Справа № 802/2210/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 червня 2014 р.
Справа № 802/2210/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у склад судді Сала Павла Ігоровича,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України у Тростянецькому районі
Вінницької області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2014 року управління Пенсійного фонду
України у Тростянецькому районі
Вінницької області (далі - УПФ у
Тростянецькому районі) звернулося в
суд з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1) про стягнення
заборгованості в сумі 116,00 грн., в тому
числі штрафні санкції в сумі 50,00 грн. та
пеня в сумі 66,00 грн.

Представник позивача 25.06.2014 року подав
заяву про розгляд справи в порядку
письмового провадження. Позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання на
виклик суду не з'явився, а надіслане
йому повідомлення повернуте поштовим
відділенням без виконання з відміткою
"за значеною адресою не проживає".

Частиною 11 статті 35 КАС України
передбачено, що у разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи
достатність наявних у справі доказів
суд вважає можливим провести розгляд
справи за відсутності сторін в
письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, оцінивши наведені
позивачем доводи, суд доходить
висновку, що заявлений
адміністративний позов належить
задовольнити.

Встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на
обліку в органах Пенсійного фонду
України і у спірний період було
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Як вбачається з матеріалів справи за
відповідачем рахується заборгованість
в сумі 116,00 грн., яка виникла у зв'язку з
несплатою штрафних санкцій в сумі 50,00
грн. та пені 66,00 грн., застосованих
згідно з рішенням про застосування
штрафних санкції та нарахування пені
за несплату (неперахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску № 203 від
23.07.2013 року (а.с. 4).

Відповідно до поштового повідомлення
вказане рішення було вручено
відповідачу 26.07.2013 року (а.с. 6).

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог суб'єкта владних повноважень про
стягнення вказаної заборгованості, суд
керується наступними мотивами.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (Закон № 2464-VI)
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною другою статті 6 вказаного
Закону закріплено обов'язок платника
єдиного внеску своєчасно та у повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати такий внесок.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 9 Закону № 2464-VI (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) сплата єдиного
внеску здійснюється виключно у
національній валюті шляхом внесення
відповідних сум єдиного внеску на
рахунки територіальних органів
Пенсійного фонду, відкриті в органах
Державного казначейства України для
його зарахування. Єдиний внесок
сплачується шляхом перерахування
платником безготівкових коштів з його
банківського рахунку.

Приписами частини 8 статті 9 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 25 Закону № 2464-VI (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) рішення,
прийняті органами Пенсійного фонду з
питань, що належать до їх компетенції
відповідно до цього Закону, є
обов'язковими до виконання платниками
єдиного внеску, посадовими особами і
застрахованими особами. Суми недоїмки
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням штрафів.

В силу положень ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VI
на суму недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу.

Також, згідно з п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №
2464-VI територіальний орган Пенсійного
фонду застосовує до платника єдиного
внеску такі штрафні санкції за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною 14 ст. 25 Закону № 2464-VI
передбачено, що про нарахування пені та
застосування штрафів, передбачених цим
Законом, посадова особа
територіального органу Пенсійного
фонду в порядку, встановленому
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення, приймає
рішення, яке протягом трьох робочих
днів надсилається платнику єдиного
внеску. Суми пені та штрафів,
передбачених цим Законом, підлягають
сплаті платником єдиного внеску
протягом десяти робочих днів після
надходження відповідного рішення.
Зазначені суми зараховуються на
рахунки органів Пенсійного фонду,
відкриті в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, для
зарахування єдиного внеску. При цьому
платник у зазначений строк має право
оскаржити таке рішення до органу
Пенсійного фонду вищого рівня або до
суду з одночасним обов'язковим
письмовим повідомленням про це
територіального органу Пенсійного
фонду, яким прийнято це рішення.

Встановлено, що за ФОП ОСОБА_1 рахується
заборгованість по сплаті штрафних
санкцій в сумі 50 грн. та пені в сумі 66
грн., які застосовані на підставі
рішення про застосування штрафних
санкції та нарахування пені за
несплату (неперахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску № 203 від
23.07.2013 року.

При цьому, вищевказане рішення у
встановленому законом порядку
відповідачем не оскаржувалось.

Згідно з п. 3 ч. 15 ст. 25 Закону № 2464-VI суми
штрафів та нарахованої пені, за
стосованих за порушення порядку та
строків нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску, стягуються в
такому самому порядку, що і суми
недоїмки із сплати єдиного внеску.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI
територіальний орган Пенсійного фонду
також має право звернутися до суду з
позовом про стягнення недоїмки. Таке ж
право було закріплено у п. 7 ч. 1 ст. 13
цього Закону.

Також суд керується вимогами п. 3
Прикінцевих положень Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи",
відповідно до яких органи Пенсійного
фонду України продовжують
адмініструвати єдиний внесок у частині
завершення процедур такого
адміністрування.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ст. 86 КАС України).

Вимоги позивача стосовно стягнення з
відповідача заборгованості по сплаті
штрафних санкцій та пені є
обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи, не спростовані
відповідачем належними та допустимими
доказами, а відтак підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат
позивача-суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь управління Пенсійного фонду
України у Тростянецькому районі
Вінницької області (ідентифікаційний
код 24898460) на р/р 0236, банк
отримувача ГУ ДКС України у Вінницькій
області, МФО 802015, заборгованість в сумі
116 (сто шістнадцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Сало Павло Ігорович