Справа № 2а/2570/2462/12
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/800/35814/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Ліпського Д.В., Пасічник
С.С.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Чернігівської області, третя особа -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ніжині та Ніжинському районі
Чернігівської області про визнання дій
незаконними та скасування постанови,

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Ніжині та
Ніжинському районі Чернігівської
області на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 6 червня 2013 року,

встановив:

В лютому 2013 року ОСОБА_4 пред'явив позов
до Відділу державної виконавчої служби
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції Чернігівської області (далі -
ВДВС Ніжинського МРУЮ) про визнання
незаконними дій щодо відкриття
виконавчого провадження та скасування
постанови від 25.12.2012 р. ВП № 35772441
про відкриття виконавчого провадження.

Позов обґрунтував тим, що державний
виконавець безпідставно відкрив
виконавче провадження з виконання
вимоги управління Пенсійного фонду про
стягнення боргу зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
оскільки статтею 106 Закону України від
09.07.2003 р. № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" із змінами, внесеними
Законом України від 07.07.2011 р. № 3609-VI,
передбачено, що примусові стягнення
органами виконавчої служби за несплату
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
фізичними особами-підприємцями, які
обрали особливий спосіб оподаткування,
не застосовуються.

Чернігівський окружний
адміністративний суд постановою від 28
лютого 2013 року відмовив у задоволенні
позову.

Київський апеляційний
адміністративний суд постановою від 6
червня 2013 року скасував постанову суду
першої інстанції та ухвалив нове
рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в м. Ніжині та
Ніжинському районі Чернігівської
області просить скасувати постанову
суду апеляційної інстанції та залишити
в силі постанову суду першої інстанції.
Посилається на порушення апеляційним
судом статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та абзацу 5 пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що постановою
старшого державного виконавця ВДВС
Ніжинського МРУЮ від 25.12.2012 р. ВП № 35772441
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ніжині та Ніжинському районі
Чернігівської області від 04.10.2011 р. №
Ф-3385У про стягнення з ОСОБА_4 боргу зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1742,80 грн.

Згідно з пунктом 8 частини другої
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження" державною виконавчою
службою підлягають виконанню рішення
інших органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Частиною третьою статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", яка
була чинною до 01.01.2011 р., передбачалось,
що вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом, що підлягає
примусовому виконанню державною
виконавчою службою в разі якщо
страхувальник протягом десяти робочих
днів після отримання вимоги не сплатив
зазначену у вимозі суму недоїмки або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду з позовом про стягнення недоїмки.

З 01.01.2011 р. набрав чинності Закон
України від 08.07.2010 р. № 2464-VI "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Підпунктом 12 пункту 11 Прикінцевих та
перехідних положень цього Закону
виключено частину третю статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Водночас абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих
та перехідних положень вказаного
Закону встановлено, що стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Крім того, відповідно до частин
четвертої і п'ятої статті 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (в редакції,
чинній до 11.08.2013 р.) вимога
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату платником єдиного
внеску недоїмки є виконавчим
документом, який виконується державною
виконавчою службою в порядку,
встановленому законом.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції дійшов помилкового висновку,
що після 01.01.2011 р. збережено лише
судовий порядок стягнення органом
Пенсійного фонду недоїмки із страхових
внесків та що після вказаної дати
вимога органу Пенсійного фонду не є
виконавчим документом.

У зв'язку з цим правильним є висновок
суду першої інстанції щодо
правомірності оскаржуваної постанови
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання вимоги
управління Пенсійного фонду про сплату
недоїмки.

Посилання позивача на абзац другий
частини п'ятнадцятої статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
доповнений згідно із Законом України
від 07.07.2011 р. № 3609-VI, відповідно до якого
фінансові санкції (штраф, пеня) та
адміністративні стягнення, а також
примусові стягнення органами
виконавчої служби за несплату внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування фізичними
особами-суб'єктами підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування, не
застосовуються, обґрунтовано визнані
судами обох інстанцій безпідставними,
оскільки ця норма не стосується
стягнення основної суми боргу.

Виходячи з приписів статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалене відповідно до
закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ніжині та
Ніжинському районі Чернігівської
області задовольнити.

Скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 6 червня 2013 року та залишити в силі
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Ліпський Д.В. Пасічник
С.С.