Справа № 122/14970/13-а (2а/122/182/13)
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/800/57944/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за
касаційною скаргою Сімферопольської
міської ради Автономної Республіки
Крим на постанову Сімферопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2013 р. у справі № 122/14970/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Сімферопольської
міської ради АРК, треті особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, про визнання бездіяльності
протиправною, визнання протиправними
та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
Залізничного районного суду
м.Сімферополь з адміністративним
позовом до Сімферопольської міської
ради, в якому, із урахуванням уточнень
до позовних вимог, просив суд: визнати
протиправною бездіяльність
Сімферопольської міської ради, що
виразилася у відсутності розгляду у
передбачені законом строки заяви
ОСОБА_1 від 24.09.2012 та наданні
відповідної відповіді; визнати
протиправним та скасувати рішення 45
сесії VI скликання №512 від 27.09.2012 в
частині надання дозволу ОСОБА_2 на
розробку проекту землеустрою по
відведенню земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку у приватну власність
в районі АДРЕСА_1 орієнтованою площею
0.0600га; визнати протиправним та
скасувати рішення 48 сесії VІ скликання
№537 від 06.11.2012 року в частині надання
дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку у
приватну власність в районі АДРЕСА_2
орієнтованою площею 0.0600га.

Постановою Залізничного районного
суду м. Сімферополь від 26.07.2013р. позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність
Сімферопольської міської ради щодо не
належного розгляду заяви ОСОБА_1 від
24.09.2012, у передбачені законодавством
строки. Зобов'язано Сімферопольську
міську раду розглянути на засіданні
найближчої сесії ради з прийняттям
відповідного рішення заяву ОСОБА_1 від
24.09.2012 вх. №К-1044 про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою по
відведенню земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку у приватну власність
в районі АДРЕСА_1. У задоволенні решти
позовних вимог в частині визнання
протиправними та скасування рішень
Сімферопольської міської ради -
відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2013 р. рішення суду першої
інстанції скасовано в частині відмови
в задоволенні позовних вимог та
прийнято нове рішення в цій частині,
яким адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано рішення Сімферопольської
міської ради 45 сесії VI скликання № 512
від 27.09.2012 в частині надання дозволу
ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в приватну власність
в районі АДРЕСА_1 орієнтовною площею
0,0600 га. Визнано протиправним та
скасовано рішення Сімферопольської
міської ради 48 VI скликання № 537 від
06.11.2012 в частині надання дозволу ОСОБА_3
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в приватну власність
по АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,0600 га. В
іншій частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції,
Сімферопольська міська рада
Автономної республіки Крим звернулася
з касаційною скаргою, в якій просить
його скасувати, залишивши в силі
постанову суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована
невірним застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, беручи до уваги
встановлені ст. 220 КАС України межі
перегляду судом касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи на
предмет повноти та всебічності
дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав до її задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині визнання протиправними
та скасування рішення
Сімферопольської міської ради №512 від
27.09.2012 «Про надання дозволу на розробку
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, передання
громадянам України земельних ділянок у
власність, органу в м. Сімферополі, про
скасування рішень виконавчого
комітету та внесення змін до рішення
сесій Сімферопольської міської ради,
про поновлення договорів оренди на
земельні ділянки про відмову у наданні
земельних ділянок громадянам України
та розгляд протестів прокуратури м.
Сімферополя» в частині надання дозволу
ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в приватну власність
в районі АДРЕСА_1 орієнтовною площею
0,0600 га, а також рішення
Сімферопольської міської ради №537 від
06.11.2012 «Про питання врегулювання
земельних відносин з громадянами» в
частині надання дозволу ОСОБА_3 на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в приватну власність
по АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,0600 га,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки ОСОБА_1 не довів чим порушені
його права спірними рішеннями, то він
не є стороною виниклих
публічно-правових відносин за актами
Сімферопольської міської ради, у
зв'язку з чим підстави для задоволення
позовних вимог відсутні.

Скасовуючи в цій частині рішення суду
першої інстанції та задовольняючи
позов, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що під час судового
розгляду доведено наявність впливу
спірних рішень на права та інтереси
позивача, які були порушені органом
місцевого самоврядування під час
прийняття спірних рішень, тому ці
рішення підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком апеляційного суду,
з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданнями адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування , їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 121 Земельного кодексу
України громадяни України мають право
на безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності . У тому числі
таке право можливо і щодо земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

Згідно з ст. 118 Земельного кодексу
України до заяви про безкоштовну
передачу землі у власність громадян в
обов'язковому порядку додається
графічний матеріал про бажане
місцезнаходження ділянки.

Як встановлено судами під час судового
розгляду справи, 17 листопада 2011 року
позивач звертався до відповідача з
заявою про виділення земельної ділянки
напроти його будинку. У задоволенні
заяви було відмовлено, у зв'язку з тим,
що ділянка знаходиться в межах
санітарної зони кладовища, але
зазначено, що ділянку буде виділено
позивачу після зменшення санітарної
зони.

25.09.2012 позивач знов звернувся з
аналогічною заявою до відповідача,
оскільки санітарно-захисна зона
кладовища була зменшена. До заяви
позивачем долучались графічні
матеріали, з яких вбачалося, що він
бажає отримати у власність земельну
ділянку, розташовану навпроти його
будинку (що займає АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1).

Рішенням Сімферопольської міської
ради №512 від 27.09.2012 «Про надання дозволу
на розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок,
передання громадянам України
земельних ділянок у власність, органу в
м. Сімферополі, про скасування рішень
виконавчого комітету та внесення змін
до рішення сесій Сімферопольської
міської ради, про поновлення договорів
оренди на земельні ділянки про відмову
у наданні земельних ділянок громадянам
України та розгляд протестів
прокуратури м. Сімферополя», надано
дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку у
приватну власність в районі АДРЕСА_1
орієнтованою площею 0,0600га.

Рішенням Сімферопольської міської
ради №537 від 06.11.2012 «Про питання
врегулювання земельних відносин з
громадянами», надано дозвіл ОСОБА_3 на
розробку проекту землеустрою по
відведенню земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку у приватну власність
в районі АДРЕСА_2 орієнтованою
площею0,0600 га.

Отже, на час прийняття спірного рішення
Сімферопольської міської ради від
27.09.2012 заява позивача вже була прийнята
до розгляду відповідачем, але не була
розглянута. В свою чергу, із заявою про
виділення земельної ділянки ОСОБА_2
звернулася до Сімферопольської
міської ради у вересні 2012 року, а ОСОБА_3
у жовтні 2012 року, тобто пізніше
позивача.

Враховуючи наведені обставини, колегія
суддів погоджується з думкою
апеляційного суду про те, що
оскаржувані позивачем рішення мають
дискримінаційний по відношенню до
нього характер, не відповідають
приписам ч. 3 ст. 2 КАС України, у зв'язку
з чим колегія суддів вважає вірним
висновок суду апеляційної інстанції
про те, що приймаючи вказані рішення,
Сімферопольська міська рада АРК діяла
всупереч законодавчих положень.

Таким чином, колегія суддів дійшла
думки, що рішення апеляційного суду про
задоволення позову ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні усіх
обставин справи в їх сукупності. Судом
вірно встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено.

Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 2201, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Сімферопольської
міської ради Автономної Республіки
Крим відхилити.

Постанову Сімферопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2013 р. у справі № 122/14970/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: