Справа № 2а/0270/2848/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/800/13236/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Вінницького обласного центру
туризму, спорту, краєзнавства та
екскурсій на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 24
квітня 2012 року та постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року у справі за позовом
Контрольно-ревізійного управління у
Вінницькій області до Вінницького
обласного центру дитячого і юнацького
туризму і екскурсій про зобов'язання
вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

Контрольно-ревізійне управління у
Вінницькій області звернулось в суд з
позовом до Вінницького обласного
центру дитячого і юнацького туризму і
екскурсій про зобов'язання вчинити дії,
а саме: виконати законні вимоги листа
від 10 грудня 2011 року № 18-18/1688 (пункти 3, 6,
7 - частково, 8 - частково, 9 - частково, 11,
12, 13, 14, 16 - частково).

Позовні вимоги мотивовано тим, що за
наслідками проведеної ревізії
діяльності відповідача, йому була
направлена вимога про усунення
виявлених порушень, яка в повній мірі
не виконана в добровільному порядку.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2012
року позовні вимоги задоволено,
зобов'язано відповідача виконати
законні вимоги (пункти 3, 6, 7 - частково, 8
- частково, 9 - частково, 11, 12, 13, 14, 15, 16) від
10 грудня 2011 року № 18-18/1688
Контрольно-ревізійного управління у
Вінницькій області, отримані кошти в
повному обсязі перерахувати на р/р
0001, призначення платежу "Інші
надходження", код 21080500, одержувач -
Вінницький обласний бюджет, МФО 802015.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині, що стосується
зобов'язання відповідача виконати
пункт 15 вимоги Контрольно-ревізійного
управління у Вінницькій області
№18-18/1688 від 10 грудня 2011 року, в решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Вінницький
обласний центр дитячого і юнацького
туризму і екскурсій звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та направити справу на новий
розгляд.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідно до
пункту 1.3.1.1 плану
контрольно-ревізійної роботи на ІІІ-й
квартал 2010 року, доручення
Контрольно-ревізійного управління у
Вінницькій області від 14 травня 2010 року
№ 02-10-19-18/3177, на підставі звернення
Управління по боротьбі з організованою
злочинністю Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області від 20 квітня 2010
року № 29/3107 та на підставі направлень,
виданих начальником
Контрольно-ревізійного управління у
Вінницької області 29 вересня 2010 року №
1313, від 04 жовтня 2010 року № 1363 головним
державним аудитором відділу
державного фінансового аудиту
виконання бюджетних програм, місцевих
бюджетів та діяльності бюджетних
установ Марійчук О.А та головним
контролером-ревізором відділу
інспектування у сфері освіти і науки
Контрольно-ревізійного управління у
Вінницькій області Лесковим А.І. у
період з 08 вересня 2010 року по 27 жовтня
2010 року проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
навчально-виховного закладу
Вінницький обласний центр дитячого і
юнацького туризму та екскурсій за
період з 01 січня 2007 року по 01 вересня 2010
року з відома та в присутності
директора Крайчинського О.Е. та
головного бухгалтера Загоскіна О.І.

За результатами вказаної ревізії
складно акт від 27 жовтня 2010 року №18-15/67,
підписаний із застереженнями.

Відповідачем було подано заперечення
до акту ревізії, які позивачем не
прийняті до уваги у повному обсязі.

10 грудня 2010 року відповідачу
направлено лист-вимогу "Про усунення
порушень виявлених ревізією" № 18-18/1688,
відповідно до якого інформацію про
вжиті заходи і виконання вимог
необхідно надіслати на адресу
позивача, разом із завіреними належним
чином копіями підтверджуючих
документів в термін до 10 січня 2011 року.

04 січня 2011 на адресу позивача листом за
№ 02-04 надійшла інформація про часткове
вжиття заходів щодо усунення
вищезазначених порушень у загальній
сумі 4444,96 грн., в тому числі щодо
безпідставно виплаченої заробітної
плати сумісникам за невідпрацьований
час в сумі 358,79 грн. (частково пункт 7
вимоги) та не нарахування та невиплати
доплати водіям у розмірі 25% на суму 4086,17
грн. (пункт 10 вимоги).

В період з 04 січня 2011 року по 22 квітня 2011
року на адресу позивача надходили
інформації про часткове вжиття заходів
відповідачем щодо усунення зазначених
порушень на загальну суму 1428,32 грн. в
тому числі щодо покриття видатків
інших сторонніх осіб в сумі 232,11 грн.
(пункт 5 вимоги), щодо безпідставно
виплаченої заробітної плати
сумісникам за невідпрацьований час в
сумі 126,69 грн. (частково пункт 7 вимоги),
встановлення у завищеному розмірі
надбавки за вислугу років в сумі 572,02
грн. (частково пункт 8 вимоги),
безпідставного встановлення надбавки
у розмірі 40% на суму 368,12 грн. (частково
пункт 9 вимоги) та невідображення
дебіторської заборгованості по
розрахунках з СО "Вінницькі електричні
мережі" в сумі 129,38 грн. (частково пункт 17
вимоги).

Задовольняючи позов в частині пунктів
3, 6, 12, 13, 16 вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що правомірність цих
пунктів підтверджена під час розгляду
іншої судової справи. Стосовно інших
позовних вимог в частині пунктів 7, 8, 9,
11, 14, 15 суд першої інстанції дійшов
висновку, що вказані вимоги є
правомірними, а відтак підлягають
виконанню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
відносно пункту 15 вимоги, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що вказана позовна вимоги позивачем не
заявлялась.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Щодо пунктів 3, 6, 12, 13, 16 вимоги колегія
суддів зазначає.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій вказані пункти вимоги були
досліджені при розгляді
адміністративної справи № 2а/0270/306/11 за
позовом Вінницького обласного центру
дитячого і юнацького туризму та
екскурсій до Контрольно-ревізійного
управління у Вінницькій області про
визнання протиправними і скасування
вимоги.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2011
року адміністративний позов Центру
задоволено частково, а саме: визнано
протиправними та скасовано пункти 2 та
15 листа вимоги № 18-18/1688 від 10 грудня 2010
року, в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року постанову суду першої
інстанції скасовано в частині відмови
у задоволенні позовних вимог щодо
визнання протиправним і скасування
пункту 4 листа-вимоги, в цій частині
ухвалено нове рішення, яким
адміністративний позов Вінницького
обласного центру дитячого і юнацького
туризму та екскурсій задоволено шляхом
визнання протиправним і скасування
пункту 4 листа-вимоги.

Частина першою статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що обставини, що були
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно зі статтею 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли вірного висновку щодо
задоволення позову в цій частині.

Що стосується пункту 7 вимоги колегія
суддів зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що співставленням
відповідей на запити з даними журналів
обліку встановлено факти зайвого
нарахування та виплати заробітної
плати керівникам гуртків, які працюють
за сумісництвом за фактично
невідпрацьований час на загальну суму
575,62 грн. та перерахуванню нарахувань
до державних цільових фондів на суму
209,11 грн., чим порушено статтю 94 Кодексу
законів про працю України, статтю 1
Закону України "Про оплату праці" та
пункт 1 Положення про умови роботи за
сумісництвом працівників державних
підприємств, установ та організацій,
затвердженого спільним наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України і
Міністерства фінансів України від 28
червня 1993 року №43.

Згідно інформації середньої
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№13 м. Вінниці, керівник
історико-краєзнавчого гуртка ОСОБА_8 в
період з 07 лютого 2007 року по 23 лютого 2007
року перебувала на лікарняному, проте
згідно журналом планування та обліку
роботи на 2006-2007 рік нею в цей період, а
саме 7, 8 та 10, 17, 21, 22 лютого 2007 року,
проведено 8 занять з гуртком загальною
тривалістю 22 академічних години, що
підтверджується її підписами (в
журналі). В результаті за вказані
невичитані години ОСОБА_8 зайво
нараховано 151,29 грн., з яких після
обов'язкових утримань із заробітної
плати їй виплачено 126,69 грн.

Внаслідок зазначеного зайво проведено
нарахувань на заробітну плату та
перераховано внесків до державних
цільових фондів на суму 54,77 грн.

Крім того, згідно інформації середньої
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№13 м. Вінниці, керівник
історико-краєзнавчого гуртка ОСОБА_9 в
період з 24 листопада 2008 року по 27
листопада 2008 року, з 16 лютого 2009 року по
19 лютого 2009 року, з 28 лютого 2009 року по 13
березня 2009 року перебувала на
лікарняному, проте згідно журналом
планування та обліку роботи на 2008-2009
рік нею в цей період, а саме 25, 26
листопада 2008 року, 28 лютого 2009 року, 03
березня 2009 року, 04 березня 2009 року, 07
березня 2009 року, 10 березня 2009 року та 11
березня 2009 року, проведено 10 занять з
гуртком загальною тривалістю 26
академічних годин, що підтверджується
її підписами (в журналі). В результаті
за вказані невичитані години зайво
нараховано 353,94 грн., з яких після
обов'язкових утримань із заробітної
плати їй виплачено 300,82 грн.

Внаслідок зазначеного зайво проведено
нарахувань на заробітну плату та
перераховано внесків до державних
цільових фондів на суму 128,72 грн.

Операції з нарахування заробітної
плати вищевказаним сумісникам в
бухгалтерському обліку відображено в
меморіальному ордері №5 "Зведення
розрахункових відомостей із
заробітної плати та стипендії " за
період з 01 лютого 2007 року по 28 січня 2010
року за дебетом рахунку 802 "Видатки з
місцевого бюджету на утримання
установи та інші заходи", кредитом
рахунку 661 "Розрахунки із заробітної
плати".

Внаслідок допущених порушень у формі
"Звіт про виконання загального фонду
кошторису установи" за 2007-2009 роки та 9
місяців 2010 року завищено касові та
фактичні видатки за КЕКВ 1110 "Оплата
праці працівників бюджетних установ"
на 575,62 грн. та за КЕКВ 1120 "Нарахування на
заробітну плату" на 209,11 грн., що є
порушенням вимог частини першої статті
3 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", пункту 1.2 Порядку складання
річних фінансових звітів за 2007 рік
установами та організаціями, які
отримують кошти державного або
місцевих бюджетів, затвердженого
наказом Державного казначейства
України від 10 січня 2008 рок №3, Порядку
складання річних фінансових звітів за
2008 рік установами та організаціями, які
отримують кошти державного або
місцевих бюджетів, затвердженого
наказом Державного казначейства
України від 10 січня 2008 року №3 та
внесеними до нього змінами спільним
наказом Державного казначейства
України та Міністерства фінансів
України від 10 січня 2009 року №4, Порядку
складання річних фінансових звітів за
2009 рік установами та організаціями, які
отримують кошти державного або
місцевих бюджетів, затвердженого
наказом Державного казначейства
України від 15.01.2010 року № 8 і Порядку
складання фінансової звітності
розпорядниками та одержувачами
бюджетних коштів, затвердженого
наказом Державного казначейства
України від 25 травня 2010 року № 164.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку щодо
обґрунтованості пункту 7 листа-вимоги
позивача від 10 грудня 2011 року № 18-18/1688.

Відносно пункту 8 вимоги щодо
встановлення надбавки за вислугу років
в завищеному розмірі на суму 2988,15 грн.
колегія суддів зазначає.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що вибірковою ревізією
правильності встановлення надбавок до
посадового окладу за вислугу років
педагогічним працівникам методом
перерахування стажу згідно трудових
книжок та співставленням його із
зазначеним стажем в тарифікаційних
списках та особових рахунках виявлені
порушення нормативних документів з
питань оплати праці.

В порушення вимог пунктів 1, 2 Порядку
виплати надбавок за вислугу років
педагогічним та науково-педагогічним
працівникам навчальних закладів і
установ освіти, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2001 року №78, та Переліку
посад педагогічних та
науково-педагогічних працівників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 14 червня 2000 року
№963 (зі змінами), керівнику гуртка
ОСОБА_10 нарахована і виплачена
надбавка за вислугу років в більшому
розмірі, ніж це передбачено вказаними
нормативними актами. Так, її
педагогічний стаж станом на 01 січня 2008
року згідно даних трудової книжки
складає 19 років 11 місяців 20 днів. Проте,
головним бухгалтером Загоскіною О.І. за
січень 2008 року їй нараховано та
виплачено надбавку за вислугу років в
розмірі 30 % від посадового окладу,
замість 20%, як це передбачено вказаними
нормативними документами. Дане
порушення призвело до зайвої виплати
заробітної плати ОСОБА_10 за січень 2008
року на загальну суму 50,96 гривень.

Крім того, керівнику гуртка ОСОБА_11,
педагогічний стаж якої станом на 01
січня 2008 року склав 7 років 8 місяців і 15
днів, в період з 01 січня 2008 року по 01
травня 2010 року нараховано та виплачено
надбавку за вислугу років в розмірі 20 %
від посадового окладу, замість 10 %, що
призвело до зайвої виплати надбавки за
вислугу років в сумі 2937,19 гривень.

Операції з нарахування заробітної
плати в бухгалтерському обліку
відображено в меморіальному ордері № 5
"Зведення розрахункових відомостей
заробітної плати та стипендій" за
період з 01 січня 2008 року по 01 травня 2010
року за дебетом рахунку 802 "Видатки з
місцевого бюджету на утримання
установи та інші заходи", кредитом
рахунку 661 "Розрахунки із заробітної
плати".

Що стосується пункту 9 листа-вимоги,
судами першої та реляційної інстанцій
встановлено, що ревізією виявлено факт
порушення встановлення надбавок за
складність, напруженість у роботі
керівнику та його заступникам 2009, 2010
роках. А саме, наказом начальника
Управління Івасюком І.Д. від 22 січня 2010
року № 30 на 2010 рік передбачено розмір
вказаної надбавки для заступників
керівників установ освіти обласного
підпорядкування в межах 25-35 відсотків
(за рішенням керівника). Проте, наказом
від 10 лютого 2010 року № 4/к, підписаного
директором Крайчинським О.Е., в
порушення підпункту 5, пункту 4 наказу
Міністерства освіти і науки України
від 26 вересня 2005 № 557 "Про впорядкування
умов оплати праці та затвердження схем
тарифних розрядів працівників
навчальних закладів, установ освіти та
наукових установ", заступнику ОСОБА_13
встановлено вказану надбавку в розмірі
40 відсотків, що призвело до зайвої
виплати заробітної плати за період з 01
січня 2010 року по 01 вересня 2010 року на
загальну суму 368,12 грн.

Операції з нарахування заробітної
плати в бухгалтерському обліку
відображено в меморіальному ордері №5
"Зведення розрахункових відомостей із
заробітної плати та стипендії" за
період з 01 січня 2010 року по 01 вересня 2010
року за дебетом рахунку 802 "Видатки з
місцевого бюджету на утримання
установи та інші заходи", кредитом
рахунку 661 "Розрахунок із заробітної
плати".

Таким чином, внаслідок вищезазначеного
порушення відповідачем зайво
проведено нарахувань на заробітну
плату та перераховано внесків до
державних цільових фондів на суму 133,99
грн., що призвело до матеріальної шкоди
на суму 502,11 грн., чим допущено порушення
у формі "Звіт про виконання загального
фонду кошторису установи" за 9 місяців
2010 року та завищено касові та фактичні
видатки за КЕКВ 1110 "Оплата праці
працівників бюджетних установ" на 368,12
грн. та за КЕКВ 1120 "Нарахування на
заробітну плату" на 133,99 грн.

Відносно пункту 11 вимоги колегія
суддів зазначає.

Судами попередніх інстанцій
встановлено що головним бухгалтером
Загоскіною О.І., безпідставно
перераховано кошти в державні цільові
фонди, чим завдано збитки протягом
2007-2009 років на загальну суму 6548,11 грн., в
тому числі в 2007 році на суму 1727,24 грн., в
2008 році на суму 2131,01 грн., в 2009 році на
суму 2689,86 грн.

Також судами встановлено, що
відповідачем укладалися договори
підряду з фізичними особами на
виконання робіт (надання послуг),
оплата по яких проводилася згідно
економічної сутності робіт КЕКВ 1137
"Поточний ремонт обладнання, інвентарю
та будівель, технічне обслуговування
обладнання" та по КЕКВ 1139 "Оплата інших
послуг та інші видатки". Дані договори
підряду, розглядались відповідачем як
трудові угоди з фізичними особами.

Згідно листа Державного казначейства
України від 10 лютого 2005 року № 07-06/237-1160
"Щодо надання роз'яснень", зазначено, що
оплата праці по трудовому договору
проводиться по КЕКВ 1111 "Заробітна плата
", а по КЕКВ 1120 "Нарахування на заробітну
плату" здійснюється нарахування
бюджетними установами (організаціями)
на фонд оплати праці, в тому числі: збір
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування та інші види
страхування , передбачені
законодавством, у розмірах,
встановлених нормативно-правовими
актами.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що особи, з якими
укладалися договори на виконання
разових робіт (послуг) вносилися в
відомості нарахування заробітної
плати, сума нарахованої заробітної
плати в повному обсязі відображалася
по меморіальному ордері №5 та
проводилося нарахування та оплата
внесків до державних цільових фондів
за рахунок асигнувань витрачених для
здійснення видатків по КЕКВ 1135, КЕКВ 1137
та по КЕКВ 1139.

При цьому встановлено, що вимогами
Роз'яснень щодо застосування
економічної класифікації видатків
бюджету та Роз'яснень щодо
застосування класифікації
кредитування бюджету, затверджених
наказом Державного казначейства
України від 04 листопада.2004 року №194,
сплата внесків до державних цільових
фондів по КЕКВ 1135, КЕКВ 1137, КЕКВ 1139 не
передбачена. Крім того, при плануванні
видатків до кошторису по КЕКВ 1137 та
КЕКВ 1139 сплата внесків по договорам
підряду не передбачалася.

Таким чином .суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку щодо
обґрунтованості пункту 11 листа-вимоги.

Відносно пункту 14 вимоги колегія
суддів зазначає.

Як зазначено судами попередніх
інстанцій, в ході ревізії виявлено, що
відповідачем внесено недостовірні
дані до звітності: завищено касові
видатки Ф №2 "Звіт про виконання
загального фонду кошторису" КФКВ 070401 по
КЕКВ 1136 за 2007 рік на суму 1339,29 грн., чим
порушено частину першу статті 3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", та
положення Порядку складання річних
фінансових звітів за 2007 рік установами
та організаціями, які отримують кошти
державного або місцевих бюджетів,
затвердженого наказом Державного
казначейства України від 10 січня 2008
року №3, що призвело до збитків на суму
1339,28 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між відповідачем та
відділом освіти Вінницької районної
державної адміністрації укладено
договір від 16 лютого 2007 року на оренду
приміщення в будівлі Агрономічанської
середньої загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів, предметом якого є
надання приміщення площею 750 кв.м. в
платне користування відповідачу для
проведення обласного чемпіонату по
туризму. Розмір орендної плати,
визначений в договорі, становить 1500,0
грн. щомісячно. Термін дії договору з 16
по 18 лютого 2007 року.

Згідно наказу директора Вінницького
обласного центру дитячого і юнацького
туризму і екскурсій "Про проведення 11
Відкритого Чемпіонату області з
техніки пішохідного туризму в
закритих приміщеннях" чемпіонат
проводився на протязі трьох днів з 16 по
18 лютого 2007 року. Відповідно до
платіжного доручення від 27 квітня 2007
року №170 відповідач перерахував кошти
за рахунок загального фонду кошторису
по КФКВ 070401 КЕКВ 1136 в сумі 1500,0 грн. та
здійснив оплату згідно за місяць
оренди, а не за три дні, як того вимагає
договір, що є порушенням Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Міністерством фінансів України від 24
травня 1995 року № 88 та Господарського
кодексу України в частині виконання
умов укладення договорів.

Крім того, суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
оскільки позивачем не заявлявся позов
в частині пункту 15 вимоги, відтак суд
першої інтонації безпідставно вийшов
за межі позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Вінницького
обласного центру туризму, спорту,
краєзнавства та екскурсій залишити без
задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року та змінену нею постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша