Справа № 727/11847/13-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Слободян Г.М.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Курка О.П., Мельник-Томенко Ж.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 25 лютого
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернівці
про зобов'язання донарахування та
виплату пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Чернівці з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівці про зобов'язання
донарахувати та виплатити пенсію у
зв'язку з втратою годувальника.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 25.02.2014 в
задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов. В
обґрунтуванні апеляційної скарги,
позивач посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що, на його думку,
призвело до неправильного вирішення
спору.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається
наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував пенсію у
зв'язку з втратою годувальника (матері
ОСОБА_3) з вересня 2005 р. по лютий 2013 р.
Пенсія виплачувалась на двох
утриманців: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 виповнилось 18
років. У зв'язку з тим, що позивач не
надав підтверджуючих документів про
навчання на денній формі, виплату
пенсії йому було припинено з 01 березня
2013 р. В подальшому, пенсія у зв'язку з
втратою годувальника виплачувалася
лише на одного утриманця - ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_3

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер їх батько - ОСОБА_5, а
отже, ОСОБА_2 набув статусу
дитини-сироти з 04 серпня 2013 р.

Згідно п.2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
дітям-сиротам до досягнення ними 23
років незалежно від того, навчаються
вони чи ні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» пенсія
у зв'язку з втратою годувальника
призначається з дня, що настає за днем
смерті годувальника, якщо звернення
про призначення такого виду пенсії
надійшло протягом 12 місяців з дня
смерті годувальника.

У вересні 2013 р. позивач звернувся до
пенсійного органу із заявою про
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника. Проте, пенсія йому була
призначена лише з 01 жовтня 2013 р., а не з
дня, що настає за днем смерті
годувальника, тобто не з ІНФОРМАЦІЯ_6.

За період з 01 березня 2013 р. по 30 вересня
2013 р. пенсію позивач не отримував.

Вважаючи дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернівцях
неправомірними, позивач звернувся з
заявою до відповідача, в якій просив
донарахувати йому пенсію у зв'язку з
втратою годувальника з дня, що настає
за днем смерті годувальника, тобто за
період з 04 серпня 2013 р. по 30 вересня 2013 р.
Проте, у відповіді на заяву, відповідач
зазначив, що пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається з дня, що
настає за днем смерті годувальника
лише в тому випадку, коли така пенсія
призначається вперше.

Вважаючи протиправною відмову
відповідача у донарахуванні пенсії у
зв"язку з втратою годувальника з дня, що
настає за днем смерті годувальника,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову виходив із того, що
позивачем не доведено правомірності
позовних вимог. Зокрема, виходячи з
встановлених по справі обставин, суд
першої інстанції вважає, що позивачем
не надано доказів щодо правомірності
проведеного розрахунку суми пенсії, що
підлягає стягненню з відповідача.
Таким чином, суд вважає, що
відповідачем правомірно виділено
ОСОБА_2 частку у призначеній пенсії у
зв"язку з втратою годувальника і
проведено окремо виплату, з першого
числа місяця що настає за місяцем у
якому надійшла заява (13.09.2013р.) про
виділення частки пенсії і проведено
виплату даного виду пенсії позивачу з
01.10 2013р.

Колегія суддів погоджується із даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідач, взявши до уваги вимоги ст. 36
Закону України "Про загальнообв"язкове
державне пенсійне страхування",
посилається на те, що з 01.09.2005 батьку
позивача за життя - ОСОБА_5 було
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника на двох утриманців -
ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

У зв'язку з досягненням
вісімнадцятирічного віку та не
наданням підтверджуючих документів
про навчання на денній формі, ОСОБА_2, з
01.03.2013 припинено виплату пенсії і
виплата пенсії проводилась на
утриманця ОСОБА_4. Після смерті батька
ОСОБА_5, ОСОБА_2 набув статусу круглої
сироти.

Таким чином, позивачу було роз"яснено,
що 13.09.2013р. він звернувся до відповідача
з заявою про виділення частки з пенсії,
а не призначення, що є продовженням
раніше вже призначеної пенсії,
вказуючи на те, що згідно вимог ст. 39
названого Закону на всіх членів сім"ї,
які мають право на пенсію у зв"язку з
втратою годувальника призначається
одна спільна пенсія і на вимогу члена
сім"ї із загальної суми пенсії
виділяється його частка, яка
виплачується окремо, що фактично і було
проведено відповідно до заяви від 13.09.
2013р.

З 01.10.2013року ОСОБА_2 було нараховано
пенсію в разі втрати годувальника
нарахована в розмірі 1025,55 грн., що
підтверджується довідкою Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернівцях
№ 7196 від 30.10. 2013р.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами, колегія суддів враховує
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому, дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Згідно ст. 39 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на всіх членів сім'ї, які
мають право на пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, призначається
одна спільна пенсія. На вимогу члена
сім'ї із загальної суми пенсії
виділяється його частка, яка
виплачується окремо. Виділення частки
пенсії провадиться з першого числа
місяця що настає за місяцем, у якому
надійшла відповідна заява.

Згідно з Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", для призначення
(продовження виплати) пенсії в разі
втрати годувальника, дитині, яка
досягла 18 років, потрібно надати
довідку навчального закладу про те, що
вона навчається за денною формою
навчання.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається з дня, що
настає за днем смерті годувальника,
якщо звернення про призначення такого
виду пенсії надійшло протягом 12
місяців з дня смерті годувальника.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається в
розмірі: на одного непрацездатного
члена сім'ї - 50 % пенсії за віком
померлого годувальника; на двох та
більше непрацездатних членів сім'ї - 100 %
пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками. Постановою
Кабінету Міністрів України від 16.07.08 №
654 «Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян» встановлено
мінімальний розмір пенсії по втраті
годувальника : на одного
непрацездатного члена сім'ї -100 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність (з 01.01.2013 р. -
894,00 грн.).; на двох 120 % (1072,80 грн.); на трьох
та більше 150 % прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність (1341,00
грн.). Дітям-сиротам пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається,
виходячи з розміру пенсії за віком
кожного з батьків.

За результатом апеляційного розгляду
справи, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідачем правомірно призначена
пенсія у зв"язку з втратою годувальника
ОСОБА_2, з виділенням його частки при
зверненні до відповідача, оскільки
встановлено, що по досягненню ОСОБА_2 18
років, йому було припинено виплату
пенсії по втраті годувальника і будь -
яких документів (довідок) її довіритель
про те, що він навчається на денній
формі навчання в навчальному закладі
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Чернівцях не надавав.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В силу ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи
до уваги, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку, та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, висновки суду
відповідають обставинам справи, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 25 лютого 2014 року, - без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Курко О. П.

Мельник-Томенко Ж. М.