Справа № 2а-10254/12/1370
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
Справа №
1248/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
24.12.2012 року в справі за позовом ОСОБА_1
до Завідувача відділу опрацювання
звернень громадян Адміністрації
Президента України С. Конюхова про
визнання права, встановлення наявності
чи відсутності повноважень, визнання
протиправними дій та зобов'язання до
вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Завідувача відділу опрацювання
звернень громадян Адміністрації
Президента України С. Конюхова про
визнання права, встановлення наявності
чи відсутності повноважень, визнання
протиправними дій та зобов'язання до
вчинення дій.

Львівський окружний адміністративний
суд постановою від 24.12.2012 року в
задоволенні позову відмовив повністю.

Дане судове рішення оскаржив в
апеляційному порядку позивач, який
просить його скасувати та винести нове
про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на порушення судом
першої інстанції вимог матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
встановленим обставинам справи,
суперечності висновків суду.

Сторони правом на участь у судовому
засіданні не скористалися, у зв'язку з
чим справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

В справі встановлено, що ОСОБА_1 на ім'я
Президента України надіслав скаргу від
08.10.2012 року у якій зазначив про
порушення Кабінетом Міністрів України
його прав, шляхом прийняття постанови
від 13.02.2008 року № 45 «Про Затвердження
Порядку проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» та внесення змін
до постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року № 393»,
просив Президента України скасувати
постанову Кабінету Міністрів України
№ 45 від 13.02.2008 року та звернутися до
Конституційного Суду України з
поданням про її відповідність
Конституції України
(конституційність).

Скарга ОСОБА_1 від 08.10.2012 року листом від
29.10.2012 року № 22/114306-13К за підписом
Керівника Управління з питань звернень
громадян Ханюка В.А. надіслана до
Міністерства юстиції України для
розгляду та перевірки відповідно до
компетенції, з проханням повідомити
скаржника та Адміністрацію Президента
України про результати такого
розгляду.

Листом № 22/114306-13К від 29.10.2012 року за
підписом завідувача відділу
опрацювання звернень громадян С.
Конюхова скаржника повідомлено про
надіслання його скарги від 08.10.2012 року
згідно з частиною 3 статті 7 Закону
України «Про звернення громадян» до
Міністерства юстиції України для
розгляду відповідно до компетенції.
Вказаним листом ОСОБА_1 повідомлено
також про те, що стаття 12 Закону України
«Про звернення громадян» встановлює,
що його дія не поширюється на порядок
розгляду заяв і скарг, встановлений
Кодексом адміністративного
судочинства України, а частина третя
статті 16 цього Закону встановлює, що
скарги на рішення вищих державних
органів вирішуються в судовому
порядку. Також зазначено, що оскільки
Кабінет Міністрів України статтею 113
Конституції України визначений вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, а ОСОБА_1 вважає, що прийнятою
постановою від 13.02.2008 № 45 Кабінет
Міністрів України порушив його права,
то скаргу на постанову відповідно до
частини третьої статті 16 та Кодексу
адміністративного судочинства України
він має право самостійно подати до суду
у встановленому порядку. Повідомлено,
що Міністерство юстиції України, яке є
головним органом у системі центральних
органів виконавчої влади з формування
та забезпечення реалізації державної
правової політики, відповідно до свого
положення здійснює правову експертизу
проектів актів законодавства, які
подаються на розгляд Кабінету
Міністрів України, розробляє
пропозиції щодо вдосконалення
законодавства та надає роз'яснення з
питань, пов'язаних із своєю діяльністю,
таким чином скарга відповідно до
частини третьої статті 7 Закону України
«Про звернення громадян» надіслана до
Міністерства юстиції України для
розгляду відповідно до компетенції.

За результатами розгляду та перевірки
скарги ОСОБА_1 від 08.10.2012 року,
Міністерство юстиції України листами
від 26.11.2012 року № Б-20949/11 повідомило
Адміністрацію Президента України та
скаржника про те, що підстав для
скасування постанови Кабінету
Міністрів України від 13.02.2008 року № 45
«Про затвердження Порядку проведення
перерахунку пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» та внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року № 393» не знайдено, оскільки
постанова прийнята Кабінетом
Міністрів України в межах повноважень
та відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб». Також Міністерство юстиції
України в своєму листі надало ОСОБА_1
роз'яснення з питань перерахунку
пенсій особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, які
відповідають встановленим обставинам
справи.

Так, відповідно до статті 40 Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів
регулює Закон України «Про звернення
громадян».

Згідно з преамбулою цей Закон також
забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
у разі порушення.

Звернення громадян, відповідно до
статті 5 Закону України «Про звернення
громадян», адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і
подані у встановленому порядку,
підлягають відповідно до ч. 1 ст. 7
Закону України «Про звернення
громадян» обов'язковому прийняттю та
розгляду, а якщо питання, порушені в
одержаному органом державної влади,
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, об'єднаннями громадян або
посадовими особами зверненні, не
входять до їх повноважень, воно згідно
з частиною 3 цієї ж статті в термін не
більше п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про звернення громадян» (із змінами,
внесеними згідно із Законами № 653-XIV від
13.05.99 року, № 1294-IV від 20.11.2003 року, № 4054-VI
від 17.11.2011 року) дія цього Закону не
поширюється на порядок розгляду заяв і
скарг громадян, встановлений
кримінально-процесуальним,
цивільно-процесуальним, трудовим
законодавством, законодавством про
захист економічної конкуренції,
законами України «Про судоустрій і
статус суддів» та «Про доступ до
судових рішень», Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Згідно з ч. 1 статті 16 цього Закону
скарга на дії чи рішення органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Статтею 18 Закону України «Про
звернення громадян» визначено, що
громадянин, який звернувся із заявою чи
скаргою до органів державної влади,
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, об'єднань громадян,
засобів масової інформації, посадових
осіб, має право, зокрема, одержати
письмову відповідь про результати
розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про звернення громадян» органи
державної влади, їх керівники та інші
посадові особи при розгляді заяви чи
скарги в межах своїх повноважень
зобов'язані об'єктивно, всебічно і
вчасно перевіряти їх, забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень, письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення.

Статтею 6 Конституції України
закріплено, що державна влада в Україні
здійснюється на засадах її поділу на
законодавчу, виконавчу та судову.

Згідно ст. 102 Конституції України,
Президент України є гарантом
державного суверенітету,
територіальної цілісності України,
додержання Конституції України, прав і
свобод людини і громадянина.

Повноваження Президента України, як
зазначав у своїх рішеннях
Конституційний суд України (рішення
від 10 квітня 2003 року № 7-рп/2003, від 07
квітня 2004 року № 9-рп/2004Ю від 16 травня 2007
року № 1-рп/2007, від 02 жовтня 2008 року №
19-рп/2008), визначаються виключно
Конституцією України.

У статті 106 Конституції України
визначено перелік повноважень
Президента України. Відповідно до цієї
норми Президент України: 1) забезпечує
державну незалежність, національну
безпеку і правонаступництво держави; 2)
звертається з посланнями до народу та
із щорічними і позачерговими
посланнями до Верховної Ради України
про внутрішнє і зовнішнє становище
України; 3) представляє державу в
міжнародних відносинах, здійснює
керівництво зовнішньополітичною
діяльністю держави, веде переговори та
укладає міжнародні договори України; 4)
приймає рішення про визнання іноземних
держав; 5) призначає та звільняє глав
дипломатичних представництв України в
інших державах і при міжнародних
організаціях: приймає вірчі і
відкличні грамоти дипломатичних
представників іноземних держав; 6)
призначає всеукраїнський референдум
щодо змін Конституції України
відповідно до статті 156 цієї
Конституції, проголошує
всеукраїнський референдум за народною
ініціативою; 7) призначає позачергові
вибори до Верховної Ради України у
строки, встановлені цією Конституцією;
8) припиняє повноваження Верховної Ради
України, якщо протягом тридцяти днів
однієї чергової сесії пленарні
засідання не можуть розпочатися; 9)
призначає за згодою Верховної Ради
України Прем'єр-міністра України;
припиняє повноваження Прем'єр-міністра
України та приймає рішення про його
відставку; 10) призначає за поданням
Прем'єр-міністра України членів
Кабінету Міністрів України, керівників
інших центральних органів виконавчої
влади, а також голів місцевих державних
адміністрацій та припиняє їхні
повноваження на цих посадах; 11)
призначає за згодою Верховної Ради
України на посаду Генерального
прокурора України та звільняє його з
посади; 12) призначає половину складу
Ради Національного банку України; 13)
призначає половину складу
Національної ради України з питань
телебачення і радіомовлення; 14)
призначає на посади та звільняє з посад
за згодою Верховної Ради України
Голову Антимонопольного комітету
України, Голову Фонд) державного майна
України, Голову Державного комітету
телебачення і радіомовлення України; 15)
утворює, реорганізовує та ліквідовує
за поданням Прем'єр-міністра України
міністерства та інші центральні органи
виконавчої влади, діючи в межах коштів,
передбачених на утримання органів
виконавчої влади; 16) скасовує акти
Кабінету Міністрів України та акти
Ради міністрів Автономної Республіки
Крим; 17) є Верховним
Головнокомандувачем Збройних Сил
України; призначає на посади та
звільняє з посад вище командування
Збройних Сил України, інших військових
формувань; здійснює керівництво у
сферах національної безпеки та оборони
держави: 18) очолює Раду національної
безпеки і оборони України; 19) вносить до
Верховної Ради України подання про
оголошення стану - війни та приймає
рішення про використання Збройних Сил
України у разі збройної агресії проти
України; 20) приймає відповідно до
закону рішення про загальну або
часткову мобілізацію та введення
воєнного стану в Україні або в окремих
її місцевостях у разі загрози нападу,
небезпеки державній незалежності
України; 21) приймає у разі необхідності
рішення про введення в Україні або в
окремих її місцевостях надзвичайного
стану, а також оголошує у разі
необхідності окремі місцевості
України зонами надзвичайної
екологічної ситуації - з наступним
затвердженням цих рішень Верховною
Радою України; 22) призначає третину
складу Конституційного Суду України; 23)
утворює суди у визначеному законом
порядку; 24) присвоює вищі військові
звання, вищі дипломатичні ранги та інші
вищі спеціальні звання і класні чини; 25)
нагороджує державними нагородами;
встановлює президентські відзнаки та
нагороджує ними; 26) приймає рішення про
прийняття до громадянства України та
припинення громадянства України, про
надання притулку в Україні; 27) здійснює
помилування; 28) створює у межах коштів,
передбачених у Державному бюджеті
України, для здійснення своїх
повноважень консультативні, дорадчі та
інші допоміжні органи і служби; 29)
підписує закони, прийняті Верховною
Радою України; 30) має право вето щодо
прийнятих Верховною Радою України
законів із наступним поверненням їх на
повторний розгляд Верховної Ради
України; 31) здійснює інші повноваження,
визначені Конституцією України.

Статтею 150 Конституції України
передбачено, що до повноважень
Конституційного Суду України належить
вирішення питань про відповідність
Конституції України (конституційність)
законів та інших правових актів
Верховної Ради України; актів
Президента України; актів Кабінету
Міністрів України; правових актів
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим. Ці питання розглядаються за
зверненнями: Президента України; не
менш як сорока п'яти народних депутатів
України; Верховного Суду України;
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини; Верховної Ради
Автономної Республіки Крим.

Серед повноважень Президента України,
які визначені статтею 106 Конституції
України, не передбачено права Глави
держави передавати їх іншим особам або
органам, а також перебирати на себе
повноваження інших органів.

Пунктом 28 статті 106 Конституції України
визначено, що Президент України
створює у межах коштів, передбачених у
Державному бюджеті України, для
здійснення своїх повноважень
консультативні, дорадчі та інші
допоміжні органи і служби.

Указом Президента України від 02.04.2010 №
504/2010 затверджено Положення про
Адміністрацію Президента України (далі
по тексту Положення), згідно п. 1 якого
Адміністрація Президента України є
постійно діючим допоміжним органом,
утвореним Президентом України
відповідно до пункту 28 частини першої
статті 106 Конституції України.

Адміністрація у своїй діяльності
керується Конституцією України,
законами України, актами Президента
України, Кабінету Міністрів України,
міжнародними договорами України,
укладеними в установленому порядку,
цим Положенням, а також
розпорядженнями Глави Адміністрації
Президента України.

Підпунктом 20 пункту 4 Положення
передбачено, що Адміністрація
Президента України відповідно до
покладених на неї завдань організовує
прийом громадян, які звертаються до
Президента України, розгляд звернень
громадян, а також звернень органів
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян (у тому числі політичних
партій, професійних спілок),
підприємств, установ, інших
організацій, здійснює облік і аналіз
таких звернень, на основі аналізу
звернень розробляє та подає
Президентові України пропозиції щодо
розв'язання порушених у них проблем.

Відповідно до Положення про
Міністерство юстиції України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 395/2011,
Міністерство юстиції є головним
органом у системі центральних органів
виконавчої влади з формування та
забезпечення реалізації державної
правової політики, відповідно до свого
положення здійснює правову експертизу
проектів актів законодавства, які
подаються на розгляд Кабінету
Міністрів України, розробляє
пропозиції щодо вдосконалення
законодавства та надає роз'яснення з
питань, пов'язаних із своєю діяльністю.

Отже є вірним висновок суду першої
інстанції, що, враховуючи положення
Закону України «Про звернення
громадян», посадові особи Управління з
питань звернення громадян
Адміністрації Президента України,
скеровуючи та повідомляючи про
скерування скарги ОСОБА_1 від 08.10.2012
року до Міністерства юстиції України,
діяли в межах повноважень,
передбачених ч. 3 ст. 7 Закону України
«Про звернення громадян».

Суд попередньої інстанції дійшов
правильного висновку, що завідувач
відділу опрацювання звернень громадян
Адміністрації Президента України С.
Конюхов при опрацюванні скарги
позивача від 08.10.2012 року діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, тому право позивача
на належний розгляд скарги ним не
порушено.

Також окружний суд обґрунтовано
зазначив, що при розгляді справи не
знайшли підтвердження доводи позивача
про недостовірність інформації, яка
міститься в листі завідувача відділу
опрацювання звернень громадян
Адміністрації Президента України
С.Конюхова, а незгода позивача із
відповіддю відповідача не може
вважатися протиправними діями суб'єкта
владних повноважень.

У суду першої інстанції були відсутні
підстави для зупинення провадження у
справі, про що просив позивач в позові.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Отже суд першої інстанції повно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку доказам, правильно
застосував норми матеріального і
процесуального права та прийшов до
обґрунтованого висновку про
необхідність відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.12.2012 року
в справі № 2а-10254/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.С. Затолочний

Судді :
В.М. Каралюс

З.М. Матковська