Справа № 815/8021/13-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8021/13-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Бутенко А. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької
І.О.

- Стас Л.В.

за участю секретаря - Заболотної
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Служби у
справах дітей Одеської міської ради на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Прокуратури Київського району
м. Одеси до Служби у справах дітей
Одеської міської ради треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеський обласний центр
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді про визнання протиправними дії
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Київського району м. Одеси
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив визнати
протиправними дії Служби у справах
дітей Одеської міської ради щодо
направлення без необхідності
потенційного опікуна ОСОБА_3 пройти
курс підготовки з проблем виховання
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування та
несвоєчасного направлення відповідних
документів до органу опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
для встановлення опіки, піклування над
дитиною та зобов'язати Службу у справах
дітей Одеської міської ради прийняти
заходи щодо відшкодування шкоди,
завданої внаслідок неотримання
малолітньою ОСОБА_5, яка має статус
дитини, над якою встановлено опіку, в
період з 01.09.2012 року по 31.03.2013 року
допомоги у розмірі 16 586 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що
службою у справах дітей Одеської
міської ради несвоєчасно направлено
відповідні документи до органу опіки
та піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
про те, що малолітня ОСОБА_5 з
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилась без опікуна, що
призвело до порушення прав дитини,
зокрема, щодо забезпечення коштами
державної допомоги.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Служби у
справах дітей Одеської міської ради
щодо направлення без необхідності
потенційного опікуна ОСОБА_3 пройти
курс підготовки з проблем виховання
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування та
несвоєчасного направлення відповідних
документів до органу опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
для встановлення опіки, піклування над
дитиною.

Зобов'язано Службу у справах дітей
Одеської міської ради прийняти заходи
щодо відшкодування 9 654 (дев'ять тисяч
шістсот п'ятдесят чотири) гривень не
отриманої за період з 01.12.2012 року по
31.03.2013 року допомоги малолітній ОСОБА_5
як на дитину, над якою встановлено
опіку.

В апеляційній скарзі Служба у справах
дітей Одеської міської ради,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення та прийняти
нову постанову, якою позов залишити без
задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Частиною 3 статті 243 Сімейного кодексу
України встановлено, що опіка,
піклування над дитиною встановлюється
органом опіки та піклування, а також
судом у випадках, передбачених
Цивільним кодексом України.

Органами опіки та піклування є районні,
районні в містах Києві та Севастополі
державні адміністрації, виконавчі
органи міських, районних у містах,
сільських, селищних рад.

Механізм провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, визначено
Порядком провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
«Питання діяльності органів опіки та
піклування, пов'язаної із захистом прав
дитини» від 24.09. 2008 року №866 (далі
- Порядок).

Пунктом 3 зазначеного Порядку
визначено, що органи опіки та
піклування відповідно до
законодавства провадять діяльність з
надання статусу дитини-сироти та
дитини, позбавленої батьківського
піклування, влаштування дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування, встановлення опіки та
піклування над дітьми-сиротами та
дітьми, позбавленими батьківського
піклування, із захисту особистих,
майнових та житлових прав дітей.

Безпосереднє ведення справ та
координація стосовно захисту прав
дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування,
покладаються на служби у справах дітей.

Відповідно до п. 40 Порядку особа, яка
виявила бажання взяти на виховання в
сім'ю дитину-сироту або дитину,
позбавлену батьківського піклування,
подає службі у справах дітей за місцем
свого проживання пакет документів,
визначений цим пунктом.

Опіка, піклування над дитиною
встановлюються рішенням районної,
районної у м. Києві та Севастополі
держадміністрації, виконавчого органу
міської, районної у місті ради за
наявності документів, зазначених у
пункту 40 цього Порядку, або судом (п.42
Порядку).

Рішення про встановлення опіки,
піклування приймається у місячний
строк після подання заяви і документів,
зазначених у пункті 40 цього Порядку
(пункт 44 Порядку).

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що згідно з розпорядженням
Київської районної адміністрації №1951
від 21.11.2002 року малолітня ОСОБА_5
знаходилась під опікою ОСОБА_6, яка
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

20.11.2012 року ОСОБА_3, в сім'ї якого понад 10
років проживала і виховувалась
малолітня ОСОБА_5, звернувся до служби у
справ дітей Одеської міської ради з
заявою про призначення опікуном над
дитиною, додавши необхідний пакет
документів.

26.11.2012 року служба у справах дітей
Одеської міської ради надала
направлення на проходження ОСОБА_3
курсу навчання з виховання дітей-сиріт,
позбавлених батьківського піклування
до Одеського обласного центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді, який організував проходження
курсів з 27.02.2013 по 01.03.2013 року.

15.03.2013 року Центр видав довідку про
проходження ОСОБА_3 навчання
кандидатів в опікуни та рекомендацію
про включення до Єдиного банку даних
потенційних опікунів.

29.03.2013 року відділом з питань опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
було отримано висновок служби у
справах дітей про доцільність
влаштування малолітньої в сім'ю ОСОБА_3,
за результатами розгляду якого
прийнято розпорядження №219 від 23.04.2013
стосовно встановлення опіки над
малолітньою ОСОБА_5

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
відповідач безпідставно затягнув
процедуру встановлення над дитиною
опіки шляхом направлення кандидата в
опікуни на проходження курсу навчання
в Одеському обласному центрі
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді, який проводився аж у березні 2013
року, чим порушив вимоги п.44 Порядку.

Як встановлено судом першої інстанції,
підставою для направлення ОСОБА_3 на
проходження курсу навчання стала
відсутність родинних зв'язків між
позивачем та дитиною, як це обумовлено
пунктом 39 Порядку, відповідно до якого
особи, в сім'ї яких влаштовуються
діти-сироти та діти, позбавлені
батьківського піклування, зобов'язані
пройти за направленням служб у справах
дітей курс навчання з проблем
виховання таких дітей (за винятком
осіб, які бажають усиновити дитину) в
центрі соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді.

Поряд з цим колегія суддів зазначає, що
згідно п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони
пропорційно, зокрема, з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілям, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія).

В свою чергу, відповідно до частини
першої статті 8 Конституції України в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права.

У своєму Рішенні Конституційний Суд
України від 02.11.2004 N 15-рп/2004 зазначив, що
верховенство права - це панування права
в суспільстві. Верховенство права
вимагає від держави його втілення у
правотворчу та правозастосовну
діяльність, зокрема у закони, які за
своїм змістом мають бути проникнуті
передусім ідеями соціальної
справедливості, свободи, рівності тощо.
Одним з проявів верховенства права є
те, що право не обмежується лише
законодавством як однією з його форм, а
включає й інші соціальні регулятори,
зокрема норми моралі, традиції, звичаї
тощо, які легітимовані суспільством і
зумовлені історично досягнутим
культурним рівнем суспільства. Всі ці
елементи права об'єднуються якістю, що
відповідає ідеології справедливості,
ідеї права, яка значною мірою дістала
відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для
його ототожнення із законом, який іноді
може бути й несправедливим, у тому
числі обмежувати свободу та рівність
особи.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
наказом служби у справах дітей
Одеської міської ради №76 від 05.09.2012
року, тимчасово, до прийняття
остаточного рішення про форму
влаштування, малолітня ОСОБА_5
влаштована в сім'ю ОСОБА_3.

Зазначена обставина свідчить про те, що
дитина, про призначення опікуном якої
звернувся позивач, добре знала його,
між ними за 10 років склалися сталі
стосунки, дитина звикла до звичаїв та
укладу, що існували в сім'ї ОСОБА_3, отже,
як вірно зазначив суд першої інстанції,
проходження курсу навчання ОСОБА_3, з
точки зору захисту прав дитини, в
даному випадку було недоцільним.

Пунктами 2.1, 2.2 Розпорядження Одеського
міського голови № 376-01р від 25.04.2012 «Про
удосконалення взаємодії виконавчих
органів Одеської міської ради з питань
опіки та піклування та захисту прав
дітей» визначено, що влаштування
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування в прийомні
сім'ї, встановлення опіки над майном
дитини-сироти та дитини, позбавленої
батьківського піклування, у
встановленому порядку, при відсутності
спору, вирішується протягом 10-ти
робочих днів.

Оскільки, як вже зазначалося вище,
відповідачем безпідставно направлено
ОСОБА_3 на курси навчання, що призвело
до порушення строків вирішення питання
про встановлення опіки та неотримання
державної допомоги.

Відповідно до Закону України «Про
державну допомого сім'ям з дітьми»
підприємства, установи та організації
несуть відповідальність за шкоду,
заподіяну сім'ям з дітьми або державі
внаслідок несвоєчасної видачі
документів або видачі недостовірних
даних, і відшкодовують її в
установленому законом порядку.

Аналізуючи вищезазначені норми
законодавства та обставини які
склалися, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
відповідач в період з 01.09.2012 року по
23.04.2013 року не вжив необхідних заходів
для прискорення вирішення питання щодо
встановлення опіки над ОСОБА_5, що
призвело до неотримання виплат
державної допомоги, що одержує опікун
на дитину, а відтак, має відшкодувати
заподіяну шкоду в розмірі не отриманої
допомоги за період з грудня 2012 року по
квітень 2013 року.

Відповідно до частини другої статті 21
Кодексу адміністративного судочинства
України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

Колегія суддів вважає, що позовні
вимоги в частині прийняття заходів
щодо відшкодування коштів є
недостатнім заходом для повного
захисту прав неповнолітньої дитини,
тому, в силу частини 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за необхідне вийти за
межі позовних вимог та стягнути з
Служби у справах дітей Одеської
міської ради у відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
неправомірних дій, 9 654 гривень, що
становить розмір не отриманої за
період з 01.12.2012 року по 31.03.2013 року
допомоги на малолітню ОСОБА_5 як на
дитину, над якою встановлено опіку.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів зазначає, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення в
повному обсязі з'ясував всі обставин у
справі, проте не надав їм належної
правової оцінки та не вжив всіх
передбачених законом заходів до
захисту порушених прав особи, в
інтересах якої заявлений позов, тому
прийнята у справі постанова підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, ст.202,
ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби у справах
дітей Одеської міської ради -
задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Прокурора Київського району м.
Одеси до Служби у справах дітей
Одеської міської ради треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Одеський обласний центр
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді про визнання протиправними дії
та зобов'язання вчинити певні дії -
скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою
позов Прокурора Київського району м.
Одеси - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Служби у
справах дітей Одеської міської ради
щодо направлення без необхідності
потенційного опікуна ОСОБА_3 пройти
курс підготовки з проблем виховання
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування та
несвоєчасного направлення відповідних
документів до органу опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
для встановлення опіки, піклування над
дитиною.

Стягнути з Служби у справах дітей
Одеської міської ради 9654 (дев'ять тисяч
шістсот п'ятдесят чотири) гривні у
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок неправомірних дій.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.