Справа № 2а/0270/5664/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
м. Київ К/800/19958/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби на ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.03.2013 року
та постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 08.02.2013 року
по справі №2а/0270/5664/11 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредо» до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Вінницької
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Вінницької
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 24.11.2011
року; № від 24.11.2011 року; №
від 24.11.2011 року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 08.02.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 19.03.2013 року у даній справі позов
задоволено з огляду на правомірність
заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Державної податкової інспекції у м.
Вінниці та Державної податкової
адміністрації у Вінницькій області
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТОВ «Кредо» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства. В
ході проведеної перевірки встановлено
наступні порушення: ч. 1, ч.3, ч.5 ст.203, ч.1,
ч.2 ст.215; ч.1 ст.216, ст.228, ст.626, ст.629, ст.674,
ст.937 ЦК України; пп.1.22.1 п.1.22 ст. 1, п. 1.32
ст. 1, пп. 4.1.6 п. 4.1, ст.4, п.5.1, п.п.5.2.1, п.5.2,
п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України від 28.12.1994
року №334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» (далі - Закон №
334/94-ВР) та пп.135.4.1 п. 135.4 ст.135, пп.7
підрозділу 4 розділу 20 ПК України;
пп.7.4.1, пп. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від
03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР)
та п.198.3, п.198.6. ст.198 ПК України.

Висновки проведеної перевірки знайшли
своє відображення у прийнятих
податкових повідомленнях-рішеннях №
від 24.11.2011 pоку, яким позивачу
визначено зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств в
загальній сумі 712833,00 грн., в тому числі:
основним платежем - 586152,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
126681,00 грн.; № від 24.11.2011 pоку, яким
визначено зобов'язання з податку на
додану вартість в загальній сумі 510833,00
грн., в тому числі: за основним платежем
- 418628,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 92205 грн.; № від 24.11.2011
року, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з ПДВ та
зобов'язано сплатити суму податку в
розмірі 16812,00 грн. та штрафні фінансові)
санкції в розмірі 4203,00 грн.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР
встановлено, що валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №
334/94-ВР до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №
334/94-ВР не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що всі необхідні первинні
бухгалтерські документи є в наявності
у позивача.

Згідно з п. 5.11 ст. 5 Закону № 334/94-ВР
встановлення додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових
витрат платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Крім того, податковий кредит - сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим Законом
(пункт 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період.

Доводи відповідача про нікчемність
угод, укладених між позивачем та його
контрагентами, судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби відхилити.

Ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.03.2013 року
та постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 08.02.2013 року
по справі №2а/0270/5664/11 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.