Справа № К/9991/62875/11-С
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/62875/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Головуючого судді: Мороза В.Ф.

Суддів: Логвиненка А.О.

Донця О.Є

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ЗАТ "Новий
стиль" на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 05
квітня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 06 липня 2011 року у справі за позовом
ЗАТ "Новий стиль" до Харківської
обласної митниці , Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області, за
участю прокуратури Київського району
м. Харкова про визнання протиправним
та скасування рішення,

встановила:

У січні 2011 року Закрите акціонерне
товариство «Новий стиль» (далі -
Товариство) звернулось до Харківської
обласної митниці (далі - Митниця),
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області з позовом про визнання
протиправними та скасування карток
відмови, визнання протиправними та
скасування рішень про визначення
митної вартості товарів та стягнення
надмірно сплаченого ввізного мита.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 05 квітня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 06 липня 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Товариство,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

На дану касаційну скаргу надійшло
заперечення від Харківської обласної
митниці, у якому остання рішення суду
першої та апеляційної інстанції вважає
такими, що ухвалені із дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
та просить залишити касаційну скаргу
без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариство у липні 2010
році ввезло з Польщі на територію
України товар «регранулят сополімеру
поліпропілену» на підставі контракту
№ 20031001 від 01 жовтня 2003 року з фірмою «NOWY
STYL».

Пунктом 4.1. розділу 4 Контракту
зазначено, що Покупець купує товар по
цінам, що вказані в інвойсах.
Відповідно до умов контракту,
постачальник поставив позивачу товар
за найменуванням, кількістю, ціною, що
вказані у специфікаціях та інвойсах.

Згідно зі специфікацією № 1253 від
06.07.2010р., № 1268 від 19.07.2010р., інвойсом №
201005835 від 06.07.2010р., № 201006238 від 19.07.2010р.,
позивач ввіз товар двома партіями:
перша партія товару «регранулят
сополімеру поліпропілену», в кількості
18290,00 кг. всього на суму 16643,90 доларів США
(131583,34 грн.); друга партія - партія товару
«регранулят сополімеру
поліпропілену», в кількості 19350,00 кг.
всього на суму 17608,50 доларів США (139054,32
грн.), всього на суму 34252,40 доларів США.

Також Позивачем були понесені витрати
на транспортування до кордону України
першої партії товару у розмірі 2600,00 грн.
та другої партії товару 2600,00 грн., що
підтверджується договором №2010/443 від
19.02.2010р. на міжнародні перевезення
вантажів автомобільним транспортом,
рахунками та іншими документами, які
подавались до Митниці.

Для здійснення митного контролю
позивачем було заявлено до митного
оформлення ВМД:

- №807070005/2010/322054 від 09.07.10р, товар -
Регранулят сополімеру поліпропілену
ZEWN арт. М0203-068-18290кг. Сополімер пропілену
у первинній формі. (В гранулах, для
виробництва пластикових частин
стільців). Виробник: «NOWY STYL» Sp.z.o.o.
Країна виробництва: РL. Торгівельна
марка: «NOWY STYL», заявлена митна вартість
0.93 дол. США/кг;

- №807070005/2010/322676 від 23.07.10р., товар -
«регранулят сополімеру поліпропілену
ZEWN арт. М0203-068-19350кг. Сополімер пропілену
у первинній формі. (В гранулах, для
виробництва пластикових частин
стільців)». Виробник: «NOWY STYL» Sp.z.o.o.
Країна виробництва: РL. Торгівельна
марка: «NOWY STYL», заявлена митна вартість
0.93 дол. США/кг.

За результатами проведеного контролю
митної вартості товару першим
відповідачем винесено рішення про
визначення митної вартості товарів
№807000006/2010/300014/1 від 13.07.2010р., яким
визначено митну вартість першої партії
товару у розмірі - 30544,30 доларів США, та
рішення про визначення митної вартості
товарів №807000006/2010/300049/1 від 26.07.2010р., яким
визначено митну вартість другої партії
товару у розмірі - 32314,50 доларів США.

Згідно з вказаними рішеннями, першим
відповідачем було збільшено митну
вартість першої партії товару на 107214,37
грн. в порівнянні з заявленою
позивачем, другої партії товару - на
113500,97 грн., тобто вартість кілограму
товару була збільшена з 0,91 доларів США
до 1,67 доларів США за 1 кг.

На підставі рішень про визначення
митної вартості товару першим
відповідачем видано картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні, пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України №807070005/0/00162 від 13.07.2010р.,
№ 807070005/0/0017 від 26.07.2010р.

Позивач подав ВМД, у яких зазначив
митну вартість, визначену першим
відповідачем. Відповідач здійснив
митне оформлення товару з відміткою в
декларації митної вартості за формою
ДМВ-2 "Контроль митної вартості після
пропуску".

Позивач здійснив оплату ввізного мита
в розмірі 5% від митної вартості за
першу партію товару у розмірі 2069,89 грн.
та ПДВ 20% - 50693,52 грн., за другу партію -
ввізного мита у розмірі - 12757.76 грн., ПДВ -
53582.61 грн. з визначеної першим
відповідачем митної вартості. Факт
здійснення оплати підтверджується
платіжними дорученнями, що містяться у
матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно пункту 11 Порядку декларування
митної вартості товарів, що
переміщуються, через митний кордон
України затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 1766 від
20.12.2006 р. - Харківська обласна митниця
витребувала у позивача додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товарів, про що було
зроблено запис на зворотному боці ДМВ з
зазначенням переліку документів,
проставленням дати, зазначенням посади
та прізвища посадової особи митного
органа, а саме: каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) фірми -
виробника товару; висновки про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; відомості про якісні
характеристики товару; інформацію
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість товару та/або
сировини.

Додаткові документи позивачем були
надані не у повному обсязі, у зв'язку з
чим на зворотному боці ДМВ декларантом
зроблено запис з проханням здійснити
митну оцінку товару.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу
України, заявлена декларантом митна
вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини першої статті 265
Митного кодексу України митний орган,
що здійснює контроль за правильністю
митної оцінки товарів з урахуванням
положень цього Кодексу, має право
приймати рішення про правильність
заявленої декларантом митної вартості
товарів.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
може здійснюватися за такими методами:
1) за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути
визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Верховний Суд України у постанові від 10
квітня 2012 року (справа № 21-52а12), яка є
обов'язковою для всіх судів в силу ст..
244-2 КАС України, зазначив, що наведені
норми, а також положення постанов
Кабінету Міністрів України від 9
квітня 2008 року № 339 «Про затвердження
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів» та № 1766 дають
підстави вважати, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості і з цією метою мають
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України. Митниця може вимагати, а
суб'єкт господарювання має надати лише
належні документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару. Надання
неналежних документів не може
вважатися виконанням вимог Митниці
щодо підтвердження митної вартості
товарів.

Додаткові документи, які було
витребувано Митницею, входять до
переліку, що міститься у п.11 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження (затв. постановою КМУ від
20.12.2006р. №1766. Водночас вимоги
відповідача щодо надання додаткових
документів позивачем не було виконано
в повному обсязі.

Отже, враховуючи наявну у митного
органу інформацію про те, що вартість
подібного товару перевищує заявлений
декларантом рівень митної вартості, у
Митниці були підстави для сумніву в
правильності митної оцінки товару. За
таких обставин, митний орган
обґрунтовано запропонував позивачу
надати додаткові документи, перелічені
у пункті 11 Порядку. Товариством
витребувані відповідачем належні
документи було надано не у повному
обсязі, що дало підстави для визначення
митної вартості у спосіб передбачений
ст. ст. 266, 273 МК України. При цьому,
Митниця обґрунтувала та довела
неможливість застосування 1-5 методів
визначення митної вартості товарів.

Доводи позивача про неправомірність
використання митницею даних Єдиної
автоматизованої системи ДМСУ про
вартість товару є необґрунтованими,
оскільки як зазначив Верховний Суд
України у постанові від 22.10.2013 року
(справа № 21-342а13) наявність в ЄАІС ДМСУ
інформації про іншу митну вартість
ідентичних або аналогічних товарів
може бути підставою для витребування у
декларанта додаткових документів для
підтвердження митної вартості.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтею 220, 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ЗАТ "Новий стиль" -
відхилити, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 05
квітня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 06 липня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копій
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О.Логвиненко

О.Є Донець