Справа № 2а-3399/09/0970
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/59470/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М., за участю секретаря
Титенко М.П.,за участю представників
позивача:не
з'явився,відповідача:Ляховича
Д.П.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області Державної податкової служби

на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06.09.2012

у справі № 2а-3399/09/0970 (22472/10)

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6

до Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську

про визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
15.02.2010 відмовлено у задоволенні
позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 (надалі -
позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_6) до Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області Державної податкової служби
(надалі - відповідач, ДПІ у м.
Івано-Франківську), про визнання
нечинним рішення від 07.12.2009 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 2 973,40 грн.

Суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позову,
дійшов висновку про те, що позивач,
перебуваючи на загальній системі
оподаткування, був зобов'язаний вести
облік товарних запасів.

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06.09.2012 скасовано постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15.02.2010 та
прийнято нове рішення про задоволення
позову.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06.09.2012 і залишити в силі постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15.02.2010.

Позивач не надав письмових заперечень
на касаційну скаргу, що не перешкоджає
її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 23.11.2009 інспекторами ДПА
в Івано-Франківській області проведено
перевірку дотримання суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій. За
результатами перевірки було складено
акт (довідка), яким встановлено
порушення позивачем п.12 ст.3, ст.ст. 6, 9
Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», Порядку ведення книги обліку
доходів і витрат, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001 № 1269, Інструкції про
прибутковий податок з громадян,
затвердженої наказом ДПА України від
21.04.1993 № 12, а саме: не відображено облік
товарних запасів за місцем їх
реалізації у книзі обліку доходів і
витрат на загальну суму 1 486,70 грн., не
заповнено відповідні графи книги.

За результатами проведеної перевірки
було винесено рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 07.12.2009
№ на суму 2 973,40 грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, колегія суддів апеляційної
інстанції дійшла висновку, що чинним на
час виникнення спірних правовідносин
законодавством не передбачено ведення
обліку товарних запасів для фізичних
осіб-підприємців, а книга обліку
доходів і витрат ф. 10 призначена
виключно для обліку доходів і витрат
підприємця, а не для обліку товарів.

Переглянувши судове рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України не
може погодитись із висновками суду
апеляційної інстанції та вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» в редакції, що була чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин, суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 вказаного Закону передбачено,
що облік товарних запасів фізичною
особою-суб'єктом підприємницької
діяльності ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Нормою ст. 21 цього Закону визначено, що
до суб'єктів підприємницької
діяльності, що не ведуть або ведуть з
порушенням встановленого порядку
облік товарів за місцем реалізації та
зберігання, застосовується фінансова
санкція у розмірі подвійної вартості
не облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Особливий режим оподаткування
суб'єктів малого підприємництва
встановлено Указом Президента України
від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), яким не
встановлено обов'язку суб'єктів малого
підприємництва здійснювати облік
товарних запасів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави для висновку про те, що
обов'язок ведення обліку товарних
запасів не може бути покладено на
суб'єктів господарювання, які
здійснюють підприємницьку діяльність
за спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва».

Натомість, суб'єкти підприємницької
діяльності, які перебували на
загальній системі оподаткування,
відповідно до вимог п. 12 ст. 3 та ст. 6
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», були зобов'язані
вести облік товарних запасів у порядку,
визначеному чинним на час виникнення
спірних правовідносин законодавством.

Такий висновок узгоджується із
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постановах від
11.06.2013 № 21-147а13, від 25.02.2014 № 21-19а14.

З урахуванням вимог ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
про обов'язковість рішень Верховного
Суду України, а також зважаючи на те, що
позивач не був платником єдиного
податку, колегія суддів дійшла
висновку про те, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_6 внаслідок
недотримання порядку ведення обліку
товарних запасів порушив п. 12 ст. 3 та ст.
6 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», що свідчить про
правомірність застосування до нього
штрафних (фінансових) санкцій рішенням
ДПІ у м. Івано-Франківську від 07.12.2009 №
.

Зважаючи на викладене, висновки суду
апеляційної інстанції про задоволення
позову та скасування рішення суду
першої інстанції зроблено при
помилковому трактуванні норм чинного
законодавства, що призвело до
винесення неправильного рішення.

Згідно статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 210, 214, 215, 220, 223,
226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області Державної податкової служби
задовольнити.

2. Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2012 у
справі № 2а-3399/09/0970 (22472/10) скасувати.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
15.02.2010 у справі № 2а-3399/09/0970 (22472/10)
залишити в силі.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
ШипулінаЗ оригіналом згідно