Справа № 2-а-2442/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
Справа №
876/3988/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області від 21
березня 2013 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Городоцької районної державної
адміністрації про перерахунок та
виплату щорічної допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

До Городенківського районного суду
Івано-Франківської області надійшла
заява ОСОБА_1 про зміну способі і
порядку виконання постанови
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області від 12
березня 2012 року, в якій (із врахуванням
наступних уточнень та змін, поданих її
представником ОСОБА_3) заявниця просила
змінити спосіб виконання судового
рішення по справі № 2-а-/2442/11 на
«стягнути із управління праці та
соціального захисту населення
Городенківської районної державної
адміністрації щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік на користь
ОСОБА_1 кошти в сумі 5615 грн.», в
обґрунтування заявлених вимог
покликається на те, що згідно ухвали
суду від 31.10.13 р. проведено заміну
сторони у виконавчому провадженні
замість ОСОБА_2 на правонаступника
ОСОБА_1.

Ухвалою Городенківського районного
суду Івано-Франківської області від 21
березня 2013 року відмовити в
задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну
способу виконання рішення суду в
справі № 2а-2442/11 за позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Городенківської
районної державної адміністрації про
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 як
інваліду Чорнобиля другої групи.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржила ОСОБА_1, яка в поданій
апеляційній скарзі, покликаючись на
грубек порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржувану ухвалу скасувати, позов
задоволити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Постановою Городенківського районного
суду Івано-Франківської області від 10
травня 2011 року адміністративний позов
ОСОБА_2 задоволено, визнано
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Городенківської районної державної
адміністрації щодо відмови у
перерахунку та виплаті позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ч. 4 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної
разової допомоги на оздоровлення, як
інваліду Чорнобиля 2-ї групи, за 2010 рік у
розмірі встановленому ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням раніше виплачених сум.
Постанова Городенківського районного
суду набрала законної сили 06.06.2011 р.
Виконавчий лист, що виданий 14.06.2011 р.,
ОСОБА_2 отримав в суді 23.06.2011 р. Оскільки
стягувач помер, постановою ст.
державного виконавця виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-а-/2442/11закінчене.
Ухвалою Городенківського районного
суду від 31.10.2013 р. замінено сторону
виконавчого провадження за виконавчим
листом по справі № 2-а-2442/11, стягувача
ОСОБА_2 замінено на його
правонаступника - ОСОБА_1.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини рішення
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області від 10
травня 2011 року та синтез наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин ОСОБА_1 просить
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цього рішення. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання рішення суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання рішення суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, тому
відсутні підстави для зміни способу
виконання рішення суду першої
інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої
допомоги, яка нарахована у разі
виконання рішення адміністративного
суду, відноситься до юрисдикції
цивільних судів.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.
ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205,
ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Городенківського
районного суду Івано-Франківської
області від 21 березня 2013 року у справі
№ 2а-2442/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська