Справа № 1005/9072/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/800/6529/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Лиски Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Борисполі та Бориспільському районі
Київської області про перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м.Борисполі
та Бориспільському районі Київської
області, в якому просила визнати
неправомірною відмову відповідача
нарахувати та виплатити їй грошову
допомогу при виході на пенсію у розмірі
10 місячних посадових окладів
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» (далі - Закон №3723-XII), а
також зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити позивачці
вказану грошову допомогу.

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 жовтня 2012 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив з того, що позивачка
на момент призначення пенсії
державного службовця за віком та
стажем державної служби набула права
на достроковий вихід на пенсію
відповідно до статті 21 Закону № 3721-XII, а
тому відповідач зобов'язаний був
виплатити їй грошову допомогу в
розмірі 10 місячних посадових окладів.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року постанову суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд, скасовуючи постанову
суду першої інстанції, дійшов висновку,
що виплата грошової допомоги можлива у
разі звільнення на пенсію, у зв'язку з
досягненням граничного пенсійного
віку, однак позивачка звільнена за
станом здоров'я, а тому права на грошову
допомогу не має.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивачка
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просила рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Відповідач в запереченнях на касаційну
скаргу просив залишити останню без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін,
оскільки воно, на його думку, ухвалене
відповідно до норм чинного
законодавства й на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 травня 2011 року
позивачку було звільнено з посади
провідного спеціаліста по виплаті
пенсій відділу пенсійного
забезпечення Управління Пенсійного
фонду України в м.Борисполі Київської
області на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП
України у зв'язку з виявленою
невідповідністю займаній посаді за
станом здоров'я.

На час звільнення позивачка досягла
віку 53 роки 10 місяців та мала загальний
трудовий стаж 33 роки 5 місяців 9 днів, з
яких стаж державної служби складає 17
років 2 місяці 1 день, що
підтверджується даними паспорта
позивачки та довідкою, виданою
Управлінням Пенсійного фонду України в
м.Борисполі та Бориспільському районі
Київської області №153 від 03.10.2012р.

23 липня 2012 року позивачка звернулась до
відповідача із заявою про виплату
грошової допомоги при виході на пенсію
у розмірі 10 місячних посадових окладів
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу», проте листом від
10.08.2012р. №73/1-3 їй було відмовлено у
виплаті такої допомоги, що й стало
підставою для звернення до суду з
позовом.

Відповідно до частини 13 статті 37 Закону
№3723-XII державним службовцям у разі
виходу на пенсію за наявності стажу
державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів.

Частиною 2 статті 37 Закону №3723-XII
передбачено, серед іншого, що на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку.

Як зазначив Конституційний Суд України
у своєму рішенні від 26 листопада 2013
року №11-рп/2013 у справі за
конституційним зверненням ОСОБА_5 щодо
офіційного тлумачення положення
частини 13 статті 37 Закону №3723-XII в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 КЗпП України, статті 21 Закону
України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в Україні"
від 16 грудня 1993 року №3721-XII (далі - Закон
№3721-XII) його необхідно розуміти так, що
у разі дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади, відповідно до
чинного законодавства, державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом 1 частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону №3723-XII.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що оскільки на момент
призначення пенсії державного
службовця позивачка набула право на
достроковий вихід на пенсію,
відповідно до статті 21 Закону України
№3721-XII, то на неї поширюються положення
частини 13 статті 37 Закону №3723-XII.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції дав правильну правову
оцінку обставинам у справі й дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову, яке було помилково
скасоване судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, керуючись статтями
210, 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року скасувати, а постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 03 жовтня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Лиска Т.О.