Справа № 820/5092/14
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
вул. Мар'їнська, 18-Б-3 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 820/5092/14
Харківський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді -Бадюкова Ю.В.,
суддів: Панченко О.В., Самойлової В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної служби
інтелектуальної власності України про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної служби інтелектуальної
власності України (далі по тексту -
відповідач, ДСІВ, Державна служба), в
якому просить суд визнати протиправним
та скасувати рішення Державної служби
інтелектуальної власності України від
26.02.2014 року про затвердження висновку №
9132 від 26.02.2014 року про невідповідність
позначення "АПТЕКА ОПТОВЫХ ЦЕН" умовам
надання правової охорони за
результатами класифікаційної
експертизи та спонукати Державну
службу інтелектуальної власності
України зареєструвати позначення
"АПТЕКА ОПТОВЬІХ ЦЕН" як знак для
товарів та послуг у відповідності до
заявки ОСОБА_1 № m 2013 16200 від 06.09.2013 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає, що 06 вересня 2013 року
позивач звернувся до відповідача з
заявкою № m 2013 16200 про реєстрацію знаку
для товарів та послуг «АПТЕКА ОПТОВЬІХ
ЦЕН».

26 лютого 2014 року відповідачем було
затверджено висновок ДП «Український
інститут промислової власності» № 9132
від 26.02.2014 року про невідповідність
позначення умовам надання правової
охорони знаку для товарів та послуг
«АПТЕКА ОПТОВИХ ЦЕН». У реєстрації
знаку було відмовлено, як вказано у
висновку, через те, що заявлене
позначення є описовим, вказує на місце
надання послуг - «АПТЕКА» та на їх певні
властивості - «ОПТОВЬІХ ЦЕН». Згідно
вищевказаного, висновок набув статусу
рішення про відмову в реєстрації знаку.

Вказаний висновок вважає незаконним,
необгрунтованим, таким, що порушує
права позивача, оскільки позначення
«АПТЕКА ОПТОВЬІХ ЦЕН» не має жодних
ознак та підстав для відмови у наданні
правової охорони, зазначених п.п. 4.3.1. п.
4 Правил складання і подання заявки на
видачу свідоцтва України на знак для
товарів і послуг, затверджених наказом
Держпатенту від 28.07.1995 р. № 116.

Отже, словесна частина комбінованого
позначення «АПТЕКА ОПТОВЬІХ ЦЕН»
пов'язана зі специфікою даної аптеки
для споживача - можливістю придбання
для особистого споживання лікарських
засобів, виробів медичного призначення
за цінами, які теж є роздрібними, але не
передбачають наявності у своєму складі
роздрібної націнки.

Вважає, що семантика комбінованого
позначення «Аптека оптовых цен»
відповідає сучасним тенденціям
діяльності в сфері роздрібної торгівлі
лікарськими засобами і виробами
медичного призначення, що склалися
завдяки сучасним інформаційним
технологіям в галузі інтерактивного
рекламування, послуг постачання,
роздрібного або оптового продажу та
консультування, і ніяким чином не
суперечить практиці реєстрації
позначень з подібною семантикою:
«аптека низких цен» (свідоцтво № 1 5513),
«аптека доступних цен» (свідоцтво №
124331), «аптека найкращих цін» (свідоцтво
№ 129098), «аптека мінімальних цін»
(свідоцтво № 129811), «аптека хороших цін»
(свідоцтво № 148727).

А тому, позивач стверджує, що вказане
вище рішення суперечить законодавству
і повинно бути скасоване як таке, що
порушує права та законні інтереси
позивача у сфері публічно - правових
відносин.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали уточнений позов в
повному обсязі, просили суд позов
задовольнити.

Представник відповідача - Державної
служби інтелектуальної власності
України, подав до суду письмові
заперечення, в яких посилається на те,
що він не порушував порядку розгляду
заявки на реєстрацію знака та діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений Законом України
„Про охорону прав на знаки для товарів
та послуг", Правилами складання і
подання заявки на видачу свідоцтва
України на знак для товарів і послуг,
затверджено наказом Державного
патентного відомства України від 28
липня 1995 року № 116.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 10 Закону України „Про
охорону прав на знаки для товарів та
послуг" експертиза заявки має статус
науково-технічної експертизи,
складається з формальної експертизи та
кваліфікаційної експертизи
(експертизи по суті) і проводиться
закладом експертизи відповідно до
цього Закону та правил, встановлених на
його основі Установою.

Зазначає, що ОСОБА_1 у відповіді на
повідомлення про можливу відмову у
реєстрації знака надіслав закладу
експертизи, в якій позивач
погоджується, що позначення «Аптека
оптовых цен» вказує на місце надання
послуг. Також Позивач зазначив, що хоча
позначення і вказує на місце надання
послуг воно все ж таки має розрізняльну
здатність в зв'язку з використанням
позначення в аптечній мережі понад 20
аптек в різних обласних містах України,
але позивач не надав жодного
доказу на підтвердження своєї
позиції.

Крім того, як зазначає Державна служба
ОСОБА_1 також не довів те, що
словосполучення «ОПТОВЬІХ ЦЕН» - не
вказує на певні властивості послуг.

При цьому відповідач посилається у
письмових запереченнях на п. 2 ст. 6
Закону, згідно якого не можуть одержати
правову охорону позначення, які
складаються лише з позначень чи даних,
що є описовими при використанні щодо
зазначених у заявці товарів і послуг
або у зв'язку з ними, зокрема вказують
на вид, якість, склад, кількість,
властивості, призначення, цінність
товарів і послуг, місце і час
виготовлення чи збуту товарів або
надання послуг.

А тому, за результатами проведення
експертизи заявки № m2013 16200 на знак
«Аптека оптовых цен» було прийнято
рішення Державної служби № 9/132 від
26.02.2013 р. про невідповідність
позначення «Аптека оптовых цен» умовам
надання правової охорони за
результатами кваліфікаційної
експертизи для послуг 35 та 44 класів
МКТП, та неможливість одержати правову
охорону оскільки є описовим, вказує на
місце надання послуг - "АПТЕКА " та на їх
певні властивості - "ОПТОВЬІХ ЦЕН".

З огляду на зазначене, відповідач
наполягає на тому, що позивачем не
надано жодного доказу в обґрунтування
своїх позовних вимог, а всі його
твердження базуються виключно на
припущеннях, не підтверджених жодними
фактичними обставинами справи.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином, до суду надіслав клопотання про
розгляд справи без участі його
представника.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день, час і
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. Про причину неявки,
всупереч ч. 2 ст. 40 КАС України, суд не
повідомив, заяви про відкладення
розгляду справи або про розгляд справи
без участі представника відповідача до
суду не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Суд визнає можливим справу розглянути
без участі в судовому засіданні
представників сторін на підставі
наявних у ній доказів.

Згідно вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС
України під час судового розгляду
справи в судовому засіданні
забезпечується повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, крім випадків неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи у разі, якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження).

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які приймають участь у
справі, фіксування судового засідання
по справі за допомогою
звукозаписувального пристрою згідно
ст. ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, виходить з наступних
підстав та мотивів.

Судовим розглядом встановлено, що 06
вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
ДСІВ з заявкою № m 2013 16200 про реєстрацію
знаку для товарів та послуг «АПТЕКА
ОПТОВЬІХ ЦЕН». Поданню заявки
передувало затвердження 12.08.2013 року
звіту про надання
патентно-інформаційних послуг щодо
інформаційного пошуку позначення
«АПТЕКА ОПТОВЬІХ ЦЕН» відносно товарів
і послуг 35, 44 класу Міжнародної
класифікації товарів і послуг по базі
зареєстрованих знаків та по базі
поданих заявок на реєстрацію в Україні.

Зазначений звіт було затверджено
заступником директора філії
«Український центр інноватики та
патентно-інформаційних послуг» ДП
«Український інститут промислової
власності» Ю. Стульківським. Згідно
звіту позначення «АПТЕКА ОПТОВЬІХ ЦЕН»
не зареєстровано в Україні, заяви щодо
реєстрації вказаного знаку відсутні.
При цьому виявлено чимало
зареєстрованих товарних знаків, що
мають тотожні та схожі позначення.

24 вересня 2013 року відповідач повідомив
позивача про отримання заявки.

Позивачем був отриманий висновок
формальної експертизи заявки на знак
для товарів та послуг «АПТЕКА ОПТОВЬІХ
ЦЕН» від 28.11.2013 р. згідно якого заявка
відповідає вимогам ст. 7 Закону «Про
охорону прав на знаки для товарів та
послуг».

26 лютого 2014 року відповідачем було
затверджено висновок ДП «Український
інститут промислової власності» № 9132
від 26.02.2014 року про невідповідність
позначення умовам надання правової
охорони за результатами
кваліфікаційної експертизи. У
реєстрації знаку було відмовлено,
через те, що заявлене позначення є
описовим, вказує на місце надання
послуг -«АПТЕКА» та на їх певні
властивості - «ОПТОВЬІХ ЦЕН».

Висновок, затверджений Державною
службою інтелектуальної власності
України, набув статусу рішення про
відмову в реєстрації знака.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість зазначених висновків
відповідача і винесених на підставі
таких висновків спірних правових актів
індивідуальної дії на відповідність
положенням ч.3 ст.2 КАС України, суд
виходить з наступного:

Суд відзначає, що спірні
правовідносини регулюються Цивільним
кодексом України, Законом України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" та Правилами складання, подання
та розгляду заявки на видачу свідоцтва
України на знак для товарів і послуг,
затвердженими наказом Державного
патентного відомства України від 28
липня 1995 року № 116.

Публічно-правові відносини, що
виникають у зв'язку з набуттям та
здійсненням права власності на знаки
для товарів і послуг в Україні,
регулюються Законом України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" (надалі також - "Закон").

Згідно з статтею 1 згаданого Закону,
знак - це позначення, за яким товари і
послуги одних осіб відрізняються від
товарів і послуг інших осіб.

Відповідно до статті 2 Закону, до
повноважень відповідача входить
забезпечення реалізації державної
політики у сфері охорони прав на знаки
для товарів і послуг, для чого, Державна
служба інтелектуальної власності
України, зокрема, організовує
приймання заявок, проведення їх
експертизи, приймає рішення щодо них;
видає свідоцтва на знаки для товарів і
послуг, забезпечує їх державну
реєстрацію; забезпечує опублікування
офіційних відомостей про знаки для
товарів і послуг; приймає в
установленому порядку
нормативно-правові акти у межах своїх
повноважень.

Отже, Державна Служба інтелектуальної
власності України є суб'єктом владних
повноважень в розумінні Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог і заперечень, суд звертає
увагу на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
"Про охорону прав на знаки для товарів і
послуг", правова охорона надається
знаку, який не суперечить публічному
порядку, принципам гуманності і моралі
та на який не поширюються підстави для
відмови в наданні правової охорони,
встановлені цим Законом.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 6
Закону, не можуть бути зареєстровані як
знаки позначення, які є тотожними або
схожими настільки, що їх можна сплутати
з фірмовими найменуваннями, що відомі в
Україні і належать іншим особам, які
одержали право на них до дати подання
до Установи заявки щодо таких же або
споріднених з ними товарів і послуг.

Згідно з пунктом 4.3.2.4 Правил складання,
подання та розгляду заявки на видачу
свідоцтва України на знак для товарів і
послуг, затверджених наказом
Державного патентного відомства
України від 28 липня 1995 року № 116 (надалі
- також "Правила") Позначення вважається
тотожним з іншим позначенням, якщо воно
збігається з ним у всіх елементах.
Позначення вважається схожим
настільки, що його можна сплутати з
іншим позначенням, якщо воно
асоціюється з ним в цілому, незважаючи
на окрему різницю елементів. При
перевірці позначень на тотожність і
схожість необхідно: - провести пошук
тотожних або схожих позначень; -
визначити ступінь схожості заявленого
позначення та виявлених при проведенні
пошуку позначень; - визначити
однорідність товарів і/або послуг, для
яких заявлено знак, в порівнянні з
товарами і/або послугами, для яких
зареєстровані або заявлені тотожні або
схожі знаки, виявлені під час пошуку.

З вищевказаного нормативного
положення випливає, що у випадку
оскарження рішення про відмову в
наданні правової охорони відповідному
знаку на підставі зазначеної вище
правової норми, особа (скаржник)
повинна довести факт виникнення у неї
права інтелектуальної власності на
заявлений до реєстрації знак раніше
дати подання іншою особою заявки на
аналогічний знак.

Під час розгляду справи, відповідно до
ст.81 КАС України судом призначалась
судова експертизи в сфері
інтелектуальної власності.

За висновками проведеної судової
експертизи в сфері інтелектуальної
власності № 5310 від 29.05.2014 року
встановлено, що частина словесного
позначення (слово АПТЕКА) вказує на
місце надання послуг, але комбіноване
позначення «АПТЕКА ОПТОВЫХ ЦЕН» по
заявці № m 2013 16200 від 06.09.2013 р. в цілому не
є описовим і має розрізняльну
здатність.

Правилами Правил складання, подання та
розгляду заявки на видачу свідоцтва
України на знак для товарів і послуг
передбачено, що при перевірці
позначень на тотожність і схожість
необхідно провести пошук тотожних або
схожих позначень та визначити ступінь
схожості заявленого позначення та
виявлених при проведенні пошуку
позначень. Також, Правилами
установлено, що при встановленні
схожості словесних позначень
враховується звукова (фонетична),
графічна (візуальна) та смислова
(семантична) схожість. Таким чином,
Правила визначають різні ступені
схожості заявленого позначення та
позначень, виявлених при проведенні
пошуку. Ступінь схожості заявлених
знаків визначається їх здатністю бути
сплутаними з іншими раніше
зареєстрованими знаками.

Крім того, суд зазначає, що згідно з
Правилами складання, подання та
розгляду заявки на видачу свідоцтва
України на знак для товарів і послуг, до
позначень, що є оманливими або такими,
що можуть ввести в оману щодо товару,
послуги або особи, яка виробляє товар
або надає послугу, відносяться
позначення, які породжують у
свідомості споживача асоціації,
пов'язані з певною якістю, географічним
походженням товарів або послуг або з
певним виробником, які насправді не
відповідають дійсності.

Таким чином, судова експертиза в сфері
інтелектуальної власності № 5310 від
29.05.2014 року Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ім. засл. проф. Бокаріуса
повністю спростовують заперечення
відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Перевіривши рішення відповідача на їх
відповідність вказаним критеріям суд
дійшов висновку про те, що рішення
Державної служби інтелектуальної
власності України було прийнято в
порушення вказаним критеріям.

Згідно статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (стаття 86 КАС України).

Відповідно до абзаців 2 та 3 ч. 2 ст. 162 КАС
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги стосовно визнання
протиправним та скасування рішення
Державної служби інтелектуальної
власності України від 26.02.2014 року про
затвердження висновку № 9132 від 26.02.2014
року про невідповідність позначення
"АПТЕКА ОПТОВЫХ ЦЕН" умовам надання
правової охорони за результатами
класифікаційної експертизи, як такого,
що здійснено з порушенням норм діючого
законодавства України,
підтверджуються матеріалами справи, не
спростовані відповідачем, а відтак
підлягають задоволенню.

В такому випадку для гарантування
дотримання та повного захисту прав
позивача суд має зобов'язати
відповідача вчинити дії щодо
реєстрації позначення "АПТЕКА ОПТОВЬІХ
ЦЕН" як знак для товарів та послуг у
відповідності до заявки ОСОБА_1 № m 2013
16200 від 06.09.2013 року.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної служби інтелектуальної
власності України про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати противоправним та
скасувати рішення Державної служби
інтелектуальної власності України від
26.02.2014 року про затвердження висновку №
9132 від 26.02.2014 року про невідповідність
позначення "АПТЕКА ОПТОВЫХ ЦЕН" умовам
надання правової охорони за
результатами класифікаційної
експертизи.

Зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
зареєструвати позначення "АПТЕКА
ОПТОВЬІХ ЦЕН" як знак для товарів та
послуг у відповідності до заявки
ОСОБА_1 № m 2013 16200 від 06.09.2013 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
Бадюков Ю.В.

Судді
Панченко О.В.

Самойлова В.В.