Справа № 810/3654/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/3654/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року місто Київ № 810/3654/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Шевченко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Державної податкової інспекції у Солом’янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосталь»

про

надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі, –

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державна податкова інспекція у Солом’янському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, звернувся до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосталь» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.

В обґрунтування позовних вимог податковий орган зазначив, що відповідач має податковий борг і не сплачує його добровільно, тому позивач на підставі пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України просить суд надати дозвіл на погашення цього боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалами судді Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2014 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином.

У призначений день та час до суду з’явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття суд не повідомив. До суду повернувся конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги у зв’язку із допущеною технічною помилкою, просив суд надати дозвіл на погашення податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі в розмірі 140 812, 27 гривень. Пояснив, що в мотивувальній частині адміністративного позову вказано, саме цю суму заборгованості, однак в резолютивній частині допущена помилка.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, 24.06.2014 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що за відповідачем рахується податкова заборгованість у розмірі 140 812, 27 гривень, а саме:

- з податку на додану вартість – 76 320, 05 гривень;

- з податку на прибуток приватних підприємств – 13 747, 63 гривень;

- по авансовим внескам з податку на прибуток приватних підприємств – 50 744, 00 гривень;

- пеня за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невиконаних зобов’язань та штрафним санкціям за порушення вимог валютного законодавства у розмірі – 0, 59 гривень.

Податковий борг відповідача виник на підставі поданих до ДПІ декларацій та розрахунків, в яких самостійно визначено суму грошових зобов'язань та за визначеними контролюючим органом грошовими зобов'язаннями (податкові повідомлення-рішення), а також з нарахованої пені за несвоєчасну сплату.

05.04.2012 відповідачу була виставлена податкова вимога № 811.

З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2012 заступником начальника ДПІ у Солом’янському районі міста Києва ДПС прийнято рішення № 1191 про опис майна відповідача у податкову заставу. Вищевказане рішення було вручено відповідачу 28.04.2012, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

25.09.2012 податковим керуючим на підставі вказаного рішення складено Акт № 4 опис майна відповідача.

28.09.2012 право податкової застави зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 38043558).

З метою вжиття заходів щодо погашення заборгованості позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Енергосталь» на користь держави податкової заборгованості в розмірі 133 886, 27 гривень, з якої:

- по авансовим внескам з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі – 43 818, 00 гривень;

- з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі – 13 747, 63 гривень;

- з податку на додану вартість у розмірі – 76 320, 05 гривень;

- пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі – 0, 59 гривень.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2014 по справі № 810/699/14 позов ДПІ до ТОВ «Енергосталь» задоволено у повному обсязі, стягнуто податковий борг у розмірі – 133 886, 27 гривень. Станом на день звернення до суду, постанова у справі № 810/699/14 набрала законної сили.

Позивач також зазначив, що станом на 04.06.2014 податкова заборгованість відповідача перед бюджетом збільшилась на суму 6 926, 00 гривень по авансовим внескам з податку на прибуток приватних підприємств, яка виникла на підставі самостійно нарахованих відповідачем грошових зобов’язань (податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2012 рік).

У зв’язку з викладеним, податковий орган звернувся до суду з адміністративним позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, на суму податкового боргу в розмірі 140 812, 27 гривень.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковим кодексом України визначені функції та компетенція контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно зі статтею 191 Податкового кодексу України органи державної податкової служби виконують такі функції, зокрема: здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом (підпункт 191.1.1); здійснюють контроль за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі (підпункт 191.1.15).

Відповідно, з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, а також погашенням податкового боргу пунктом 20.1 статті 20 Податкового кодексу України податковим органам надано певні права, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34).

В силу положень статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Підпунктом 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що погашення податкового боргу – це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Порядок погашення податкового боргу і відповідні дії податкового органу визначаються главою 9 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що з метою погашення податкового боргу орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (пункт 88.1 статті 88 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова застава – це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Згідно пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно з пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

В свою чергу, відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Як зазначалося вище, податковим органом здійснено опис майна відповідача, яке оформлено Актом № 4 від 25.09.2012.

Статтею 95 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби також звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Таким чином, Податковим кодексом України встановлено черговість вжиття податковим органом заходів щодо погашення податкового боргу: спочатку приймаються заходи для стягнення коштів з платника податків, та лише у разі їх недостатності, погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

На адресу відповідача була направлена податкова вимога № 811 від 05.04.2012 та рішення про опис майна у податкову заставу № 1191 від 05.04.2012. Акт опису майна від 25.09.2012 підписаний уповноваженою особою відповідача.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Крім того, суд зазначає, що умовою надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі, є наявність судового рішення про стягнення суми податкового боргу з платника податків, адже наявність рішення про стягнення заборгованості є підставою для звернення стягнення на майно платника податків, у тому числі й те, що перебуває у податковій заставі.

Судом встановлено, що позивачем направлялися інкасові доручення на виконання постанови Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/699/14 від 24.02.2014 про стягнення відповідача податкового боргу в загальному розмірі 133 886, 27 гривень. Однак, вказані інкасові доручення повернуті без виконання у зв’язку з відсутністю на рахунках відповіла грошових коштів, відсутністю зазначених рахунків та з інших підстав.

Щодо решти позовних вимог, а саме у сумі заявленої податкової заборгованості в розмірі 6 926, 00 гривень позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Позивачем не надано доказів здійснення податковим органом заходів за платника податків і на користь держави щодо погашення податкового боргу відповідача в розмірі 6 926, 00 гривень шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності станом на час звернення до суду з даним позовом та винесення рішення по даній справі, для погашення податкового боргу, що є обов'язковими підставами для звернення до суду для надання дозволу на погашення податкового богу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі.

Враховуючи те, що позивач не дотримався всіх передумов по процедурі погашення податкового боргу в примусовому порядку, у ДПІ у Солом’янському районі міста Києва не було законних підстав звертатися до суду з вимогами про надання дозволу на погашення податкового боргу ТОВ «Енергосталь» за рахунок майна цього платника податків, яке перебуває у податковій заставі на суму 6 926, 00 гривень.

Таким чином, враховуючи викладене та встановлені судом обставини, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

Суд вважає, що позивач не навів жодних обґрунтованих доказів, які б були підставами для задоволення позовних вимог в частині надання дозволу на погашення податкового боргу ТОВ «Енергосталь» за рахунок майна цього платника податків, яке перебуває у податковій заставі на суму 6 926, 00 гривень.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159 – 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Шевченко А.В.