Справа № 810/1326/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/1326/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві справу за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області про скасування
вимоги, за апеляційною скаргою
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 17.03.2014 року,
-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся з позовом про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату недоїмки з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 9739,19 грн.
від 21.11.2013 року № Ф-2490.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
звільнений від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування, а відтак,
відповідачем неправомірно нараховано
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17.03.2014 року
позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову як таку, що
прийнята з порушенням норм
матеріального права та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

В судове засідання учасники процесу не
з'явились, повідомлені належним чином
про час та місце апеляційного розгляду,
що не перешкоджає вирішенню спірного
питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позову. Колегія суддів
погоджується з таким висновком
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач зареєстрована як фізична
особа-підприємець 26.02.2007, перебуває на
спрощеній системі оподаткування та є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

З 2009 року позивачу призначено пенсію за
віком відповідно до положень ст. 26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" із зниженням пенсійного
віку на 5 років відповідно до вимог ст. 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи" як
особі, яка постійно проживає або
постійно працює на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю.

21.11.2013 року відповідачем прийнято
вимогу про сплату боргу № Ф-2490,
відповідно до якої визначено суму
боргу зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 9739,19 грн.

Позивачем оскаржено вказану вимогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 року, єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Апелянт посилається на те, що для
звільнення фізичної особи-підприємця
від сплати єдиного внеску з підстав,
передбачених ч. 4 ст. 4 Закону України
№2464 необхідно, щоб була призначена
пенсія за віком (у зв'язку з досягненням
60 років) чи пенсія по інвалідності. На
думку апелянта, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
перебувають на спрощеній системі
оподаткування, та отримують пенсію,
призначену відповідно до інших законів
України, а не відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
сплачують єдиний внесок на загальних
підставах.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003
року за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно ст. 26 Закону, особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Ч. 7 ст. 1 Закону України «Про внесення
змін до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України» №
3609-VI від 07.07.2011р. статтю 4 Закону № 2464
доповнено ч. 4, згідно якої особи, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу і
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Вказані зміни набули чинності з
06.08.2011р., тому нарахування позивачу сум
щодо сплати єдиного внеску починаючи з
серпня 2011 року до грудня 2011 року - є
неправомірним.

За правилами ч. 1 ст. 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796-XII
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Так, ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначеним
особам, пенсії надаються із зменшенням
пенсійного віку, встановленого для
одержання державних пенсій.

Позивач є громадянином, який постійно
проживає або працює на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, що підтверджується
посвідченням.

У розумінні чинного законодавства як
про пенсійне забезпечення, так і про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування і соціальний
захист постраждалих від
Чорнобильської катастрофи, позивач є
таким, що отримує саме пенсію за віком.

Безпідставними є посилання
відповідача на те, що до позивача не
може бути застосовано положення ч. 4 ст.
4 Закону, оскільки позивачу була
призначена пенсія за віком на
пільгових умовах, тому що вказана норма
не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
певного віку, а передбачає звільнення
від сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком. Також, в зазначеній нормі
законодавцем не виключені особи, які є
пенсіонерами та отримують пенсію за
віком на пільгових умовах.

В зв'язку з тим, що позивач отримує
пенсію за віком, а ч. 4 ст. 4 Закону №
2464-VI не містить застережень щодо її
незастосування до осіб, яким пенсію за
віком призначено на пільгових умовах,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та про відсутність у позивача
обов'язку здійснювати нарахування та
сплату єдиного соціального внеску.

Враховуючи викладене, апелянтом не
було надано доказів на підтвердження
вимог апеляційної скарги, а висновки
суду першої інстанції є такими, що
відповідають вимогам закону і доводами
апеляційної скарги не спростовуються,
а відтак, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку щодо задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
судове рішення в адміністративній
справі» від 20.05.2013 № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
17.03.2014 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області про скасування
вимоги - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 17.03.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, тобто з 24.06.2014 року,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено
24.06.2014 року.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.