Справа № 806/2318/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
Житомир справа № 806/2318/14

категорія 6.2.1

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Сичова О.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського
окружного адміністративного суду з
вказаним позовом, в якому просить
визнати вимагання Головним
управлінням Держземагенства в
Житомирській області додаткових
документів за його клопотанням від
01.04.2014 року, які не передбачені ст. 123
Земельного кодексу України,
протиправними, а також зобов'язати
Головне управління Держземагенства в
Житомирській області розглянути його
клопотання від 01.04.2014 року та прийняти
рішення згідно чинного законодавства.
В обґрунтування зазначеного позову
позивач вказав, що 01.04.2014 року він
звернувся до Головного управління
Держземагенства в Житомирській
області на підставі ст.ст. 122,123,124,134
Земельного кодексу України із заявою
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою земельної ділянки
орієнтовною площею 70 га із земель
запасу та резерву на території
Приворотської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області. До вказаної заяви ним додані
графічні матеріали. Однак, листом від
17.04.2014 року № 19-6-0.21-2334/2-14 відповідач
повідомив, що до даної заяви необхідно
долучити належним чином оформлені
документи, що підтверджують досвід
роботи в сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі. Позивач вважає, що
такі дії відповідача суперечать ст.123
ЗК України, оскільки нею заборонено
вимагати додаткові документи.

Позивач та його представник в судове
засідання не прибули. До суду надійшло
клопотання від представника позивача
про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув. Надіслав до суду
письмові заперечення, в яких просив в
задоволенні позову відмовити.

Оскільки немає перешкод для розгляду
справи в судовому засіданні, але
прибули не всі сторони, які беруть
участь у справі, суд відповідно до
частини ч.6 ст.128 КАС України розглядає
дану справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Земельним
кодексом України від 25.10.2001 року №
2768-III зі змінами і доповненнями (далі-
Кодекс ).

Статтею 122 ЗК України визначено
повноваження органів виконавчої влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування.

Зокрема, згідно ч. 4 цієї статті
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України
визначено, що особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Аналіз зазначених норм Кодексу дає
підстави для висновку, що для одержання
у користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності особі достатньо подати
відповідне клопотання із зазначенням
орієнтовного розміру земельної
ділянки та її цільового призначення, а
також графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування та
розмір земельної ділянки. Перелік
даних документів є виключним та
розширеному тлумаченню не підлягає.
Крім того, дана норма містить пряму
заборону вимагати додаткові документи.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 01.04.2014 року звернувся до
Головного управління Держземагенства
в Житомирській області на підставі
ст.ст. 122,123,124,134 Земельного кодексу
України з клопотанням про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою земельної ділянки
орієнтовною площею 70 га із земель
запасу та резерву на території
Приворотської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області. До вказаного клопотання ним
додані графічні матеріали із
зазначенням бажаного місця
розташування та розміру земельної
ділянки.

Головне управління Держземагенства в
Житомирській області листом від 17.04.2014
року № 19-6-0.21-2334/2-14 повідомило, що до
даного клопотання необхідно долучити
належним чином оформлені графічні
матеріали, документи, що підтверджують
досвід роботи в сільському
господарстві або наявність освіти,
здобутої в аграрному навчальному
закладі. При цьому відповідач у свої
відповіді посилався на ст.7 Закону
України "Про фермерське господарство",
якою визначено даний перелік
документів.

Суд вважає, що такі дії відповідача
суперечать вимогам ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
з огляду на наступне.

Так, статтею 7 Закону України "Про
фермерське господарство" від 19.06.2003
року № 973- IV визначено порядок
надання (передачі) земельних ділянок
для ведення фермерського господарства

Зокрема, ч.1 цієї статті передбачено, що
для отримання (придбання) у власність
або в оренду земельної ділянки
державної власності з метою ведення
фермерського господарства громадяни
звертаються до відповідної районної
державної адміністрації. Для отримання
у власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і
місце розташування ділянки, кількість
членів фермерського господарства та
наявність у них права на безоплатне
одержання земельних ділянок у
власність, обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. До заяви додаються
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві, затверджується
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

Аналіз зазначених норм дає підстави
для висновку, що ними врегульовано
відносини, які виникають лише між
громадянами та районними державними
адміністраціями чи місцевими радами з
питань отримання в оренду земельної
ділянки.

Тобто, дана норма не поширює свою
дію на відносини, які виникли між
ОСОБА_1 та Головним управлінням
Держземагенства в Житомирській
області, оскільки останній не
наділений повноваженнями вимагати
додаткові документи, що не передбачені
ст. 123 Земельного кодексу України.

Таким чином, зважаючи, що відповідач не
розглянувши належним чином клопотання
ОСОБА_1 від 01.04.2014 року та не прийнявши
рішення відповідно до законодавства,
порушив право позивача на отримання
земельної ділянки в оренду. Тому, суд
вважає за необхідне зобов'язати
відповідача повторно розглянути
клопотання ОСОБА_1 від 01.04.2014 року та
прийняти рішення відповідно до
законодавства.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного
управління Держземагентства у
Житомирській області щодо вимагання у
ОСОБА_1 документів, які не передбачені
ст.123 Земельного кодексу України.

Зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Житомирській
області повторно розглянути
клопотання ОСОБА_1 від 01.04.2014 року та
прийняти рішення відповідно до
законодавства.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів дня отримання копії
постанови.

Суддя
О.П. Сичова