Справа № 545/547/14-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.Справа № 545/547/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Бутенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області на постанову
Полтавського районного суду
Полтавської області від 20.05.2014р. по
справі № 545/547/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області

про визнання незаконним та скасування
рішення про утримання з пенсії за віком
та зобов'язаня вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського районного
суду Полтавської області від 20 травня
2014 року задоволено адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області про визнання незаконним та
скасування рішення про утримання з
пенсії за віком та зобов'язання вчинити
певні дії .

Визнано незаконним та скасовано
рішення Управління Пенсійного Фонду
України в Полтавському районі від
11.01.2013 року про утримання з пенсії за
віком, призначеної ОСОБА_1.

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Полтавському районі
(далі - відповідач) нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 (далі - позивач )
незаконно проведені на підставі
рішення Управління Пенсійного Фонду
України в Полтавському районі від
11.01.2013 року утримання з пенсії за віком.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та ухвалити
нову, якою повністю відмовити в
задоволенні позовних вимог. Скаржник
зазначає, що приймаючи зазначену
постанову суд першої інстанції дійшов
до помилкових висновків, які призвели
до неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ч. 1 ст. 103
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", ч. 1 ст. 50 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач з 17 червня 2002 року перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області і отримує пенсію
за віком. Відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» з 01.01.2004 року пенсія
позивача була перерахована (а.с.4).

14 серпня 2012 року працівниками
Управління Пенсійного Фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області в ході позапланової перевірки
щодо достовірності видачі ЧМП
«Потенціал» позивачу довідки про
заробітну плату № 5 від 05 квітня 2004
року за період з січня 1994 року по
січень1996 року для обчислення пенсії
було складено акт перевірки характеру
виконуваної роботи та умов праці для
підтвердження права позивача на
пільгове пенсійне забезпечення (а.с.36).

Відповідно із довідкою Виконавчого
комітету Київської районної в місті
Полтаві ради №7730/02-71 від 14.08.2012 року
позивач дійсно працював на
підприємстві ЧМП «Потенціал» (а.с.6).
Працівниками Управління Пенсійного
Фонду України в Полтавському районі
Полтавської області було виявлено
завищення заробітної плати, зазначеної
у довідці №5 від 05.04.2004 року за 1994-1996
роки.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області від 11 січня 2013
року вирішено утримувати з позивача
переплату пенсії за період з 01.01.2004 року
по 31.12.2012 року починаючи з 1 лютого 2013
року щомісячно по 20% від розміру пенсії
до повного відшкодування переплати в
сумі 48 805,90 грн.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду за їх
захистом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не довів вчинення саме
позивачем зловживань
(недобросовісності), що призвели до
безпідставної виплати йому сум пенсії,
а тому відсутні підстави для стягнення
з пенсіонера надміру виплачені суми
пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Зі змісту вище викладеної статті
випливає, що для відрахування
виплаченої надміру суми пенсії можливе
тільки за двох умов: зловживання з боку
пенсіонера та подання страхувальником
недостовірних даних. Даний перелік є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає.

Згідно ст. 101 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" довідки про заробітну
плату видаються підприємством,
установою чи організацією, де
працювала особа, яка звертається за
пенсією.

Згідно приписів ст. 11 Цивільного
кодексу України підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, у тому
числі щодо відшкодування збитків, є
зобов'язання, яке виникає з угод або
внаслідок заподіяної шкоди.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України
надано законодавче визначення
деліктної відповідальності за шкоду,
завдану майну, та підстави її
виникнення. Так, для настання деліктної
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення, а саме: 1)
наявність шкоди; 2) протиправна
поведінка заподіювача шкоди; 3)
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача; 4)
вина. Перераховані підстави визнаються
загальними, оскільки їх наявність
необхідна для всіх випадків
відшкодування шкоди, якщо інше не
передбачено законом.

Враховуючи зазначенні вище норми
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та Цивільного
кодексу України, саме відповідач
повинен довести факт протиправної
поведінки позивача, настання шкоди (її
розмір) та причинний зв'язок між ними.

Отже, доводи апеляційної скарги
відповідача про порушення судом
першої інстанції під час розгляду
справи вимог ч. 1 ст. 103 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", ч. 1 ст. 50
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та норм ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене,
постанова суду першої інстанції
ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського районного суду
Полтавської області від 20.05.2014р. по
справі № 545/547/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис)ОСОБА_2Судді(підпис) (підпис)
ОСОБА_3 Повний текст ухвали
виготовлений 23.06.2014 р.