Справа № 381/6120/13-а
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2014 року 09:25
№ 381/6120/13-а
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А., при секретарі Тимчук М.Д,
від позивача: Ковбаса О.І. (довіреність
від 23.10.2013 р. № 6145/10)
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:
за позовом:Головного управління
Пенсійного фонду України у Київській
областідоУправління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м.
Києвіпроскасування постанови про
накладення штрафу від 15.10.2013 ВП № 24193400,-
Позивач звернувся до Фастівського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
скасування постанови про накладення
штрафу від 15.10.2013 ВП № 24193400.
Ухвалою Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 04.11.2013 року
(справа № 381/6120/13-а) відкрито
провадження у справі.
Ухвалою Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 03.12.2013 року
справу № 381/6120/13-а передано до
Київського окружного
адміністративного суду за
територіальною підсудністю.
Ухвалою цього ж суду від 06.05.2014 року
виправлено описку в ухвалі
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 03.12.2013 року,
вказавши, що справу за позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України у Київській області до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про скасування постанови про
накладення штрафу від 15.10.2013 ВП № 24193400
слід передати до Окружного
адміністративного суду м. Києва.
До Окружного адміністративного суду м.
Києва справа № 381/6120/13-а надійшла 11.06.2014
Згідно з ухвалою судді Окружного
адміністративного суду м. Києва
Кармазіна О.А. від 13.06.2014 р. справу
прийнято до провадження та призначено
розгляд справи на 26.06.2014 р. Копія ухвали
отримана позивачем та відповідачем
17.06.2014 р. Крім того, про розгляд справи
сторони проінформовані шляхом
передачі телефонограми та надіслання
копії ухвали електронною поштою.
Позивач зазначає, що штраф накладено у
зв'язку з начебто невиконанням рішення
суду. У той же час, позивач зазначає, що
оскаржуване рішення не містить викладу
обставин щодо невиконання рішення суду
без поважних причин. Позивач вважає
спірне рішення необґрунтованим та
безпідставним у зв'язку з чим просить
Відповідач у судове засідання не
з'явився, доказів поважності причин
неприбуття у судове засідання, як
завчасного повідомлення про наявність
таких причин, не надав.
Враховуючи наведене, а також строки
розгляду даної категорії справ, судом
на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України
ухвалено про розгляд справи за
відсутності відповідача.
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 26 червня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.
Згідно із супровідним листом від 15.10.2013
р. № 76/3 відділом примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби ГУ юстиції у м. Києві
на адресу позивача надіслано постанову
ВП № 24193400 про накладення штрафу від
15.10.2013 р., винесену на підставі
виконавчого листа № 2-а-4791 від 24.09.2009 р.
державним виконавцем Городньою Г.Ю.
У спірній постанові зазначається, що
вона прийнята при примусовому
виконанні виконавчого листа № 2-а-4791,
виданому 24.09.2009 р. Фастівським
міськрайонним судом Київської області
про зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України в Київській
області провести перерахунок та
виплату раніше призначеної ОСОБА_2
пенсії з урахуванням: преміювання в
розмірі 33,3% згідно з п. 1.1. Положення про
порядок виплати грошового
забезпечення військовослужбовцям
Збройних Сил України та Указу
Президента України № 615 від 14.07.1995 р. та
№ 923 від 04.10.1996 р. з 01.11.1996 р.; надбавки за
безперервну службу в Збройних Силах,
виходячи з її максимального розміру, що
визначена Указом Президента України
від 05.05.2003 р. № 389 з 01.05.2003 р.; 100% надбавки,
що введена Указом Президента України
від 23.02.2002 р. № 173 з 01.01.2003 р.; надбавки у
розмірі 40% посадового окладу введеної
Указом Президента України № 847 від
14.07.1999 р. з 01.12.1999 р. по 31.12.2002 р.
Боржником за виконавчим документом є
ГУ Пенсійного фонду України у
Київській області. Стягувачем є ОСОБА_2.
Як вбачається із оскаржуваної
постанови, 30.11.2010 р. державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
наданням строку на добровільне
виконання. Однак, станом на 15.10.2013 р.
будь-яка інформація про виконання
рішення суду від ГУ Пенсійного фонду
України у Київській області до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби не надходила. Таким чином, як
зазначено у спірному рішенні, рішення
суду залишається не виконаним, будь-які
дії, спрямовані на виконання рішення
суду посадовими особами боржника, не
вчинені.

Постанова прийнята на підставі ст. ст.
11, 75, 89 Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно із оскаржуваною постановою на
позивача накладено штраф у розмірі 680
грн.

Водночас, як зазначає позивач у
позовній заяві, висновок державного
виконавця щодо ненадання будь-якої
інформації про виконання судового
рішення, не відповідає дійсності,
оскільки згідно із листом позивача від
24.09.2013 р. № 5567/10 державного виконавця
повідомлено про обставини, що
унеможливлюють виконання.

Так, із зазначеного листа вбачається,
що у відповідь на запит державного
виконавця від 12.08.2013 р. № ДВ-3, боржник
листом від 24.09.2013 р. № 5567/10 повідомив
державного виконавця, що виконати
зобов'язання згідно даного виконавчого
листа не має можливості, оскільки
відповідне рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
по справі № 2а-4791 на адресу ГУ
Пенсійного фонду України у Київській
області не надходило.

Вирішуючи у взаємозв'язку з
вищенаведеним спір по суті, суд
зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 89
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

В даному випадку, виконавче
провадження відкрито відповідно до
постанови державного виконавця від
30.11.2010 р.

Відповідно до ч 5. ст. 12 зазначеного
Закону сторони зобов'язані протягом
трьох робочих днів письмово повідомити
державного виконавця про повне чи
часткове самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Під час розгляду справи не встановлено
інформування позивачем державного
виконавця про повне або часткове
виконання вимог державного виконавця,
як і не встановлено повідомлення
відповідачем державного виконавця про
наявність вищенаведених обставин
згідно ч 5. ст. 12 зазначеного Закону.

Обставини, про які йдеться у
вищезгаданому листі боржника від 24.09.2013
р. № 5567/10 на адресу державного
виконавця щодо відсутності у боржника
судового рішення та неможливість
виконання судового рішення у зв'язку з
цим, не знайшли свого підтвердження під
час розгляду справи. Позивачем в
контексті наведеного не надано
будь-яких належних та допустимих
доказів (книг реєстрації
кореспонденції, відомостей з суду щодо
не надіслання вказаного судового
рішення, тощо). При цьому, судом також
береться до уваги те, що відносно
обов'язку вчинити певні дії зазначено у
постанові про відкриття виконавчого
провадження, стосовно змісту якої
зазначається в оскаржуваній постанові.

Відтак, вимоги державного виконавця
щодо виконання судового рішення про
зобов'язання позивача вчинити певні
дії, зміст яких деталізовано у
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не виконані. Судом під час
розгляду даної справи не встановлено
наявності поважних причин невиконання
вимог державного виконавця щодо
виконання судового рішення.

Враховуючи вищенаведене у сукупності,
зокрема, дату відкриття виконавчого
провадження (30.11.2010 р.), відсутність
доказів на спростування факту
отримання зазначеної постанови
позивачем, дату формування державним
виконавцем запиту до боржника (12.08.2013 р.
№ ДВ-3), дату надання позивачем
(боржником) відповіді (від 24.09.2013 р. №
5567/10), яка, за висновком суду, не містить
посилання на обставини поважності
причин невиконання вимог державного
виконавця, відсутність доказів
виконання вимог державного виконавця
протягом встановленого семиденного
строку та станом на час прийняття
спірного рішення, суд, беручи до уваги
тривале невиконання рішення суду після
відкриття виконавчого провадження,
приходить до висновку про
правомірність прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням наведеного в сукупності
суд приходить до висновку про
відсутність підстав для висновків щодо
вчинення відповідачем протиправних
дій або протиправної бездіяльності та
про відсутність порушень з боку
державного виконавця у зв'язку з
прийняттям оскаржуваного рішення, у
зв'язку з чим суд приходить до висновку
про відсутність підстав для скасування
оскаржуваного рішення та, відповідно,
до висновку про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163,
167, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А. Кармазін