Справа № 224/509/14-а
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова Ю.П.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
справа №224/509/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду в
складі: судді-доповідача Старосуда М.І.,
суддів Арабей Т.Г., Василенко Л.А., при
секретарі судового засідання Варчук
О.М., за участю представника
відповідача Гніденко І.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Дебальцеве Донецької області на
постанову Дебальцівського міського
суду Донецької області від 05 травня 2014
року у справі № 224/509/14-а за позовом
ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду
України в м. Дебальцеве Донецької
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В
И Л А:

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом, в якому зазначила, що вона має
статус вдови ліквідатора наслідків
аварії на ЧАЄС 1 категорії, інваліда 1
групи ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року від захворювання, що пов'язане з
ліквідацією аварії на ЧАЄС. 03 вересня
2013 року вона звернулася із заявою до
відповідача про перехід з пенсії за
віком на пенсію по втраті годувальника.
Однак, рішенням УПФУ в м. Дебальцеве
Донецької області № 66 від 06.09.2013 їй було
відмовлено в переході з пенсії за віком
на пенсію по втраті годувальника, тому
просить задовольнити позовні вимоги.

Постановою Дебальцевського міського
суду Донецької області від 05 травня 2014
року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнана
неправомірною відмова управління
Пенсійного фонду України в м.
Дебальцеве в переведенні ОСОБА_3 з
пенсії за віком на пенсію у зв'язку із
втратою годувальника.

Визнано протиправним та скасовано
рішення управління Пенсійного фонду
України в м. Дебальцеве Донецької
області № 66 від 06.09.2013 року про відмову
в переході з пенсії за віком на пенсію у
зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_3
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Дебальцеве Донецької
області перевести ОСОБА_3 з пенсії за
віком на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника з 03 вересня 2013 року на
підставі ч.1 ст. 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» на
підставі довідки № 6/331 від 26.01.2012 року і
довідки без номера від 29.03.2007 року,
виданих ВАТ «Дебальцівський завод
металургійного машинобудування».

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволені позовних
вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
зазначене переведення є недоцільним,
оскільки основний розмір пенсії у
зв'язку із втратою годувальника,
визначений відповідно до п. 11 «Порядку
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», затвердженого Постановою
КМУ від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян»,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (1/2 пенсії
по інвалідності померлого
годувальника, встановленої в
мінімальному розмірі без урахування
заробітної плати за роботу в зоні
відчуження (894*180%)*1/2=804 грн. 60 коп.) менше
розміру пенсії за віком, визначеного
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» - 1100 грн. 27 коп.

Вивчивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
здійснюючи апеляційний перегляд в
межах апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
позивач ОСОБА_3 з 24 квітня 1998 року по 30
квітня 2013 року перебувала у шлюбі з
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Позивач ОСОБА_3 була дружиною померлого
громадянина із числа ліквідаторів 1
категорії, смерть якого пов'язана із
Чорнобильською катастрофою.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 отримував пенсію по
інвалідності, що настала внаслідок
Чорнобильської катастрофи з 26.10.1993
року, а з 01.01.2012 року розмір його пенсії
був перерахований відповідно до
Постанови №1210 за матеріалами
пенсійної справи, із врахуванням
середньомісячного заробітку для
обчислення пенсії згідно довідки від
29.03.2007 б/н, виданої ВАТ "Дебальцівський
завод металургійного машинобудування"
із сумою заробітної плати в липні 1987
року - 2135 руб. 42 коп.

На запит відповідача від 10.12.2011 року
вказаним підприємством була надана
довідка від 26.01.2012 № 6/331, в якій сума
заробітної плати за липень 1987 року
відповідала сумі, зазначеній у довідці
від 29.03.2007 б/н - 2135 руб. 42 коп.

04.07.2012 року ВАТ "Дебальцівський завод
металургійного машинобудування" було
ліквідоване, а документи передані до
архівного відділу Дебальцівської
міської ради.

03.09.2013 року ОСОБА_3 звернулась до
управління Пенсійного фонду України в
м. Дебальцеве Донецької області з
заявою про перехід з пенсії за віком на
пенсію по втраті годувальника.

04.09.2013 року працівниками УПФУ в
м.Дебальцеве проведено перевірку
достовірності довідок про заробітну
плату б/н від 29.03.2007 року та № 6/331 від
26.01.2012 року, якою встановлено
відсутність документів, що
підтверджують виплату суми
нарахованої заробітної плати згідно
наказу № 12 від 05.04.2003 року та
відсутність положення про преміювання.

06.09.2013 року рішенням №66 відповідач
відмовив позивачу в переході з пенсії
за віком на пенсію по втраті
годувальника відповідно до статті 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», так як мінімальний розмір
пенсії з 03.09.2013 року, обчислений
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
складає 894 грн., що є меншим за розмір
пенсії за віком, обчислений відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» - 1100,27 грн.

Колегія суддів зазначає, що основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я визначає Закон України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796). Цей закон створює єдиний
порядок визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення. Зазначеним
Законом передбачено визначення
статусу осіб, які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС, порядок
визначення статусу та віку виходу на
пенсію, розмірів пенсії по
інвалідності та у зв'язку з втратою
годувальника. Порядок обчислення
розмірів пенсій та їх виплату, строки
призначення пенсій та порядок їх
перерахунку регулює Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ст. 54 Закону № 796 та
пункту 1 Порядку обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011
року № 1210, пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи можуть
призначатися за бажанням громадянина
із заробітку, одержаного за роботу в
зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який
визначається згідно з законодавством.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України № 1210, пенсії учасникам
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, які працювали в зоні
відчуження у 1986-1990 роках призначаються
виходячи із заробітної плати, яку вони
одержували за основним місцем роботи з
урахуванням фактично відпрацьованого
часу у зоні відчуження, характеру
виконання роботи, місця і тривалості
робочого дня (незалежно від періоду
проведення розрахунку оплати праці за
умови, якщо такий розрахунок проведено
на підставі первинних документів про
місце роботи і тривалість робочого дня,
згідно сумарної кратності оплати
праці, встановленої у відповідні
періоди за зонами небезпеки: у Ш - 5, у П -
4. у 1 - 3). При цьому, у всіх випадках,
заробітна плата для розрахунку пенсії
не повинна бути нижчою від фактично
одержаної суми у зазначений період.

Порядок оплати праці робітникам, які
брали участь у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС був наступний:

оплата проводилася за підвищеними до
100% тарифними ставками (посадовими
окладами) - Постанова ЦК КПРС, Президії
Верховної ради СРСР, ВЦСПС № 524-156 від 1986
року та Постанова Ради Міністрів УРСР
№ 165-5;

премії, заохочення, винагороди
нараховуються на збільшенні до 100%
тарифної ставки (посадового окладу) з 6
годинним робочим днем - Постанова
Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦСПС
№ 153/10-43 від 07.05.1986 року;

оплата праці працівників, зайнятих у Ш,
П, 1 зонах небезпеки проводиться
відповідно у 4-х, 3-х, 2-х кратному розмірі
понад середньо місячної зарплати,
виходячи з тарифної ставки (окладу),
встановленою за місцем роботи -
Розпорядження РМ СРСР № 964 від 17.05.1986
року, Постанова ВЦСПС № 665-195 від 05.06.1986
року;

встановлена додаткова оплата праці в
нічний час у розмірі 35% годинної
тарифної ставки (окладу) за кожну
годину роботи в нічний час, і
максимальний розмір премії 60% тарифної
ставки (окладу) за місяць, і оплата в
подвійному розмірі вихідних та
святкових днів - Постанова РМ СРСР,
ВЦСПС № 695 від 05.06.1986 року і Постанова ВР
УРСР, Укрпрофради № 207-7 від 10.06.1986 року.

Запроваджувалась одноразова премія за
рахунок коштів, що виділялись Мінфіном
СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження
Міненерго СРСР для заохочення
працівників підприємств, незалежно від
їх відомчого підпорядкування. Розмір
премії, що виплачувалась одному
працівнику, не повинен був
перевищувати 400 крб. (підпункт 3 п.1
Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від
10.06.1986 року № 207-7), порядок виплати
премії визначено Розпорядженням РМ
СРСР №1512-р від 24.06.1986 року.

У відповідності з Постановою Ради
Міністрів УРСР № 523 від 30.05.1986 року
зазначена премія більше 400 крб. на
місяць) додається до суми заробітку, із
розміру якого призначається пенсія.

Відповідно до Рішення Урядової комісії
№ 351 від 02.02.1987 року премія за основні
результати господарської діяльності
начислялась в зоні ЧАЕС на заробітну
плату, виходячи із підвищених не більше
як у 2 рази тарифних ставок, посадових
окладів.

Відповідно до Постанови Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦСПС № 153/10-43 від
07.06.1986 року премія за роботу в зоні ЧАЕС
виплачувалась у відповідності з
діючими системами преміювання. Було
дозволено підвищувати премії до 60%
тарифної ставки (окладу) на місяць (пп.4
п.1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради №
207-7 від 10.06.1986 року).

Отже, якщо учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС донараховано
заробіток за роботу в зоні відчуження,
але в архівний відділ не передані
документи, підтверджуючі отримання
ліквідатором додатково нарахованої
суми, це не позбавляє його права на
призначення пенсії із заробітку у зоні
відчуження.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
пенсія годувальнику вже була
призначена і виплачувалася виходячи
саме з заробітної плати, яка зазначена
в довідках б/н від 29.03.2007 року та № 6/331
від 26.01.2012 року, виданих ВАТ
«Дебальцівський завод металургійного
машинобудування» про період його
знаходження у зоні відчуження та про
розмір заробітної плати з врахуванням
премії.

А частиною 4 статті 54 Закону № 796
передбачено, що пенсія в разі втрати
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (при цьому дітям пенсія
призначається незалежно від того, чи
були вони на утриманні годувальника), у
розмірі: на одного непрацездатного
члена сім'ї - 50 процентів пенсії по
інвалідності померлого годувальника.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що у відповідача були
відсутні підстави ревізувати
матеріали архівної пенсійної справи
ОСОБА_4 з метою здійснення перерахунку
розміру його пенсії для встановлення
можливості переведення позивача з
пенсії за віком на пенсію по втраті
годувальника.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про необхідність
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
останнього перевести позивача з пенсії
за віком на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, підстави для задоволення
апеляційної скарги та зміни або
скасування постанови суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Дебальцеве Донецької області на
постанову Дебальцівського міського
суду Донецької області від 05 травня 2014
р. у справі № 224/509/14-а - залишити без
задоволення.

Постанову Дебальцівського міського
суду Донецької області від 05 травня 2014
р. у справі № 224/509/14-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі - з 27.06.2014 року.

Колегія суддів
М.І. Старосуд

Т.Г. Арабей

Л.А.
Василенко