Справа № 2а-9031/11
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-9031/11 Головуючий у 1-й
інстанції: Золотоверхий О.І.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області на постанову
Лисянського районного суду Черкаської
області від 16.11.2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області про
оскарження бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Лисянського
районного суду Черкаської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області про оскарження
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії. Просила суд визнати
неправомірною відмову відповідача
щодо проведення перерахунку
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та доплати основної пенсії як
постраждалому від наслідків аварії на
ЧАЕС, зобов'язати відповідача
донарахувати та виплатити вказані
види соціальних виплат. Свої вимоги
мотивує тим, що відповідно до ст. ст. 39,
51, 52 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на доплату до
основної пенсії в розмірі 1 мінімальної
заробітної плати, а додаткова пенсія
повинна призначатися в розмірі 15 %
мінімальної пенсії за віком, також має
право на отримання щомісячної
компенсації за втрату годувальника в
розмірі 50% від мінімальної пенсії за
віком, але відповідачем вказані
виплати проводяться в значно нижчому
розмірі, тому позивач і просить
зобов'язати відповідача здійснити
відповідний перерахунок та виплату
пенсії та доплати до пенсії.

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 16.11.2011 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, оскаржувану постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200, КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст.195 КАС
України суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має право на перерахунок та
виплату доплати до пенсії, додаткової
пенсії та компенсації за втрату
годувальника, як особа віднесена до 4
категорії відповідно до ст. ст. 39, 51, 52
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку у
відповідача та має посвідчення
громадянина, який постійно проживає на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю 4
категорії, є пенсіонером по віку.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених
ч. 1 даної статті, у відповідності якій
дана доплата встановлюється в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до 4 категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

За змістом ст. 52 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком, незалежно
від пенсії, передбаченої
законодавством України.

За таких обставин правильними є
висновки суду першої інстанції, що
позивач має право на доплату до пенсії
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати та додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
15 % мінімальної пенсії за віком, а також
на отримання щомісячної компенсації за
втрату годувальника в розмірі 50% від
мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору, крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відтак, доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним, а тому
підстав для її задоволення немає.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198,
200, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області - залишити
без задоволення, а постанову
Лисянського районного суду Черкаської
області від 16.11.2011 року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська
Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.