Справа № 810/3349/14
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року 810/3349/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Терлецька О.О.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомБориспільський
міськрайонний центр зайнятості
страхування України на випадок
безробіттядоОСОБА_1 простягнення
незаконно одержаної допомоги по
безробіттю,в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
Бориспільський міськрайонний центр
зайнятості з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення незаконно одержаної
допомоги по безробіттю у розмірі 3253, 16
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач, перебуваючи у
трудових відносинах з ТОВ «Інтеравіа»,
повідомив Бориспільському
міськрайонному центру зайнятості
недостовірні відомості щодо себе, був
взятий на облік як безробітний та
отримував допомогу по безробіттю
відповідно до законів України «Про
зайнятість населення» та «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття». Оскільки, допомогу по
безробіттю відповідач отримував
незаконно, позивач звернувся до суду з
позовом про її стягнення.

Ухвалами Київського окружного
адміністративного суду від 03.06.2014
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового розгляду
на 23.06.2014.

23 червня 2014 року сторони в судове
засідання, не з'явились. Від
представника позивача до суду надійшло
клопотання про розгляд справи за його
відсутності та у порядку письмового
провадження. Від відповідача
заперечень чи відзиву на позовну заяву
до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

18.03.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Бориспільського міськрайонного центру
зайнятості із заявою про надання
статусу безробітного та виплатою
допомоги по безробіттю до вирішення
питання його подальшого
працевлаштування (заява від 18.03.2013). У
заяві відповідач, зокрема, зазначив, що
не зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує, не має права на пенсію за
віком, в тому числі на пільгових умовах
та пенсію за вислугу років. Не є
найманим робітником, не укладав
договорів цивільно-правового
характеру, не зареєстрований як
підприємець.

31 липня 2013 року ОСОБА_1 було надано
статус безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю.

З 1 травня 2013 року по 9 червня 2013 року
відповідачу виплачено допомогу по
безробіттю на загальну суму 3253,16 грн.

6 грудня 2013 року робочою групою
позивача по розслідуванню страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення
застрахованій особі ОСОБА_1, проведено
перевірку, в результаті якої
встановлено, що ОСОБА_1 31.07.2013 отримав
статус безробітного та допомогу по
безробіттю у розмірі 3253,16 грн., за
період з 01.05.2013 по 09.06.2013 однак, на момент
взяття на облік, ОСОБА_1, перебував у
трудових відносинах з ТОВ «Інтеравіа».

30 квітня 2013 року між ТОВ «Інтеравіа» та
ОСОБА_1, був укладений договір підряду.
Згідно договору підряду була виконана
робота та отримана винагорода у період
з 01.05.2013 по 31.05.2013, та з 01.06.2013 по 30.06.2013
(Акт виконаних робіт по Договору №13 від
30.04.2013р.) За роботу виконану ОСОБА_1
останній отримував винагороду на
підставі актів виконаних робіт.

Згідно Актів про виконану роботу,
ОСОБА_1 надавав послуги Товариству в
період з 01.05.2013 по 31.05.2013, та з
01.06.2013 по 30.06.2013 року та отримав за це
винагороду у розмірі 2575, 20 грн. та 2717,40
грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Правові, економічні та організаційні
основи зайнятості населення України і
його захисту від безробіття, засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття визначаються законами
України від 22.03.1991 № 803-XII «Про
зайнятість населення» та від 02.03.2000 №
1533-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1
Закону України від 22.03.1991 № 803-XII «Про
зайнятість населення» зайнятість
визначено як діяльність громадян, що
пов'язана із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм доход у грошовій
або іншій формі.

Пунктом «а» частини третьої статті 1
Закону України від 22.03.1991 № 803-XII «Про
зайнятість населення» визначено, що до
зайнятого населення належать
громадяни, працюючі по найму на умовах
повного або неповного робочого дня
(тижня) на підприємствах, в установах
і організаціях, незалежно від форм
власності, у міжнародних та
іноземних організаціях в Україні і за
кордоном, у фізичних осіб.

Пунктом «б» частини третьої статті 1
Закону України від 22.03.1991 № 803-XII «Про
зайнятість населення» визначено, що до
зайнятого населення належать
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство», належать до зайнятого
населення.

Згідно із статтею 2 Закону України від
22.03.1991 № 803-XII «Про зайнятість
населення» безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до положень Закону України
від 22.03.1991 № 803-XII «Про зайнятість
населення» порядок реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних державною службою
зайнятості визначається Кабінетом
Міністрів України.

Так, згідно з пунктом 12 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №
219, для одержання статусу безробітного
громадянин особисто подає у день, що
настає після закінчення встановленого
строку для пошуку підходящої роботи, до
центру зайнятості заяву із зазначенням
у ній інформації про те, що він не
займається видами діяльності, що
визначені частиною третьою статті 1
Закону України «Про зайнятість
населення», і не отримує пенсію на
пільгових умовах, а також копію довідки
про його ідентифікаційний номер.

Статтею 25 Закону України від 22.03.1991 №
803-XII «Про зайнятість населення»
передбачено, що держава створює умови
незайнятим громадянам у поновленні їх
трудової діяльності та забезпечує їм
такі види компенсацій, зокрема, виплату
в установленому порядку допомоги по
безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Згідно із статтею 7 Закону України від
02.03.2000 № 1533-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» видами
забезпечення за цим Законом є: допомога
по безробіттю, у тому числі одноразова
її виплата для організації безробітним
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини третьої статті 36
Закону України від 02.03.2000 № 1533-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно з підпунктами 2, 3 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2006 № 357, перевірка даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені у документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної,
проводиться центрами зайнятості, на
які покладено виконання функцій
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття.

Відповідно до пунктів 6, 7 вказаного
Порядку, у разі встановлення центрами
зайнятості відповідно до цього Порядку
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. У разі відмови особи повернути
кошти або відмови роботодавця
відшкодувати кошти, а також у разі
неповернення (невідшкодування) їх у
встановлений строк стягнення таких
коштів здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Статтею 12 Закону України від 02.03.2000
№1533-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» передбачено, що
виконавча дирекція Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття є виконавчим
органом правління Фонду, який
забезпечує виконання рішень правління.
Функції виконавчої дирекції Фонду
покладаються на органи державної
служби зайнятості, а функції робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні.
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

Виконавча дирекція Фонду та її робочі
органи, зокрема, проводять
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральними органами виконавчої
влади у сфері праці та соціальної
політики, представляють інтереси Фонду
в судових та інших органах.

Факт перебування ОСОБА_1 у трудових
відносинах з ТОВ «Інтеравіа»
встановлено на підставі акта
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення від 30.04.2013 №13.

Як вбачається із матеріалів позовної
заяви ОСОБА_1 30.04.2013 укладено трудову
угоду та отримано винагороду за
виконану роботу у розмірі 5292,60 грн.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час судового розгляду позивачем
доказано належними та достатніми
доказами факт незаконного отримання
відповідачем допомоги по безробіттю, а
також наявність у позивача правових
підстав та компетенції щодо стягнення
з відповідача суми заборгованості.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог, а
тому позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним яких-небудь
судових витрат, тому такі витрати
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 94, 128, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов
задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Бориспільського міськрайонного центру
зайнятості кошти незаконно одержаної
допомоги по безробіттю в сумі 3253
(п'ятсот десять) гривень 16 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Терлецька О.О.