Справа № 825/856/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/856/14
у 1-й інстанції: Баргаміна Н.М.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
інспекції України з контролю за цінами
на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства «Базис» до Державної
інспекції України з контролю за цінами
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року публічне акціонерне
товариство «Базис» (далі - Позивач, ПАТ
«Базис») звернулося до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної інспекції України
з контролю за цінами (далі - Відповідач,
Держцінінспекція України) про:
визнання протиправними дій
Відповідача щодо відмови у наданні
висновку; зобов'язання
Держцінінспекції України розглянути
документи, подані Позивачем 04.02.2014 року
під номером 110 і надати законний
висновок.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17.03.2014 року
позов задоволено частково - визнано
протиправною бездіяльність
Держцінінспекції України щодо
неприйняття рішення по суті за
поданими ПАТ «Базис» документами 04.02.2014
року та зобов'язано Відповідача
розглянути подані Позивачем 04.02.2014 року
документи та прийняти рішення
відповідно до Порядку надання
висновків щодо розрахунків економічно
обґрунтованих планованих витрат під
час формування оптово-відпускних цін
на продовольчі товари, зміни цін на які
підлягають декларуванню,
затвердженого наказом Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 14.08.2013 року №967. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки Позивачем до
Держцінінспекції України були подані
всі передбачені чинним законодавством
документи, підстав для неприйняття
рішення по суті у Відповідача не було.
Відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, суд зазначив, що
питання про надання чи ненадання
висновку належить до дискреційних
повноважень Держцінінспекції України,
втручатися в які суд не вправі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Наголошує на
неповному дослідженні судом всіх
фактичних обставин справи та перевірки
їх доказами, що спричинило прийняття
неправильного рішення.

У судовому засіданні повноважний
представник Апелянта доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
суд вимоги останньої задовольнити
повністю.

Представник Позивача наполягав на
залишенні апеляційної скарги без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції змінити, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, змінити постанову
суду.

Вирішуючи вказану справу, суд першої
інстанції встановив, що Позивач на
виконання вимог п.п. 4, 5 затвердженого
постановою КМ України від 17.10.2007 року
№1222 Порядку декларування зміни
оптово-відпускних цін на продовольчі
товари (далі - Порядок №1222) звернувся до
Держцінінспекції України листом від
04.02.2014 року №110 з проханням надати
висновок щодо розрахунку економічно
обґрунтованих планованих витрат під
час формування оптово-відпускних цін
на молоко і молочні продукти (виробник
ТОВ «Білоцерківський молочний
комбінат»). До вказаного листа
Позивачем були додані: пояснювальна
записка щодо обґрунтування
необхідності зміни оптово-відпускних
цін на молоко і молочні продукти;
довідка про результати економічного
аналізу фактичних витрат з оптової
реалізації у ПАТ «Базис» за грудень 2013
року; калькуляція витрат з реалізації
на молоко і молочні продукти; копія
договору з постачальником ТОВ
«Білоцерківський молочний комбінат»;
копія договору з покупцем ПАТ «Базис»
ДП «Фуршет-Центр»; копія договору з
покупцем ПАТ «Базис» ПП «Седам-Маркет»;
копія декларації про зміну
оптово-відпускних цін виробника ТОВ
«Білоцерківський молочний комбінат»
на сметану 15%, 20%, молоко 2,5% в плівці, сир
кисломолочний 4%, 7%, які запроваджуються
з 25.11.2013 року; копія специфікації на
готову продукцію ТОВ «Білоцерківський
молочних комбінат» з 28.01.2014 року.

Листом від 07.02.2014 року №100-704-11/968-14
Держцінінспекція України повідомила
Позивача, що ПАТ «Базис» для отримання
висновку щодо розрахунків економічно
обґрунтованих планованих витрат, при
розрахунках собівартості молока і
молочних продуктів не врахувало вимоги
постанови КМ України від 17.04.2008 року №373
«Про затвердження Порядку формування
цін на продовольчі товари, щодо яких
запровадження державне регулювання».
Крім того, зазначено, що до наданої
калькуляції витрат з реалізації молока
і молочних продуктів не надано
підтверджуючих документів до кожної
статті витрат, у зв'язку з чим
відповідний висновок Відповідач
надасть після надання підприємством в
повному обсязі документів, оформлених
відповідно до вищезазначених постанов.

На підставі встановлених вище
обставин, суд першої інстанції,
здійснивши системний аналіз положень
ст. 13 Закону України «Про ціни і
ціноутворення», ряду пунктів Порядку
№1222, а також п.п. 2, 5-7 затвердженого
наказом Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України від 14.08.2013
року №967 Порядку надання висновків
щодо розрахунків економічно
обґрунтованих планових витрат під час
формування оптово-відпускних цін на
продовольчі товари, зміни цін на які
підлягають декларуванню, прийшов до
висновку, що Відповідачем не було у
встановлений законодавством дводенний
строк прийнято рішення про надання
висновку або відмови у наданні
висновку, у зв'язку з чим позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може
повністю погодитися з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про ціни і ціноутворення» органами
державного контролю (нагляду) та
спостереження у сфері ціноутворення
(далі - уповноважені органи) є:
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику з контролю
за цінами; інші органи, визначені
законом.

Згідно п. 1 затвердженого Указом
Президента України від 30.03.2012 року №
236/2012 Положення про Державну інспекцію
України з контролю за цінами
Держцінінспекція України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра економічного
розвитку і торгівлі України.

Держцінінспекція України входить до
системи органів виконавчої влади і
реалізує державну політику з контролю
за цінами.

Згідно пп. 6 п. 4 вказаного Положення
Держцінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань надає
висновки щодо розрахунків економічно
обґрунтованих планованих витрат під
час формування оптово-відпускних цін
для суб'єктів господарювання, які
провадять діяльність з виробництва
та/або реалізації соціально значущих
продовольчих товарів, зміни цін на які
підлягають декларуванню.

Як вірно зазначив суд першої інстанції,
механізм декларування суб'єктами
господарювання зміни
оптово-відпускних цін на борошно
пшеничне вищого, першого і другого
сорту, борошно житнє обдирне, крупи
гречані, яловичину, свинину, м'ясо птиці
(тушка), ковбасні вироби варені, крім
вищого сорту, молоко коров'яче питне
(пастеризоване, фасоване у плівку), сир
кисломолочний з вмістом жиру до 9
відсотків, сметану з вмістом жиру до 20
відсотків, масло вершкове з вмістом
жиру до 72,5 відсотка, яйця курячі,
цукор-пісок, олію соняшникову визначає
Порядок №1222.

Згідно п. 2 Порядку №1222 декларуванню
підлягають зміни оптово-відпускних цін
на продовольчі товари, зазначені у
пункті 1 цього Порядку, у разі, коли такі
ціни збільшуються протягом місяця
більш як на 1 відсоток.

Пунктом 4 вказаного Порядку визначено,
що суб'єкти господарювання, які
провадять діяльність з реалізації
продовольчих товарів, у разі зміни їх
оптово-відпускних цін подають до
територіальних органів
Держцінінспекції такі документи:
пояснювальну записку щодо
обґрунтування необхідності зміни
оптово-відпускних цін разом з довідкою
про результати економічного аналізу
фактичних витрат з реалізації;
калькуляцію витрат з реалізації
продовольчих товарів; копії договорів,
пов'язаних з реалізацією продовольчих
товарів, укладених з іншими суб'єктами
господарювання; копію декларації зміни
оптово-відпускних цін на продовольчі
товари суб'єкта господарювання, який
провадить діяльність з виробництва
продовольчих товарів (у разі її
наявності).

Зазначені документи засвідчуються
підписом керівника суб'єкта
господарювання, скріплюються печаткою
і подаються не пізніше ніж за три
робочих дні до запровадження
оптово-відпускних цін на продовольчі
товари.

При цьому, відповідно до п. 5 Порядку
№1222 за результатами проведення
аналізу документів, поданих суб'єктом
господарювання, Держцінінспекція
видає в порядку, установленому
Мінекономрозвитку, висновки щодо
розрахунків економічно обґрунтованих
планованих витрат під час формування
оптово-відпускних цін (далі - висновки),
суб'єктові господарювання, який
провадить діяльність з реалізації
продовольчих товарів, - у дводенний
строк.

Механізм надання Державною інспекцією
України з контролю за цінами або її
територіальними органами висновків
щодо розрахунків економічно
обґрунтованих планованих витрат під
час формування оптово-відпускних цін
для суб'єктів господарювання, які
провадять діяльність з виробництва
та/або реалізації соціально значущих
продовольчих товарів, зміни цін на які
підлягають декларуванню (далі -
висновки) установлює затверджений
наказом Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України від 14.08.2013
року №967 Порядок надання висновків
щодо розрахунків економічно
обґрунтованих планованих витрат під
час формування оптово-відпускних цін
на продовольчі товари, зміни цін на які
підлягають декларуванню (далі - Порядок
№967).

Згідно п. 2 Порядку №967 Для отримання
висновку суб'єкти господарювання всіх
форм власності, які провадять
діяльність з виробництва та/або
реалізації продовольчих товарів (далі -
суб'єкти господарювання), у разі
збільшення протягом місяця більш як на
1 відсоток оптово-відпускних цін на
такі товари подають до Державної
інспекції України з контролю за цінами
або її територіальних органів
документи в обсязі та згідно з вимогами
щодо їх оформлення, визначеними
пунктами 3 і 4 Порядку декларування
зміни оптово-відпускних цін на
продовольчі товари, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2007 року № 1222. Калькуляція
собівартості виробництва продовольчих
товарів та калькуляція витрат з їх
реалізації подаються за формою згідно
з додатком 1 до цього Порядку.
Достовірність зазначеної в документах
інформації забезпечує суб'єкт
господарювання.

Відповідно до п. 5 Порядку №967 за
результатами аналізу документів
Державна інспекція України з контролю
за цінами або її територіальні органи
надають суб'єктові господарювання
висновок за формою згідно з додатком 2
до цього Порядку.

Пунктом 6 вказаного Порядку
передбачено, що підставою для відмови у
видачі висновку є неподання суб'єктом
господарювання в повному обсязі
документів, зазначених у пунктах 3 і 4
Порядку декларування зміни
оптово-відпускних цін, неналежне їх
оформлення або необґрунтованість
необхідності зміни оптово-відпускних
цін.

У такому разі Державна інспекція
України з контролю за цінами або її
територіальні органи повідомляють про
відмову в наданні висновку з чітким
обґрунтуванням причин такої відмови і
посиланням на відповідні
нормативно-правові акти.

Приписи п. 7 Порядку №967 визначають, що
рішення щодо надання висновку або
відмови в наданні висновку приймається
Державною інспекцією України з
контролю за цінами або її
територіальними органами в строки,
визначені пунктом 5 Порядку
декларування зміни оптово-відпускних
цін, з дати реєстрації документів
службою діловодства.

Отже, наведене свідчить, що
Держцінінспекція України або її
територіальні органи за умови подання
суб'єктом господарювання всіх
передбачених п. 4 Порядку №1222
документів, їх належного оформлення та
обґрунтованості, зобов'язані
розглянути та прийняти рішення щодо
надання висновку або відмови у наданні
висновку протягом двох днів з дати
реєстрації документів службою
діловодства.

Як вбачається з матеріалів справи,
звернення Позивача від 04.02.2014 року №110
зареєстровано службою діловодства
Відповідача 05.02.2014 року за вх. № 09/254/14
(а.с. 169), відтак, враховуючи
встановлений чинним законодавством
порядок обрахунку строків, останнім
днем для прийняття рішення щодо
надання висновку або відмови в наданні
висновку було 07.02.2014 року. При цьому, суд
першої інстанції, не встановивши, коли
саме службою діловодства
Держцініспекції України зареєстровано
лист Позивача від 04.02.2014 року №110,
прийшов до передчасного висновку про
порушення Відповідачем строку
розгляду поданих ПАТ «Базис»
документів, оскільки для обрахунку
строку керувався іншою, ніж
передбаченою законодавством, датою, з
якою пов'язується початок перебігу
дводенного строку.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, Відповідач, розглянувши подані
Позивачем документи, вказав на
необхідність подання до наданої
калькуляції витрат з реалізації молока
і молочних продуктів підтверджуючих
документів до кожної статті витрат.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
виключно приписами Порядку №1222
регламентується механізм декларування
суб'єктами господарювання зміни
оптово-відпускних цін, приписи якого не
передбачають надання суб'єктом
господарювання інших, ніж визначених у
Порядку, документів.

Як було зазначено раніше та випливає зі
змісту п. 6 Порядку №967, за наслідками
аналізу поданих Позивачем документів
Відповідач повинен був прийняти одне з
таких вмотивованих рішень: про надання
висновку або про відмову у наданні
висновку. При цьому, пунктом 2 Порядку
№1222 передбачено, що достовірність
зазначеної в документах інформації
забезпечує суб'єкт господарювання, що
свідчить про те, що законодавець
насамперед покладає відповідальність
за вказану, зокрема, в калькуляції
інформацію саме на суб'єкта
господарювання. При цьому вимог щодо
необхідності подання документів, які
підтверджують кожну графу калькуляції
витрат, вказаний Порядок не містить.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що Відповідач,
не розглянувши по суті документи
Позивача у дводенний строк та не
прийнявши жодного з передбачених
Порядком №967 рішень, допустив
порушення норм чинного законодавства,
у зв'язку з чим його бездіяльність є
протиправною.

Крім того, Чернігівський окружний
адміністративний суд обґрунтовано
вказав виключно про необхідність
зобов'язання Відповідача розглянути
документи Позивача та прийняти рішення
у відповідності до вимог Порядку №967,
оскільки питання про надання висновку
або про відмову у наданні такого
висновку належить до дискреційних
повноважень Держцінінспекції України,
втручатися в які суд не вправі.

Однак, обґрунтовуючи вказані висновки,
суд першої інстанції помилково
застосував норми матеріального права,
що є підставою для зміни судового
рішення.

Відповідно до ст. 201 КАС України
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального права, а також вирішення
не всіх питань.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції - змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
України з контролю за цінами - залишити
без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року - змінити, вказавши, що датою
подання публічним акціонерним
товариством «Базис» документів до
Державної інспекції України з контролю
за цінами є 05.02.2014 року.

У решті постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 17
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства «Базис» до
Державної інспекції України з контролю
за цінами про визнання протиправними
дій та зобов'язання вчинити дії -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається у
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.