Справа № 822/1174/14
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/1174/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

при секретарі: Марцісь Ю.А.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: Серховець
Ю.А., Сурника М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Хмельницької митниці Міндоходів на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 05 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні
позивача - Департамент соціального
захисту населення Хмельницької ОДА до
Хмельницької митниці Міндоходів,
начальника Хмельницької митниці
Міндоходів Бочко Олексія
Олександровича про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Хмельницької митниці
Міндоходів, Начальника Хмельницької
митниці Міндоходів Бочко О.О., третя
особа на стороні позивача - Департамент
соціального захисту населення
Хмельницької обласної державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії. Позовні вимоги мотивовано тим, що
ОСОБА_2 є інвалідом першої групи та
перебував на обліку осіб, які мають
право на безоплатне отримання
автомобіля в органах соціального
захисту населення. 31.10.2012 року
відповідний автомобіль Ford Focus, 2005 року
випуску ввезений на митну територію
України, та знаходився на митному
складі Хмельницької митниці
Міндоходів. ОСОБА_2 звернувся до
Хмельницької митниці Міндоходів про
передачу йому зазначеного автомобіля,
однак йому було повідомлено, що
автомобіль може бути видано лише після
сплати витрат за зберігання
транспортного засобу на складі митниці
в сумі 17320 грн., які були ним сплачені
згідно з прибутковим ордером № 13 від
16.09.2013 року. Проте в ордері зазначено, що
кошти прийнято від Департаменту
соціального захисту населення
Хмельницької обласної державної
адміністрації. Вважаючи такі дії щодо
нарахування витрат за зберігання
неправомірними, просив визнати їх
такими та зобов'язати Хмельницьку
митницю повернути сплачені кошти.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 05.05.2014 року
позов задоволено частково. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 05.05.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні представники
відповідача (апелянта) апеляційну
скаргу підтримали у повному обсязі за
обставин, викладених у ній, просили
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 05.05.2014 року
скасувати, дали пояснення, аналогічні
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі.

Позивач в судовому засіданні
апеляційну скаргу не визнав у повному
обсязі, проти її задоволення заперечив,
вважаючи рішення суду першої інстанції
законним, обґрунтованим і таким, що
відповідає фактичним обставинам
справи. Просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а рішення суду
першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, однак направив
на адресу суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності. Відповідач
Бочко О.О. в судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин.

Заслухавши пояснення позивача,
представників відповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції необхідно залишити без змін,
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_2 є
інвалідом дитинства, група
інвалідності - перша, інвалідність
встановлена довічно, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями посвідчення Серії
НОМЕР_1 від 07.12.2007 року та довідки МСЕК
Серії МСЕ № 112366. Позивач перебував на
обліку для забезпечення автомобілями
інвалідів.

Департаментом соціального захисту
населення Хмельницької
облдержадміністрації прийнято рішення
про умови видачі (продажу) інвалідам
спецавтотранспорту згідно медичних
показань, відповідно до акту
обстеження обл. МСЕК від 15.03.2010 року №
37/. Відповідно до прийнятого рішення
громадянин ОСОБА_2 підлягає
забезпеченню автомобілем Ford Focus, 2005
року випуску, кузов НОМЕР_2,
безкоштовно, без права передачі
користування.

Зазначений автомобіль ввезено на митну
територію України та поміщений на
склад гуманітарної допомоги.

Департаментом соціального захисту
населення Хмельницької обласної
державної адміністрації 28.02.2013 року
було надіслано лист № 03/03-2287 до
Хмельницької митниці з проханням
прийняти гуманітарний автомобіль
(автомобіль Ford Focus, 2005 року випуску) для
зберігання на складі Митниці, оскільки
27.02.2013 року закінчується термін
зберігання на складі гуманітарної
допомоги. Такі дії Департаменту
спричинені відсутністю рішень Комісії
з питань гуманітарної допомоги при
Кабінеті Міністрів України. Рішення
щодо визнання гуманітарною допомогою
вантажів (товарів), які перебувають під
митним контролем протягом грудня 2012
року - квітня 2013 року за надісланими
матеріалами, Міністерством соціальної
політики України не приймалось, з
причин відсутності зазначеної Комісії.

На лист Департаменту соціального
захисту населення Хмельницької ОДА
відповідачем надано відповідь, згідно
якої останнім погоджено розміщення
автомобіля на склад Митниці з
зазначенням дати розміщення вказаного
автомобіля - 27 березня 2013 року.

Департаментом соціального захисту
населення Хмельницької обласної
державної адміністрації
вищезазначений автомобіль був
розміщений на склад Митниці, що
оформлено актом приймання-передавання
№ 6 від 27.03.2013 року.

Наказом Міністерства соціальної
політики України № 555 від 05.09.2013 року
легковий автомобіль Ford Focus, 2005 року
випуску, кузов НОМЕР_2 визнано
гуманітарною допомогою для ОСОБА_2

Відповідно до наказу № 555 від 05.09.2013
року Департаментом соціального
захисту населення Хмельницької
обласної державної адміністрації
оформлено митну декларацію на
автомобіль Ford Focus для передачі у
користування позивачу.

16 вересня 2013 року Департамент
соціального захисту населення
Хмельницької обласної державної
адміністрації звернувся з листом №
03/03-11340, в якому просив випустити
вищезазначений автомобіль зі складу
Хмельницької митниці.

Митницею повідомлено про те, що
відповідно ст.239 Митного кодексу
України, наказу Міністерства фінансів
України від 15.06.2012 № 731 "Про
затвердження Порядку відшкодування
витрат за зберігання товарів та
транспортних засобів на складах митних
органів, Порядку обчислення витрат у
справах про порушення митних правил та
їх відшкодування та Розмірів
відшкодувань за зберігання на складах
митних органів товарів і транспортних
засобів", Департаменту соціального
захисту населення Хмельницької
обласної державної адміністрації, як
власнику зазначеного транспортного
засобу, слід відшкодувати витрати
митних органів за зберігання товарів,
транспортних засобів. Також митним
органом було повідомлено розмір
відшкодувань за зберігання
транспортного засобу, який становить
17321,51 грн. 16.09.2013 року автомобіль було
видано зі складу Митниці представнику
Департаменту соціального захисту
населення згідно наявних документів.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
статтею 238 Митного кодексу України
встановлено, що обов'язковій передачі
органу доходів і зборів для зберігання
підлягають: 1) товари, не пропущені під
час ввезення на митну територію
України внаслідок установлених
законодавством заборон чи обмежень на
їх ввезення в Україну або транзит через
територію України і не вивезені з
території України у день їх ввезення; 2)
товари, що ввозяться громадянами на
митну територію України і підлягають
оподаткуванню митними платежами, якщо
вони не сплачені; 3) товари, які до
закінчення встановлених статтею 204
цього Кодексу строків тимчасового
зберігання під митним контролем на
складах тимчасового зберігання,
складах організацій - отримувачів
гуманітарної допомоги, митних складах
не були задекларовані власником або
уповноваженою ним особою до
відповідного митного режиму або такі,
що декларувалися, але щодо яких після
закінчення строків зберігання під
митним контролем двічі надавалася
відмова у митному оформленні в порядку,
встановленому цим Кодексом; 4) товари,
граничний строк перебування яких під
митним контролем на території зони
митного контролю закінчився; 5) товари,
транспортні засоби комерційного
призначення, які перебувають під
митним контролем і за якими власник або
уповноважена ним особа не звернулися
до закінчення граничних строків,
встановлених статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 239 Митного кодексу
України, витрати органів доходів і
зборів на зберігання товарів,
транспортних засобів, зазначених у
пунктах 1 - 5 частини першої та у частині
п'ятій статті 238 цього Кодексу,
відшкодовуються власниками цих
товарів, транспортних засобів або
уповноваженими ними особами. При цьому
відшкодування витрат на зберігання
товарів, транспортних засобів,
зазначених у пункті 6 частини п'ятої
статті 238 цього Кодексу, здійснюється з
урахуванням положень частини третьої
статті 243 та частини третьої статті 541
цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає
відшкодуванню, визначається
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, і
розраховується в порядку,
передбаченому для визначення
собівартості платних послуг.

Статтею 242 Митного кодексу України,
передбачено, що товари, що зберігаються
на складах органів доходів і зборів під
митним контролем, можуть бути видані їх
власникам або уповноваженим ними
особам, а також особам, до яких протягом
строку зберігання перейшло право
власності на ці товари або право
володіння ними, лише після митного
оформлення зазначених товарів,
відшкодування витрат органів доходів і
зборів на їх зберігання та сплати
відповідних митних платежів.

Механізм відшкодування витрат митних
органів за зберігання товарів,
транспортних засобів визначає Порядок
відшкодування витрат за зберігання
товарів та транспортних засобів на
складах митних органів затверджений
Наказом Міністерства фінансів України
15.06.2012 року N 731 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до вищевказаного Порядку,
відшкодування витрат митному органу
оформлюється уніфікованою митною
квитанцією МД-1 (далі - УМК МД-1), яка
заповнюється в порядку, встановленому
законодавством.

Витрати митного органу
відшкодовуються власником товарів,
транспортних засобів або
вповноваженою ним особою (далі -
платник) після їх митного оформлення
при фактичному отриманні цих товарів,
транспортних засобів.

Строк зберігання товарів і
транспортних засобів на складі митного
органу для обрахунку витрат
обчислюється, починаючи з одинадцятого
дня після оформлення відповідних
документів про фактичне прийняття
товарів і транспортних засобів на
зберігання митним органом і до дня їх
видачі зі складу митного органу
власникам або вповноваженим особам
(крім випадків, обумовлених цим
Порядком).

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи уніфікованої митної квитанції
МД-1 Серії КВ № 202187 від 16.09.2013 року та
прибуткового касового ордеру № 13 від
16.09.2013 року платником витрат митному
органу за зберігання на складі митного
органу товарів і транспортних засобів,
зокрема автомобіля Ford Focus, 2005 року
випуску, кузов НОМЕР_2, зазначено
Департамент соціального захисту
населення Хмельницької обласної
державної адміністрації, оскільки
останній є власником автомобіля.

Відповідно до п. 42 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 вересня 1997 р. N 999, автомобілі,
отримані органами соціального захисту
населення як гуманітарна допомога,
видаються інвалідам (за їх бажанням)
безоплатно згідно з чергою за умови
зняття з обліку для забезпечення
автомобілем.

Автомобіль, отриманий органом
соціального захисту населення як
гуманітарна допомога для конкретної
фізичної особи, що перебуває на обліку
для забезпечення автомобілем в органах
соціального захисту населення,
видається такій особі (за її згодою)
незалежно від черги.

Автомобіль, отриманий органом
соціального захисту населення як
гуманітарна допомога для конкретної
фізичної особи, яка вже користується
автомобілем, отриманим через орган
соціального захисту населення
безоплатно чи на пільгових умовах (у
тому числі автомобілем, отриманим як
гуманітарна допомога), видається такій
особі за умови повернення органу
соціального захисту населення
автомобіля, яким вона користується, у
повній комплектності.

Разом із тим, судом першої інстанції
встановлено, що витрати за зберігання
транспортного засобу фактично
сплачені позивачем, який по суті не є
власником автомобіля чи уповноваженою
особою Департаменту соціального
захисту населення Хмельницької
обласної державної адміністрації -
власник автомобіля, на якого
законодавством і покладаються
відповідні витрати.

Факт сплати витрат саме позивачем
(інвалідом) підтверджують підпис
останнього на уніфікованій митній
квитанції МД-1 Серії КВ № 202187 від 16.09.2013
року (а.с.72), пояснення представника
Департаменту соціального захисту
населення Хмельницької обласної
державної адміністрації і показання
свідків. Колегія суддів апеляційного
суду звертає увагу на те, що чинним
законодавством взагалі не встановлено
та не покладено обов'язку сплачувати
витрати за зберігання на складі
митного органу фізичною
особою-інвалідом, що перебуває на
обліку для забезпечення автомобілем в
органах соціального захисту населення.

Як встановлено з письмових пояснень
Департаменту соціального захисту
населення ХОДА від 04.04.2014 р. (а.с. 25-26),
кошти за зберігання автомобілів на
складах митних органів Департаментом
не сплачувались, та не передбачені в
його кошторисі чинним законодавством.

Суд наголошує на тому, що дії та рішення
відповідача у спірних
взаємовідносинах підлягають перевірці
з огляду на чіткі критерії, визначені
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Конституції
України судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 129
Конституції України законність
випливає із принципу верховенства
права і, як загальна засада
судочинства. Сутність принципу
законності розкривається у ст. 9
Кодексу адміністративного судочинства
України, а саме - суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого: суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України. Відповідно до вимог
Кодексу адміністративного судочинства
України, в Україні суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Ставлення до громадян з обмеженими
можливостями здоров'я є характерною
ознакою цивілізованості держави та її
демократичності. Інваліди потребують
соціальної допомоги і соціального
захисту, а також виконання з боку
держави відповідних заходів для
забезпечення їх законодавчо
визначених прав.

Оскільки сума коштів за зберігання
транспортного засобу на складі
митниці, відповідно до норм чинного
законодавства, сплачується власником,
або уповноваженою особою, а фактично
була сплачена позивачем в сумі 17320 грн.,
який не є власником чи уповноваженою
особою, кошти підлягають поверненню на
користь ОСОБА_2 При цьому колегія
суддів апеляційного суду звертає
увагу, що за встановлених обставин
митний орган не позбавлений права
звернутися до Департаменту
соціального захисту населення ХОДА із
вимогою про сплату коштів (витрат) за
зберігання автомобіля на складі
митного органу, оскільки такі кошти,
всупереч покладеному обов'язку,
Департаментом фактично не
сплачувались.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Хмельницької
митниці Міндоходів, - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 05
травня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
23 червня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.