Справа № 676/590/13-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/590/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Шевцова Л.М.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

18 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Залімського І. Г. Полотнянка
Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 11 березня 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
начальника управління праці та
соціального захисту населення
Кам'янець-Подільської міської ради
Позинюк Людмили Володимирівни про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

постановою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 11 березня 2013 року позов
задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду І
інстанції та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені вчасно та належним
чином.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких підстав колегія суддів,
керуючись положеннями статті 197 КАС
України, вважає, що справу можливо
розглянути в порядку письмового
провадження на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, без
фіксування судового засідання (частина
1 статті 41 КАС України).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач є інвалідом ІІ групи Великої
Вітчизняної війни, що підтверджується
посвідченням серії Є № 126609 від 27 січня
2009 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
інвалідам війни та прирівняним до них
особам надається безплатне
позачергове щорічне забезпечення
санаторно-курортним лікуванням з
компенсацією вартості проїзду до
санаторно-курортного закладу і назад.

Інваліди війни з числа осіб, які брали
безпосередню участь у бойових діях під
час Великої Вітчизняної війни та війни
з Японією, безплатно забезпечуються
санаторно-курортним лікуванням
першочергово із числа позачерговиків.

Інваліди війни забезпечуються
путівками відповідно Міністерством
оборони України, Міністерством
внутрішніх справ України, Службою
безпеки України, центральними органами
виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сферах охорони
здоров'я, соціального захисту
населення, захисту державного
кордону, та іншими органами за місцем
перебування інваліда на обліку або за
місцем його роботи.

За бажанням інвалідів замість путівки
на санаторно-курортне лікування вони
можуть один раз на два роки
одержувати грошову компенсацію:
інваліди війни I-II груп - у розмірі
середньої вартості путівки, інваліди
війни III групи - у розмірі 75
процентів середньої вартості
путівки. Грошова компенсація
надається незалежно від наявності
медичного висновку про необхідність
санаторно-курортного лікування або
медичних протипоказань.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що відповідач діяв
неправомірно, не надавши позивачу
путівки на санаторно-курортне
лікування або не запропонувавши
одержати грошову компенсацію.

Що стосується позовних вимог щодо
надання матеріальної допомоги на ліки
та талонів у міську лазню, то суд І
інстанції правомірно відмовив у цій
частині позовних вимог.

Згідно п. 1 Порядку надання пільг на
послуги міської лазні, затвердженого
наказом начальника управління праці та
соціального захисту населення від 10
лютого 2012 року №22, право на одержання
місцевої пільги на послуги лазні,
мають ветерани війни Великої
вітчизняної війни та особи, на яких
поширюється чинність закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", діти війни,
пенсіонери та інваліди незалежно від
причин інвалідності, які проживають в
будинках (квартирах) без комунальних
зручностей.

Таким чином, вищевказаним Порядком №22
не передбачено видачу талонів в міську
лазню в лікувальних цілях.

Крім того, позивач проживає в
приватизованій квартирі з усіма
комунальними зручностями.

Згідно з п. 3 Порядку надання
одноразової матеріальної допомоги та
інших соціальних послуг, затвердженого
рішенням Кам'янець-Подільської міської
ради від 09 грудня 2010 року №1823, на
підставі якого звертався позивач з
заявою про надання матеріальної
допомоги на ліки, отримувачами
матеріальної допомоги та соціальних
послуг можуть бути малозабезпечені
особи, інваліди, багатодітні сім'ї, інші
сім'ї у разі виникнення у їхніх сім'ях
скрутного матеріального становища,
смерті близьких родичів, стихійного
лиха та фізичних особливих обставин, а
також до релігійних та державних свят
тощо.

Проте, позивач не є малозабезпеченою
особою або інвалідом, якому необхідна
допомога у разі виникнення у нього
скрутного матеріального становища,
оскільки позивач отримує пенсію у
розмірі 3184 грн.

Враховуючи вищевикладене позовні
вимоги щодо надання талонів в міську
лазню в лікувальних цілях та надання
одноразової матеріальної допомоги на
ліки не підлягають задоволенню.

Позовна вимога щодо стягнення
моральної шкоди та матеріальної шкоди
також не підлягає задоволенню з огляду
на наступні обставини.

Згідно із пунктом 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах, про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31
березня 1995 року № 4 визначається, що під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Пунктом 5 вищезазначеної Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" роз'яснено, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають:

- наявність такої шкоди;

- протиправність діяння її заподіювана;

- наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправними діяннями
заподіювана та вини останнього в її
заподіянні.

Тобто, для настання відповідальності
за нанесення моральної шкоди необхідно
встановити об'єктивний безпосередній
причинний зв'язок між діями
заподіювана шкоди та наслідками, що
настали, тобто довести, що саме такі дії
стали причиною заподіяння особі
моральної шкоди, а особа, що вимагає
відшкодування моральної шкоди, повинна
довести наявність шкоди,
протиправність дій заподіювача,
причинно-наслідковий зв'язок між
такими діями та негативними
наслідками.

Позивачем не надано належних доказів
на підтвердження заподіяння моральної
та, як наслідок, матеріальної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, доводи
апелянта, викладені в апеляційній
скарзі є не обґрунтованими, у зв'язку з
чим, колегія суддів приходить до
висновку про відмову в задоволенні
апеляційної скарги позивача та
залишення в силі постанови суду І
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 11
березня 2013 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України та підлягає
касаційному оскарженню.

Ухвала суду складена в повному обсязі
24 червня 2014 року .

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Залімський І. Г.

Полотнянко Ю.П.