський І. О.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/885/14-а
Провадження у справі № 2-а/135/51/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014 року
Ладижинський міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді
Патраманського І.О.,

при секретарі Марченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ладижин адміністративну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижин Вінницької області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижин Вінницької області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії. Зазначив, що
він закінчив Гайсинське медичне
училище по спеціальності фельдшер та з
01.04.1989 року працював на посаді
фельдшера Тростянецької центральної
районної лікарні. 13.06.1989 року він був
звільнений у зв'язку з призовом на
службу у лави Радянської Армії. З 30.08.1991
року по даний час він працює
фельдшером-диспетчером швидкої
допомоги Ладижинської міської лікарні.
У травні 2014 року він звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за вислугу років, так, як має 25
років спеціального стажу. Однак йому
відмовлено у призначенні пенсії в
зв'язку з відмовою зарахувати до
спеціального стажу період його служби
в армії. Вважає такі дії відповідача
протиправними, а тому вимушений
звернутись до суду з даним позовом і
просив зобов'язати відповідача
зарахувати період перебування на
військовій службі з 21.06.1989 року по 12.06.1991
року до стажу роботи за спеціальністю,
як працівнику охорони здоров'я.

В судове засідання сторони не
з'явились.

Згідно поданої заяви позивач просив
розглянути справу в його відсутність,
позов підтримує.

Представник відповідача згідно
поданої суду заяви просив слухання
справи провести за їх відсутності,
підтримує подані заперечення проти
позову. Згідно поданих заперечень
проти позову відповідачем зазначено,
що підстав для призначення ОСОБА_1
пенсії за вислугу років немає, оскільки
згідно трудової книжки позивача, стаж
роботи, що дає право на призначення
даного виду пенсії становить менше 25
років, а пенсія за вислугу років
призначається при залишенні роботи,
яка дає право на цю пенсію. Тому
відповідач вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заперечення відповідача, вважає, що
позов підлягає задоволенню частково,
зважаючи на наступне.

Відповідно до змісту п. а ст. 2 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», одним із видів
пенсій, які призначаються цим законом є
пенсія за вислугу років.

Згідно ст. 52 вказаного закону, право на
пенсію за вислугу років мають, зокрема,
працівники охорони здоров'я,
відповідно до пункту «е» ст. 55.

Пунктом «е» ст. 55 передбачено, що право
на пенсію за вислугу років мають,
зокрема, працівники охорони здоров'я
при наявності спеціального стажу
роботи від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Відповідно до п. 2 Переліку закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає прав на пенсію за вислугу
років, затвердженого постановою КМУ №
909 від 04.11.1993 року, передбачено, що
лікарі та середній медичний персонал
(незалежно від найменування посад)
закладів швидкої та невідкладної
медичної допомоги мають право на
пенсію за вислугу років при наявності
спеціального стажу роботи не менше 25
років.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про
військовий обов'язок і військову
службу», час проходження військової
служби зараховується громадянам
України до їх страхового стажу, стажу
роботи, стажу роботи за спеціальністю,
а також до стажу державної служби.

Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» передбачено, що час
перебування громадян України на
військовій службі зараховується до
їх страхового стажу, стажу роботи,
стажу роботи за спеціальністю, а також
до стажу державної служби. Час
проходження строкової військової
служби зараховується до стажу роботи,
що дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах, якщо на
момент призову на строкову військову
службу особа навчалася за фахом у
професійно-технічному навчальному
закладі,

працювала за професією або займала
посаду, що передбачала право на пенсію
на пільгових умовах до введення в дію
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" або на пенсію за віком
на пільгових умовах до набрання
чинності Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Час навчання в
професійно-технічному навчальному
закладі і час проходження строкової
військової служби, які зараховуються
до пільгового стажу, не повинні
перевищувати наявного стажу роботи, що
дає право на пенсію на пільгових
умовах.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України,
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

В судовому засіданні встановлено
наступне.

ОСОБА_1 в 1989 році закінчив Гайсинське
медучилище Вінницької області по
спеціальності фельдшер.

01.04.1989 року він прийнятий на посаду
фельдшера ФАП с. Верхівка
Тростянецької ЦРЛ, звідки звільнений
13.06.1989 року в зв'язку із призовом на
службу в лави Радянської Армії.

З 21.06.1989 року по 17.07.1991 року ОСОБА_1
проходив службу в армії.

30.08.1991 року прийнятий на посаду
фельдшера-диспетчера Ладижинської
міської лікарні, де працює по даний час.

Зазначені обставини визнаються
сторонами, та підтверджуються дипломом
НОМЕР_1, виданим Гайсинським медичним
училищем, копією трудової книжки
ОСОБА_1, його військовим квитком НОМЕР_2.
В суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин.

Згідно розпорядження № 7 від 28.05.2014 року
управління Пенсійного фонду України в
м. Ладижин відмовило ОСОБА_1 у
призначенні пенсії згідно ст. 55 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» на тих
підставах, що період з 21.06.1989 року по
12.06.1991 року не зараховується до стажу
роботи за вислугу років, оскільки
заявник проходив строкову військову
службу у якості стрілка.

Представник відповідач наполягає на
правомірності вказаного
розпорядження.

Однак, дана позиція представника
відповідача спростовується
положеннями ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про військовий
обов'язок і військову службу», та ч. 2 ст.
8 ЗУ «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей». Аналіз вказаних положень дає
підстави стверджувати, що час
перебування ОСОБА_1 на військовій
службі з 21.06.1989 року по 12.06.1991 року має
зараховуватись до його страхового
стажу, стажу роботи, стажу роботи за
спеціальністю, оскільки, як було
встановлено судом, на момент призову на
військову службу він працював за
професією та займав посаду, що
передбачає право на пенсію на
пільгових умовах.

Оскільки відповідачем відмовлено в
призначенні пенсії позивачу за вислугу
років саме з підстав не зарахування
періоду проходження служби в армії до
спеціального стажу роботи за
професією, то таке рішення відповідача
підлягає скасуванню як неправомірне.

Відповідно підлягає задоволенню
вимога позивача про зобов'язання
відповідача при призначенні йому
пенсії зарахувати період перебування
на військовій службі з 21.06.1989 року по
12.06.1991 року до стажу роботи за
спеціальністю, як працівнику охорони
здоров'я.

Згідно ст. 71 КАСУ обов'язок доказування
покладається на відповідача - суб'єкта
владних повноважень, якщо він
заперечує проти позову. В поданих по
справі запереченнях відповідач не
спростував доводів позивача, не надав
доказів, які б вказували на
правомірність рішення про відмову у
призначенні пенсії в зв'язку із не
зарахуванням періоду проходження
військової служби до стажу роботи
заспеціальністю.

Тому суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, оскільки до
спеціального стажу, який дає право на
пенсію за вислугу років ОСОБА_1 слід
зараховувати і період проходження ним
військової служби.

Разом з тим, вимога про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за
вислугу років задоволенню не підлягає,
оскільки на даний час він продовжує
працювати, а відповідно до змісту ч. 2
ст. 7 ЗУ "Про пенсійне забезпечення",
пенсія за вислугу років призначається
лише при залишенні роботи, що дає право
на цей вид пенсії.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17, 19, 20, 69-72, 86, 99,
158-163, 167, 254, Кодексу адміністративного
судочинства України, ст. 8 ЗУ "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей", ст. 2 ЗУ "Про військовий обов'язок
і військову службу", ст.ст. 2, 7, 51, 52, 55, 100
ЗУ "Про пенсійне забезпечення", ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", постановою КМУ № 909 від
04.11.1993 року «Про перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає прав на пенсію за вислугу
років», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Ладижин
щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 період
перебування на військовій службі з
21.06.1989 року по 12.06.1991 року до стажу
роботи за спеціальністю, як працівнику
охорони здоров'я.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Ладижин при
призначенні пенсії ОСОБА_1 зарахувати
період перебування на військовій
службі з 21.06.1989 року по 12.06.1991 року до
стажу роботи за спеціальністю, як
працівнику охорони здоров'я.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Ладижинський міський суд Вінницької
області.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя