Справа № 807/470/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 р.
Справа № 876/8973/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
25.04.2013 р. по справі за позовом Державної
податкової інспекції у м.Ужгороді
Закарпатської області Державної
податкової служби до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

встановив:

21.02.2013 року позивач - Державна податкова
інспекція у м. Ужгороді Закарпатської
області (надалі - ДПІ у м. Ужгороді)
звернулася до суду з позовною заявою до
відповідача суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(надалі - СПД ФО ОСОБА_1.) про стягнення з
відповідача на користь бюджету
податкового боргу у сумі 35021,33 грн. по
податку з доходів фізичних осіб (в тому
числі, пеня - 6117,34 грн.).

Позовні вимоги обґрунтовуються
нормами Податкового кодексу України та
наявністю винесеного ДПІ у м. Ужгороді
податкового повідомлення - рішення ДПІ
у м. Ужгороді, яким СПД ФО ОСОБА_1
визначено зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб у сумі 29073,99 грн.
Оскільки рішення не оскаржено в
адміністративному або судовому
порядку, визначена сума зобов'язання є
податковим боргом, який просять
стягнути в судовому порядку (разом із
нарахованою пенею у розмірі 6117,34 грн.,
яка стягується в тому ж порядку, що
передбачений для стягнення
податкового боргу).

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25.04.2013 р.
адміністративний позов задоволено
частково.

Стягнуто з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) до державного (місцевого)
бюджету за відповідним кодом бюджетної
класифікації податковий борг у сумі
29073,99 грн. (двадцять дев'ять тисяч
сімдесят три гривні дев'яносто дев'ять
копійок) по податку на доходи з
фізичних осіб.

В задоволенні позову в іншій частині
позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки податковий борг у сумі 29073,99
грн. визначений податковим
повідомленням - рішенням ДПІ у м.
Ужгороді від 28.03.2012 року за № , а
податкове повідомлення - рішення
відповідачем не оскаржене в
адміністративному або судовому
порядку, сума боргу добровільно до
державного (місцевого) бюджету не
сплачена - позовні вимоги підлягають
до часткового задоволенню на підставі
пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 ПК України, відтак слід
стягнути з СПД ФО ОСОБА_1 податковий
борг у сумі 29073,99 грн. по податку на
доходи фізичних осіб.

Суд зазначив, що ДПІ у м. Ужгороді
доведено правомірність стягнення СПД
ФО ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 29073,99
грн. по податку на доходи фізичних
осіб, вимоги позову в частині стягнення
податкового боргу у сумі 29073,99 грн.
відповідають вимогам законодавства та
встановленим в судовому засіданні
обставинам справи, підтвердженими
належними та допустимими доказами, в
той же час ДПІ у м. Ужгороді не
доведено правомірність нарахування
пені та, відповідно наявність підстав
для стягнення такої, у зв'язку з чим
позов ДПІ у м. Ужгороді підлягає до
задоволення частково - в частині
стягнення з СПД ФО ОСОБА_1 податкового
боргу у сумі 29073,99 грн.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи, з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зокрема посилається
на те, що нарахована за наслідками
перевірки заборгованість не базується
на жодних документальних
підтвердженнях та визначена
працівником податкового органу на свій
розсуд без будь-яких підтверджень,
оскільки, сума вираховувалась як
платнику, що перебуває на загальній
системі оподаткування, яким до 01.01.2012
року відповідач не являлась. Відтак,
позивачем під час проведення перевірки
та складання акту використано факти та
обґрунтування, які не підпадали під дію
системи оподаткування, яка була
законно обрана відповідачем та
підтверджувалась рядом правових
документів, зокрема рішень
компетентних судів.

Крім того, апелянт вважає, що ДПІ у м.
Ужгороді пропущено встановлений КАС
України строк для звернення до суду з
адміністративним позовом, оскільки,
заборгованість виникла в 2009-2010 роках,
то звернутись із позовом необхідно
було протягом шести місяців з дня
виникнення правових підстав. Такою
підставою є не акт перевірки, а факт
закінчення фінансового року та подача
відповідачем щоквартальних звітів,
останній з яких за 2010 рік подано 05.01.2011
року. Таким чином, на думку апелянта,
позивачем пропущено строк на звернення
до суду.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін, з
наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, Ужгородським міськвиконкомом
видано ОСОБА_1 Свідоцтво про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи, дата
реєстрації 24.01.2002 року та присвоєно
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до довідки № 278/19-1 від 21.04.2003
року ОСОБА_1 взято на облік у ДПІ у
м.Ужгороді 21.04.2003 року, як платника
податків (а.с.7 звор.).

Із матеріалів справи слідує, що
проведеною ДПІ у м. Ужгороді
документальною позаплановою
перевіркою дотримання вимог
податкового законодавства приватним
нотаріусом ОСОБА_1 за період з 01.01.2009
року по 31.12.2010 року встановлено
порушення :

-пп. а) п.19.1., пп. б) п.19.2 ст. 19 Закону
України від 22.05.2003 року № 889-ІV "Про
податок з доходів фізичних осіб";
ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992 року № 13/92 "Про
прибутковий податок з громадян" в
частині неведення обліку доходів та
витрат, не подання податкової
декларації про доходи за 2009 та 2010 рік,
не подання звітів з ф. 1 ДФ, внаслідок
чого донараховано 29073,99 грн. податку на
доходи фізичних осіб, в т.ч. за 2009р. -
17887,19 грн., за 2010р. - 11186,80 грн. (акт ДПІ у м.
Ужгороді від 15.03.2012 року № 635/17-319/НОМЕР_1,
а.с.10-13).

На підставі акту від 15.03.2012 року №
635/17-319/НОМЕР_1, 28 березня 2012 року ДПІ у м.
Ужгороді прийнято податкове
повідомлення - рішення № , яким
СПД ФО ОСОБА_1 збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, у сумі 29073,99 грн.
(а.с. 14).

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 67
Конституції України та статті 16
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI (набрав чинності з 01.01.2011
року, тобто, станом на час винесення
податкового повідомлення - рішення та
звернення з позовом до суду, надалі - ПК
України), кожен зобов'язаний сплачувати
податки, збори, інші обов'язкові
платежі до держбюджету в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст. 17 ПК України
встановлено, що податковий борг - це
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання .

Згідно пп.54.5 п.5.4 ст. 54 ПК України, якщо
згідно з нормами цієї статті сума
грошового зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у
разі визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 п.54.3
ст.54 ПК України, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу. У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Згідно п. 58.2 ст. 58 ПК України, податкове
повідомлення-рішення надсилається
(вручається) за кожним окремим
податком, збором. Податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) фізичній особі,
якщо його вручено їй особисто чи її
законному представникові або
надіслано на адресу за місцем
проживання або останнього відомого її
місцезнаходження фізичної особи з
повідомленням про вручення (п.58.3 ПК
України).

В контексті наведеного, колегіє суддів
встановлено, що в матеріалах справи
міститься копія повідомлення про
отримання рекомендованого поштового
відправлення (а.с.14, на звороті), згідно
якого СПД ФО ОСОБА_1 отримано 30.03.2012 року
направлену ДПІ у м. Ужгороді 29.03.2012 року
кореспонденцію за адресою: АДРЕСА_2 (за
адресою, згідно Свідоцтва про державну
реєстрацію СПД ФО ОСОБА_1, а.с.7).

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено,
що у разі коли платник податків не
сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Слід зазначити, що аналогічна норма
передбачалась також пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6
Закону "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ
(втратив чинність з 01.01.2011 року, чинний
та в редакції Закону станом на час
направлення податкових вимог), згідно
якого - при не сплаті узгодженої суми
податкового зобов'язання - податковий
орган надсилає платнику податків
податкові вимоги (якщо контролюючий
орган, що провів процедуру узгодження
суми податкового зобов'язання з
платником податків, не є податковим
органом - податкові вимоги
направляються на підставі подання цих
органів органів).

Так, в матеріалах справи наявні копії
корінців першої (№ 1/120 від 09.06.2009 року,
а.с.15) та другої (№ 2/141 від 23.07.2009 року,
а.с.16) податкових вимог. При цьому, в
зв'язку з непогашенням СПД ФО ОСОБА_1
податкового боргу по податку з доходів
фізичних осіб (що підтверджується
обліковими картками СПД ФО ОСОБА_1 по
платежу 11010200 "податок з доходів фіз.
осіб, що є СПД", станом на 31.12.2009 року
(а.с.55) та на 31.12.2010 року (а.с.56-57) та по
платежу 11010500 "податок з доходів
фізосіб, що сплачується фізособами за
результатами річного декларування",
станом на 31.12.2011 року (а.с.58), на 31.12.2012
року (а.с.59) та на 21.03.2013 року (а.с.60), нові
податкові вимоги щодо сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, визначеного податковим
повідомленням - рішенням ДПІ у м.
Ужгороді від 28.03.2012 року за № - не
направлялися, згідно п. 59.5 ПК України,
оскільки даною нормою не передбачено
направлення подальших податкових
вимог при непогашенні наявного
податкового боргу в повному обсязі.

Відповідно до пп. 20.1.28 п. 20.1 ст.20 ПК
України органи державної податкової
служби мають право застосовувати до
платників податків фінансові (штрафні)
санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Відтак, оскільки податковий борг у сумі
29073,99 грн. визначений податковим
повідомленням - рішенням ДПІ у м.
Ужгороді від 28.03.2012 року за № а
податкове повідомлення - рішення
відповідачем не оскаржене в
адміністративному або судовому
порядку, сума боргу добровільно до
державного (місцевого) бюджету не
сплачена, суд першої інстанції прийшов
до вірного висновку, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволенню
на підставі пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 ПК України,
відтак слід стягнути з СПД ФО ОСОБА_1
податковий борг у сумі 29073,99 грн. по
податку на доходи фізичних осіб.

Щодо стягнення з відповідача пені у
розмірі 6117,34 грн. то в цій частині
колегія суддів поділяє висновок суду
першої інстанції, що у задоволенні
позовних вимог слід відмовити, з огляду
на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.162 п.14.1 ст. 14 ПК
України, пеня - це сума коштів у вигляді
відсотків, нарахованих на суми
грошових зобов'язань, не сплачених у
встановлені законодавством строки.

Згідно п.129.1.1. ст.129 ПК України пеня
нараховується після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу.
При цьому, нарахування пені при
нарахуванні суми грошового
зобов'язання контролюючими органами
розпочинається від першого робочого
дня, наступного за останнім днем
граничного строку сплати грошового
зобов'язання, визначеного у
податковому повідомленні-рішенні
згідно із цим Кодексом.

Наказом ДПА України від 17.12.2010 року № 953
затверджено Інструкцію про порядок
нарахування та погашення пені за
платежами, що контролюються органами
державної податкової служби,
відповідно до п. 2.1 якої - пеня
нараховується після закінчення
встановлених Податковим кодексом
строків погашення узгодженого
грошового зобов'язання на суму
податкового боргу. Нарахування пені
розпочинається: при нарахуванні суми
грошового зобов'язання контролюючими
органами - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного у податковому
повідомленні-рішенні.

Так, в матеріалах справи відсутній
розрахунок нарахованої пені, однак,
згідно облікової картки СПД ФО ОСОБА_1
по платежу 11010500 "податок з доходів
фізосіб, що сплачується фізособами за
результатами річного декларування",
станом на 31.12.2012 року (а.с.59), пеня у сумі
6044,30 грн. нарахована 27.04.2012 року на суму
недоїмки у розмірі 143967,97 грн., чим
порушено положення вищезазначених
правових актів щодо нарахування пені
на суму податкового боргу, оскільки
пеня повинна нараховуватись на суму,
визначену податковим повідомленням -
рішенням (в даному випадку, на суму
збільшеного зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 29073,99
грн.), в зв'язку з чим нарахування пені
здійснено всупереч положенням чинного
законодавства та в задоволенні вимоги
позову про стягнення такої слід
відмовити.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані
вимоги процесуального закону, оскільки
до спірних правовідносин вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке не
підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, ст.200, ст.205,
ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25.04.2013 р. по
справі № 807/470/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик