Справа № 803/2750/13а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 р.

Справа № 876/1913/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Ягодинської митниці на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року у адміністративній справі
№803/2750/13а за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 до Ягодинської митниці,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області про визнання
протиправною та скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И В :

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1 звернулася з
позовом до Ягодинської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області про
визнання протиправною та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці Міндоходів
№205070000/2013/00088 від 21 червня 2013 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року позов задоволено повністю.
Визнано протиправною та скасовано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці Міндоходів
№205070000/2013/00088 від 21 червня 2013 року.
Присуджено з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 68,82 грн.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій вказує на те,
що постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального права та неповним
з'ясуванням обставин у справі.
Зазначає, що при здійсненні митного
оформлення 21 червня 2013 року митним
інспектором внаслідок перевірки було
виявлено, що за цим же
зовнішньоекономічним контрактом
№1/2013/NL від 03 січня 2013 року раніше, а
саме 21 травня 2013 року, було прийнято
рішення про коригування митної
вартості №205000006/2013/000038/1, а тому
окремого рішення про коригування
митної вартості виносити немає
необхідності, оскільки згідно пункту
2.13 розділу 2 Методичних рекомендацій
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, які
затверджені наказом Державної митної
служби України від 13 липня 2012 року №362,
робота посадових осіб з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків
здійснюється шляхом перевірки
наявності прийнятих іншими митними
органами рішень про коригування митної
вартості товарів, що ввозились на
виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
заміняє, що і оцінювані товари. Крім
цього, позивачем порушено частину
другу розділу ІІ Порядку заповнення
митних декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа, який
затверджений наказом Міністерства
фінансів України від 30 травня 2012 року
№651, а саме: в графі 43 «Метод визначення
митної вартості» митної декларації не
відобразила чинного рішення про
коригування митної вартості товару.
Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
позову в повному обсязі.

Сторони та третя особа в судове
засідання не з'явились, хоча належним
чином були повідомлені про дату
судового засідання. Відповідно до п. 2 ч.
1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне. На
підставі зовнішньоекономічного
контракту №1/2013/NL від 03.01.2013 року,
укладеного між підприємцем ОСОБА_1
(покупець) та компанією «Vion Salts West BV»
(Віон Сейлс, Нідерланди) (продавець),
інвойсу №5447562 від 19.06.2013 року, позивач
21.06.2013 року ввезла на територію України
товар - обрізь м'ясну, співвідношення
пісної та жирової тканини 70/30 (тримінг),
знежиловану без шкіри - вагою нетто 19994
кг за ціною 30990,70 євро, визначеною у
інвойсі, тобто 1,55 євро за 1 кг.

Для митного оформлення даного товару
декларантом були подані на митний пост
«Луцьк» Ягодинської митниці документи,
а саме: 1) контракт №1/2013/NL від 03.01.2013
року; 2) рахунок-фактура (інвойс) №5447562
від 19.06.2013 року; 3) вантажно-митна
декларація №205070000/2013/034277 від 21.06.2013
року; 4) декларація митної вартості ДМВ-1
205070000/2013 від 21.06.2013 року; 5) міжнародна
товаротранспортна накладна CMR №423486 від
19.06.2013 р.; 6) сертифікат про походження
товару №S 100650595 від 19.06.2013 року; 7)
сертифікат якості від 19.06.2013 року; 8)
контракт на перевезення товару №2/2013/ РL
від 03.01.2013 року; 9) довідка про
транспортні витрати від 21.06.2013 року; 10)
висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
№05.03.02-03/52266 від 13.06.2013 року; 11) лист
ОСОБА_1 про не страхування товару №223
від 21.06.2013 року.

В графах 12, 45 вантажно-митної
декларації №205070000/2013/034277 від 21.06.2013 року
позивачем було вказано митну вартість
у розмірі 30990,70 євро (тобто 1,55 євро за 1
кг товару), визначену за ціною
контракту відповідно до наданих
відповідачу-1 документів та в порядку,
передбаченому ст.58 Митного кодексу
України.

Посадовою особою митного органу у
графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості (ДМВ)
№205070000/2013/ від 21.06.2013 року не було
внесено жодного запису щодо
необхідності надання декларантом
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості.

21.06.2013 року Ягодинською митницею було
відмовлено позивачу у митному
оформленні товару у зв'язку з
невідповідністю заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам ст.53 МК України, отримання
рішення про визначення митної вартості
№205000006/2013/000038/1 від 21.05.2013 року, про що
сформовано відповідну Картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00088
від 21 червня 2013 року. Одночасно у Картці
роз'яснено вимоги, виконання яких
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення
чи пропуску товарів, шляхом приведення
граф ВМД у відповідність до рішення про
визначення митної вартості
№205000006/2013/000038/1 від 21.05.2013 року.

Окремого рішення про коригування
митної вартості, яка визначена
декларантом у ДМВ №205070000/2013/ від 21.06.2013
року та у графах 12, 45 ВМД №205070000/2013/034277
від 21.06.2013 року відповідачем не
приймалося, а натомість використано
рішення про коригування митної
вартості від 21 травня 2013 року
№205000006/2013/000038/1, яке стосувалося ВМД
№205070000/2013/027935 від 21 травня 2013 року.

З метою запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, позивачем 21.06.2013 року
було подано через свого декларанта для
митного оформлення товару нову ВМД
№205070000/2013/034323 від 21.06.2013 року, вказавши у
графах 12, 45 ВМД митну вартість,
розраховану за ціною одиниці товару,
наведену у Рішенні митниці. Митне
оформлення у цьому випадку проводилось
за другорядним резервним методом із
застосуванням гарантійних зобов'язань
- грошової застави. Товар випускався у
вільний обіг із застосуванням
гарантійних зобов'язань шляхом надання
гарантій в розмірі 58390,17 грн. (графа В
«подробиці розрахунків» ВМД).

Суд першої інстанції позов
задовольнив з тих підстав, що оскільки
Ягодинською митницею за результатом
контролю митної вартості товару
поданому підприємцем ОСОБА_1 до митного
оформлення 21 червня 2013 року не прийнято
рішення про коригування митної
вартості або про її визнання, не
витребувано у декларанта додаткових
документів на підтвердження такої
вартості, не проведено процедури
консультації щодо вибору методів
визначення митної вартості, тому
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними, такими,
що відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Відповідно до частини першої статті 256
Митного кодексу України, відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення органу доходів і
зборів про неможливість здійснення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

Підстави для відмови у митному
оформлені товарів визначені у частині
шостій статті 54 Митного кодексу
України, тому контролюючий орган
вправі відмовити в митному оформлені
товарів лише у разі наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 54
Митного кодексу України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Як визначено у частині третій цієї ж
статті, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу, тобто
вправі прийняти одне з наступних
рішень: 1) визнати заявлену декларантом
митну вартість; 2) прийняти письмове
рішення про коригування митної
вартості в порядку визначеному статтею
55 Митного кодексу України.

Порядок прийняття одного з
вищезазначених рішень врегульований
Правилами заповнення декларації
митної вартості, які затвердженні
Наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 2012 року №599 (далі -
Правила).

Про прийняте рішення за результатом
контролю правильності визначення
митної вартості товарів посадова особа
митного органу повідомляє декларанта
шляхом проставляння одного з записів у
графі «Для відмоток митного органу»
декларації митної вартості: 1) про
необхідність подання документів для
підтвердження митної вартості товарів
із складенням переліку таких
документів; 2) про прийняття рішення
щодо коригування митної вартості
товарів; 3) про визнання митної
вартості.

Таким чином, рішення про коригування
митної вартості носять індивідуальний
характер щодо кожної окремої партії
товарів, які підлягають митному
оформленню, оскільки приймаються за
результатом вивчення поданих
декларантом документів, перевірки
цінової інформації згідно баз даних
митної служби тощо. Також при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товарів контролюючий орган
здійснює консультації щодо вибору
методу визначення митної вартості в
порядку частини четвертої статті 57
Митного кодексу України, а також
витребовує необхідні документи шляхом
зазначення їх переліку в графі «Для
відміток митного органу» декларації
митної вартості.

Суд першої інстанції вірно вказав, що
кожна партія товарів, що підлягає
митному оформленню, носить
індивідуальний характер, а тому митні
органи позбавлені права
використовувати раніше прийняті
рішення про коригування митної
вартості до іншої партії товарів, що в
подальшому ввозяться декларантом,
оскільки будь-яких винятків з
процедури, яка встановлена частиною
третьою статті 54, статтею 55 Митного
кодексу України, законодавство не
містить.

Всупереч наведеним положенням
законодавства, розглянувши подані
позивачем до митного оформлення
документи, Ягодинська митниця не
прийняла одного з рішень, як це
передбачено частиною третьою статті 53
Митного кодексу України - про визнання
митної вартості товару, або про її
коригування, оскільки декларація
митної вартості від №205070000/2013/ від
21.06.2013 року всупереч положенням Правил
заповнення декларації митної вартості
не містить жодних відміток митного
органу у відповідній графі.

Рішення про коригування митної
вартості від 21 травня 2013 року
№205000006/2013/000038/1, стосується іншої
поставки товару, що відбувалася 21
травня 2013 року, а його використання до
інших поставок не передбачено
законодавством.

Щодо посилання апелянта на Методичні
рекомендації щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які затвердженні наказом
Державної митної служби України від 13
липня 2012 року № 362, то вказані положення
Методичних рекомендацій не звільняють
посадових осіб митного органу від
винесення окремого рішення про
коригування митної вартості; у випадку
коли посадова особа митного органу
встановила наявність іншого рішення
про коригування митної вартості, вона
зобов'язана врахувати його та виконати
вимоги частини третьої статті 54
Митного кодексу України, тобто
прийняти одне з рішень - про визнання
митної вартості чи про її коригування
та крім цього, Методичні рекомендації є
підзаконним нормативно-правовим актом
та носять в першу чергу
рекомендаційний характер, а, відтак, не
можуть підмінювати собою правила,
встановлені законом, а саме частиною
третьою статті 54 Митного кодексу
України.

Що стосується посилання митного органу
на те, що позивач була зобов'язана
відобразити рішення про коригування
митної вартості від 21 травня 2013 року
№205000006/2013/000038/1 у графі 43
вантажно-митної декларації (ВМД),
оскільки це рішення стосується іншої
поставки товару, що відбувалася 21
травня 2013 року, а його використання до
інших поставок не передбачено
законодавством, то у випадку, якби
підприємець визнала обґрунтованість
шостого методу визначення митної
вартості, вона б заповнила лівий
підрозділ графи 43 ВМД, однак цього не
зробила та вказала в цьому підрозділі
саме перший метод.

Крім того, судом встановлено, що
процедура консультацій між сторонами
щодо вибору методу визначення митної
вартості фактично не проводилася, про
що зазначалося представником
декларанта у рішенні про коригування
митної вартості товарів від 21 травня 2013
року №205000006/2013/000038/1.

Правова позиція щодо необхідності
дотримання митним органом процедури
консультації з декларантом викладена у
постановах Верховного суду України 14
травня 2013 року (справа № 21-130а13), від 21
січня 2011 року (справа № 21-56а10), від 07
лютого 2011 року (справа № 21-76а10), від 14
листопада 2011 року (справа № 21-213а11), від
06 лютого 2012 (справа № 21-418а11), від 03 липня
2012 року (справа № 21-197а12), які в силу
статті 244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковими
для всіх судів України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці
- залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року у адміністративній справі
№803/2750/13а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.М. Каралюс

В.С. Затолочний