Справа № 826/4966/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2014 року 10 год. 10 хв.
№ 826/4966/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
«Укрзалізничпостач» до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платниківпро
визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення від 03
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Державне
підприємство матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України «Укрзалізничпостач» (далі по
тексту - позивач, ДП
«Укрзалізничпостач») з позовом до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків (далі по тексту - відповідач,
Міжрегіональне ГУ Міндоходів) про
визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення від 03
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на протиправність
нарахування відповідачем суми
штрафної санкції у розмірі 33 545, 57 грн.
за несвоєчасну сплату авансових
внесків з податку на прибуток
підприємства за лютий 2013 року згідно
податкового повідомлення-рішення від
«Укрзалізничпостач» у встановлені
чинним податковим законодавством
строки був сплачений вказаний
податковий платіж у сумі 350 000, 00 грн.
(платіжне доручення від 19.02.2013р. № 13-1784)
на рахунок УДСК у Солом'янському районі
м. Києва. Дане платіжне
доручення від 19.02.2013р. було оформлене у
відповідності до вимог встановлених
чинним законодавством, зокрема: із
заповненням всіх необхідних
реквізитів та призначення платежу
(зокрема, відповідного коду бюджетної
класифікації), із зазначенням рахунку,
призначеного для сплати податку на
прибуток підприємства. Таким чином, на
думку позивача, ДП «Укрзалізничпостач»
цілком дотрималося свого обов'язку як
платника податку щодо повної і
своєчасної сплати податку, а тому, як
наслідок, спірне податкове
повідомлення-рішення від 03.03.2014р. №
Відповідач проти позову заперечував,
надавши суду письмові від 28.04.2014р. №
1290/9/28-10-10-5-25. В обґрунтування своїх
заперечень відповідач посилається на
те, що працівником Міжрегіонального ГУ
Міндоходів була проведена
документальна позапланова невиїзна
«Укрзалізничпостач» з питання
несвоєчасності сплати авансових
внесків з податку на прибуток
підприємств за період з 21.02.2013р. по
28.02.2013р., за результатами якої складений
акт від 17.02.2014р. № 149/28-10-42-10/19014832. Даною
перевіркою встановлено порушення
ДП «Укрзалізничпостач»
норм п. 2 підрозд. 4 розд. ХХ «Перехідні
положення» Податкового кодексу
України з урахуванням положень пп. 57.1
ст. 57 цього ж Кодексу, а саме:
підприємство несвоєчасно сплатило
авансові внески з податку на прибуток
підприємства в сумі 335 455, 70 грн. за
В судових засіданнях, призначених у
даній справі, представник позивача
підтримав позовні вимоги та просив їх
Представник відповідача в судових
засіданнях заперечував проти позовних
вимог та просив відмовити в їх
26 травня 2014 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження на підставі
норми 4 ст. 122 Кодексу адміністративного
судочинства України.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на таке.
В ході судового розгляду було
встановлено, що 09 листопада 2012 року ДП
«Укрзалізничпостач» подало до
Окружної державної податкової служби -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків ДПС (далі по
тексту - ОДПС - Центрального офісу з
обслуговування ВПП ДПС),
правонаступником якої наразі є
Міжрегіональне ГУ Міндоходів,
Податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства за ІІІ-и
квартали 2012 року (реєстраційний №
тексту - Декларація). В рядку 14 такої
Декларації «Податок на прибуток за
звітний (податковий) період»
підприємство задекларувало показник в
сумі 3 081 132, 00 грн.
У відповідності до п. 2 підрозд. 4 розд.
ХХ «Перехідні положення» ПК України та
з урахуванням наявної в обліковій
картці платника податків ДП
«Укрзалізничпостач» переплати з
авансових внесків по податку на
прибуток в розмірі 6 892, 27 грн., сума
авансових внесків з податку на
прибуток, що підлягала сплаті за місяць
лютий 2013 року, становила 335 455, 73 грн.
Дані фактичні обставини сторонами не
19 лютого 2013 року ДП
«Укрзалізничпостач» (ідентифікаційний
код 19014832) платіжним дорученням від
19.02.2013р. № 13-1784 сплатило на рахунок УДКС
у Солом'янському районі м. Києва №
«*;101;19014832;11023100; авансовий внесок з
податку на прибуток без ПДВ» в сумі 350
000, 00 грн. Згідно відміток банку даний
платіжний документ був прийнятий до
виконання та проведений цього ж дня.
27 лютого 2013 року ДП
«Укрзалізничпостач» подало до
канцелярії ОДПС - Центрального офісу з
обслуговування ВПП ДПС лист від 27.02.2013р.
№ ЦХПбух-59 з додатками (платіжне
доручення № 19.02.2013р. № 13-1784, лист
підприємства від 26.02.2013р. № ЦХП-20/1206) з
метою підтвердження сплати ним до
державного бюджету авансових внесків з
податку на прибуток. При цьому в
доданому до вказаного листа від 27.02.2013р.
листі від 26.02.2013р. ДП
«Укрзалізничпостач» повідомляючи про
помилкове перерахування згідно
платіжного доручення від 19.02.2013р. суми
авансового внеску у розмірі 350 000, 00
просило податковий орган перенести
вказану суму коштів на рахунок
авансового внеску з податку на
прибуток для великих платників
податків, які перебувають на обліку в
Окружній ДПС - Центральному офісі з
обслуговування ВПП ДПС - тобто, на
13 січня 2014 року на адресу підприємства
надійшов лист Міжрегіонального ГУ
надання інформації та її
документального підтвердження», в
якому відповідач просив позивача
надати пояснення з документальним
підтвердженням щодо сплати коштів в
рахунок погашення суми недоїмки по
авансових внесках з податку на
прибуток підприємств і організацій, що
перебувають у державній власності, за
період сплати грошових коштів з 20.02.2013р.
У відповідь на даний письмовий запит
контролюючого органу ДП
«Укрзалізничпостач» подало 20 січня 2014
року до канцелярії Міжрегіонального ГУ
Міндоходів супровідний лист від
14.01.2014р. № ЦХПбух-12 з додатками - копіями
описаних вище платіжного доручення,
листів від 26.02.2013р. та 27.02.2013р.
Згодом, в лютому 2014 року працівником
Міжрегіонального ГУ Міндоходів була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка з питань
своєчасності сплати ДП
«Укрзалізничпостач» (ідентифікаційний
код 19014832) авансового внеску з податку
на прибуток підприємств за період з
21.02.2013р. по 28.02.2013р., за результатами якої
складений акт від 17.02.2014р. №
149/28-10-42-10/19014832. Під час проведення такої
документальної перевірки працівником
відповідача встановлено порушення
підприємством норм п. 57.3 ст. 57
Податкового кодексу України, що
полягає в порушенні строку сплати
авансового внеску з податку на
прибуток підприємства за перевіряємий
період. А саме по строку сплати 20.02.2013р.
податкове зобов'язання з авансових
внесків по податку на прибуток
підприємства в сумі 335 455, 70 грн., що
задеклароване в Податковій декларації
з податку на прибуток підприємства за
від 09.11.2012р.) фактично було сплачено
01.03.2013р. (кількість днів затримки 8 днів).
Не погоджуючись з висновками Акта
документальної перевірки позивач
направив Міжрегіональному ГУ
Міндоходів письмові заперечення від
24.02.2011р. № ЦХП-20/1054 на висновки
вказаного Акта перевірки з
обґрунтуванням своєї позиції.
У відповідь своїм листом від 03.03.2014р. №
4456/10/28-10-42-1-36 Міжрегіональне ГУ
Міндоходів відмовило платнику
податків у задоволенні заперечення, а
висновки акта перевірки залишила без
03 березня 2014 року на підставі вказаного
Акта перевірки Міжрегіональне ГУ
Міндоходів прийняла спірне у даній
справі податкове повідомлення-рішення
ст. 126 Податкового кодексу України за
порушення ДП «Укрзалізничпостач»
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання в розмірі 335 455, 70
грн. по авансовому внеску з податку на
прибуток, всього на 9 календарних днів,
нарахувало підприємству штраф на суму
33 545, 57 грн. (що складає 10% від суми
несвоєчасно сплаченого грошового
Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 31.03.2014р. № 5668/6/99-99-10-01-02-15,
винесеного за результатом розгляду
скарги ДП «Укрзалізничпостач» на
податкове повідомлення-рішення від
03.03.2014р. № , дану скаргу залишено
без задоволення, а оскаржуване
податкове повідомлення-рішення,
відповідно - без змін.

При вирішенні даного спору суд
виходить з наступного.

В силу норм ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст.
16 Податкового кодексу України (далі по
тексту - ПК України) платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Так, згідно із п. 54.1 ст. 54 ПК України,
крім випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Зокрема, п. 152.1 ст. 152 ПК України податок
нараховується платником самостійно за
ставкою, визначеною пунктом 151.1 статті
151 цього Кодексу, від податкової бази,
визначеної згідно зі статтею 149 цього
Кодексу. Податок, отриманий від
діяльності, яка підлягає патентуванню
відповідно до розділу XII цього Кодексу,
підлягає сплаті до бюджету в сумі, яка
визначена відповідно до цього розділу,
і зменшена на вартість придбаних
торгових патентів на право провадження
такого виду діяльності.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України
визначено, що платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Одночасно за змістом п. 2 підрозд. 4 розд.
ХХ «Перехідні положення» ПК України
встановлено, що з дати набрання
чинності розділом III цього Кодексу
платники податку на прибуток
підприємств складають наростаючим
підсумком та подають декларацію з
податку на прибуток за такі звітні
податкові періоди: другий квартал,
другий і третій квартали та другий -
четвертий квартали 2011 року. Платники
податку на прибуток підприємств, які
починаючи з 2013 року подають річну
податкову декларацію відповідно до
пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу,
сплачують у січні - лютому 2013 року
авансовий внесок з цього податку у
розмірі 1/9 податку на прибуток,
нарахованого у податковій звітності за
дев'ять місяців 2012 року, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Нормою п. 126.1 ст. 126 ПК України
визначено, що у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкової
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкової
боргу.

В ході дослідження наявних матеріалів
справи судом встановлено, що причиною
винесення спірного податкового
повідомлення-рішення від 03.03.2014р. №
було порушення позивачем норм п.
57.1 ст. 57 ПК України, з урахуванням
норм п. 2 підрозд. 4 розд. ХХ «Перехідні
положення» ПК України, в період з
21.02.2013р. по 28.02.2013р., що полягало у
наступному: позивачем були неправильно
заповнені реквізити платіжного
доручення від 19.022.013р. № 13-1784, а саме -
зазначений новий код бюджетної
класифікації, та одночасно вказаний
розрахунковий рахунок (« 0010») -
відмінний від належного
розрахункового рахунку для сплати
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств і організацій, що
перебувають у державній власності («
9010»). В результаті цього станом на
20 лютого 2013 року в картці обліку
особового рахунку підприємства по коду
бюджетної класифікації 11023100
сформувалася недоїмка в сумі 335 455, 73
грн. На думку відповідача сплата
позивачем визначеного за Податковою
декларацією з податку на прибуток
підприємства за ІІІ-и квартали 2012 року
податкового зобов'язання з авансових
внесків по податку на прибуток
підприємств на інший бюджетний рахунок
по своїй суті не є своєчасною сплатою
такого податкового зобов'язання по
особовому рахунку платника. Дана
правова позиція, зокрема, викладена у
Податковому роз'ясненні щодо
відповідальності платника податків за
порушення термінів сплати сум
податкових зобов'язань при
перерахуванні платником коштів на
рахунки, які відкрито не за місцем його
реєстрації, неправильні коди бюджетної
класифікації, затвердженому Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 15.01.2002р. № 25.

На підтвердження правомірності своєї
правової позиції відповідач надав суду
наступні документи:

- витяг з облікової картки платника
податків - ДП «Укрзалізничпостач»
(ідентифікаційний код 19014832) з
податкового платежу авансові внески з
податку на прибуток підприємств і
організацій, що перебувають у
державній власності (код платежу за
бюджетною класифікацією доходів «
11023100») станом на 31.03.2013р., згідно якої за
позивачем протягом періоду з 20.02.2013р. по
01.03.2013р. обліковувалася недоїмка в сумі
335 455, 73 грн., яка була погашена 01.03.2013р.
шляхом перерахування коштів з одного
бюджетного рахунку на інший згідно
платіжного доручення від 26.02.2013р. № 816-20
в сумі 350 000, 00 грн.;

- лист ОДПС - Центрального офісу з
обслуговування ВПП ДПС від 31.012013р. №
431/8/06.1-13, адресований центральному
податковому органу, з питання
розміщення на веб-сайті ДПС України
інформації про відкриття з 21.01.2013р.
нових рахунків бюджетної класифікації
для сплати авансових внесків з податку
на прибуток та відповідних
розрахункових рахунків;

- роздруківку скріншоту з офіційного
веб-сайту Міністерства доходів і
зборів України, де містяться відомості
про розміщення станом на 25 січня 2013
року даних про доповнення класифікації
доходів бюджету новими позиціями, в т.ч.
позицією 11023100 «Авансові внески з
податку на прибуток підприємств і
організацій, що перебувають у
державній власності», та без наведення
відомостей про нові рахунки.

Дослідивши зазначені вище документи
відповідача в сукупності з іншими
матеріалами справи суд схиляється до
наступного.

У відповідності до п. 6.1 ст. 6 ПК України
податком є обов'язковий, безумовний
платіж до відповідного бюджету, що
справляється з платників податку
відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 38.1 ст. 38 цього ж Кодексу
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку (п.
38.2 ст. 38 ПК України).

У відповідності до норм чинного
законодавства України сплата податків
платником податків здійснюється,
зокрема, у безготівковій формі шляхом
здійснення переказу коштів через
банківську установу.

В розумінні Закону України «Про
платіжні системи та переказ грошей в
Україні» від 05.04.2001р. № 2346-III (далі по
тексту - Закон № 2346-ІІІ) «переказ
грошей» - це рух певної суми грошей з
метою її зарахування на рахунок
отримувача або видачі йому в
готівковій формі. Ініціатором переказу
вважається особа, яка на законних
підставах ініціює переказ грошей
шляхом формування та подання
відповідного документа на переказ або
використання спеціального платіжного
засобу.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 цього Закону
ініціювання переказу вважається
завершеним з моменту прийняття банком
платника розрахункового документа на
виконання. При цьому банк має
забезпечити фіксування дати прийняття
розрахункового документа на виконання.

Що ж до проведення самого переказу
грошей, то це є обов'язковою функцією,
яку має виконувати платіжна система (п.
1.29 ст. 1 Закону № 2346-ІІІ).
Відповідальність банків при
здійсненні переказу визначається
положеннями ст. 32 зазначеного Закону,
якою, зокрема, передбачено право
отримувача на відшкодування банком, що
обслуговує платника, шкоди, заподіяної
йому внаслідок порушення цим банком
строків виконання документа на
переказ.

Також п. 22.6 ст. 22 Закону № 2346-ІІІ
передбачено, що під час ініціювання
переказу за допомогою розрахункових
документів, до яких згідно п. 22.1 цієї
статті Закону відноситься в т.ч.
платіжне доручення, обслуговуючий
платника банк у розрахунковому
документі зобов'язаний перевірити
відповідність номера рахунка платника
та коду юридичної особи
(відокремленого підрозділу юридичної
особи) згідно з Єдиним державним
реєстром підприємств та організацій
України/реєстраційним (обліковим)
номером платника
податків/реєстраційним номером
облікової картки платника податків -
фізичної особи (серії та номера
паспорта, якщо фізична особа
відмовилася від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та має
відмітку в паспорті) і приймати цей
документ лише в разі їх збігу. Крім
цього, обслуговуючий платника банк
перевіряє повноту, цілісність і
достовірність цього розрахункового
документа в порядку, встановленому
нормативно-правовими актами
Національного банку України. У разі
недотримання зазначених вимог
відповідальність за шкоду, заподіяну
платнику, покладається на банк, що
обслуговує платника.

Обслуговуючий отримувача банк у
розрахунковому документі зобов'язаний
перевірити відповідність номера
рахунка отримувача та коду юридичної
особи (відокремленого підрозділу
юридичної особи) згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій

України/реєстраційним (обліковим)
номером платника
податків/реєстраційним номером
облікової картки платника податків -
фізичної особи (серії та номера
паспорта, якщо фізична особа
відмовилася від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та має
відмітку в паспорті) і зараховувати
кошти на рахунок отримувача лише в
разі їх збігу. У противному разі банк,
що обслуговує отримувача, має право
затримати суму переказу на строк до
чотирьох робочих днів. У разі
неможливості встановлення належного
отримувача банк, що обслуговує
отримувача, зобов'язаний повернути
кошти, переказані за цим документом,
банку, що обслуговує платника, із
зазначенням причини їх повернення. У
разі недотримання вищезазначеної
вимоги відповідальність за шкоду,
заподіяну суб'єктам переказу,
покладається на банк, що обслуговує
отримувача.

При цьому зарахування
загальнодержавних податків та зборів
до державного і місцевих бюджетів
здійснюється відповідно до Бюджетного
кодексу України (п. 9.3 ст. 9 ПК України).

Пунктами 4 і 5 ст. 45 Бюджетного кодексу
України встановлено, що податки і збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету зараховуються
безпосередньо на єдиний казначейський
рахунок і не можуть акумулюватися на
рахунках органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету (за
винятком установ України, які
функціонують за кордоном). Податки та
збори (обов'язкові платежі) рахуються
зачисленими в дохід Державного бюджету
з дня їх зарахування на єдиний
казначейський рахунок.

Поняття «єдиний казначейський
рахунок» закріплене в Положенні про
єдиний казначейський рахунок»,
затвердженому Наказом Державного
казначейства України від 26.06.2002р. № 122,
та визначається як консолідований
рахунок, відкритий Державному
казначейству України в Національному
банку України для обліку коштів та
здійснення розрахунків у системі
електронних платежів Національного
банку України.

Єдиний казначейський рахунок
консолідує кошти державного та
місцевих бюджетів, фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, коштів інших
клієнтів, обслуговування яких
здійснюється органами Державного
казначейства України та
регламентується законодавством (п. 2.1
цього Положення).

Також зі змісту пунктів 2.2 і 2.3
Положення про Єдиний казначейський
рахунок слідує, що всі сплачені податки
і збори (обов'язкові платежі), не
залежно від того, до якого бюджету вони
сплачені, в будь-якому випадку
зараховуються та акумулюються на один
консолідований рахунок - єдиний
казначейський рахунок, а зарахування
податку на відповідний рахунок має
значення лише для обліку коштів; тому
сплата позивачем податку на доходи
фізичних осіб до місцевих бюджетів за
місцем проживання фізичних осіб, а не
за своєю податковою адресою, не
вплинула на обставини зарахування
такого податку та виконання
податкового обов'язку щодо сплати
податку своєчасно та у повному обсязі.

Крім того, з контексту вищевикладених
норм права вбачається, що поняття
«сплата» і «зарахування» податків і
зборів (обов'язкових платежів)
законодавцем не ототожнюються. А тому
суд погоджується з позицією позивача
про те, що платник податку (суб'єкт
господарської діяльності), надавши
банку платіжне доручення, вважається
таким, що виконав свої податкові
зобов'язання перед бюджетом у повному
обсязі.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України
податковими правопорушеннями є
протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

В даному випадку, як вбачається з
встановлених судом обставин справи,
невірне зазначення платником податку
(позивачем) номеру рахунку для
«авансових внесків з податку на
прибуток підприємств і організацій»
фактично не призвело до ненадходження
відповідної суми податкового платежу
до державного бюджету у визначений
законом строк.

З огляду на вищевикладене, та з
урахуванням наявним матеріалів справи,
суд вважає, що подані відповідачем
письмові заперечення та документи, не
доводять факт вчинення позивачем
інкримінованого йому правопорушення.

До аналогічних висновків прийшли Вищий
адміністративний суду України в своїх
рішеннях: ухвали від 08.08.2013р. №
К/9991/38036/12, від 20.08.2013р. № К-35852/10, під час
перегляду в касаційному порядку
аналогічних справ, та Київський
апеляційний адміністративний суду - в
ухвалі від 05.09.2013р. № 826/7409/13-а.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

За таких обставин, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про необхідність на підставі ч. 2 ст. 11,
п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного
судочинства України визнання
протиправним і скасування спірного у
справі податкового
повідомлення-рішення від 03.03.2014р. №
в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує з Державного бюджету
України на користь позивача фактично
здійснені та документально
підтверджені судові витрати в розмірі 1
827, 00 грн.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94,
ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Державного
підприємства матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України «Укрзалізничпостач»
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників від 03
березня 2014 року № .

3. Присудити з Державного бюджету на
користь Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
«Укрзалізничпостач»
(місцезнаходження: 03049, м. Київ,
Повітрофлотський пр-т, буд. 11/15,
ідентифікаційний код 19014832) 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В. Дегтярьова