Справа № 822/649/14
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/649/14
Головуючий у 1-й інстанції: Касап В.М.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

при секретарі: Марцісь Ю.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: Подлюк Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 травня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про скасування податкових
повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_4 звернулася до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
ДПІ у м. Хмельницькому про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення та
рішення про застосування фінансових
санкцій. Позовні вимоги мотивовано тим,
що працівниками податкової інспекції
проведено перевірку ФОП ОСОБА_4, за
результатами якої складений акт №
001/22/01/21/НОМЕР_1. В зв'язку з виявленими
порушеннями податковим органом
винесено податкове
повідомлення-рішення № /120 від
05.02.2014 року та рішення №
005710/22-25-22-03//119 від 05.02.2014 року.
Вважаючи висновки податкового органу
безпідставними, а рішення -
неправомірним, просили визнати
податкове повідомлення-рішення
протиправним та скасувати.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07.05.2014 року
позов задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07.05.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні представник
відповідача (апелянта) апеляційну
скаргу підтримав у повному обсязі за
обставин, викладених у ній, просив
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07.05.2014 року
скасувати, дав пояснення, аналогічні
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнав
у повному обсязі, проти її задоволення
заперечив, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Просив
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
13.01.2014 року працівниками податкової
інспекції проведено перевірку ФОП
ОСОБА_4 з питань додержання вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, за результатами
якої складений акт № 001/22/01/21/НОМЕР_1. В
ході проведеної перевірки виявлено
порушення вимог ст. 15 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" - торгівля
алкогольними напоями без наявності
ліцензії на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями; ст. 226 Податкового кодексу
України - зберігання алкогольних
напоїв без марок акцизного податку; ст.
3 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" - непроведення
розрахункової операції через
реєстратор розрахункових операцій та
невидачі розрахункового документу.

Зокрема, в ході перевірки було
виявлено, що в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1",
що розташований по АДРЕСА_1 проводилась
безліцензійна торгівля алкогольними
напоями, реалізація алкогольних напоїв
без марок акцизного податку, а також
виявленно непроведення розрахункових
операцій через РРО. В зв'язку з
виявленими порушеннями відповідачем
винесено податкове
повідомлення-рішення № /120 від
05.02.2014 року про застосування фінансових
санкцій в розмірі 1 грн. та рішення №
005710/22-25-22-03//119 від 05.02.2014 року про
застосування фінансових санкцій в на
загальну суму 93 200 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 16.01.2014 року
позивача визнано винною у вчиненні
правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164
КУпАП - провадження господарської
діяльності без одержання ліцензії на
провадження певного виду
господарської діяльності, що підлягає
ліцензуванню відповідно до закону, а
також ч. 1 ст. 164-5 КУпАП - зберігання
алкогольних напоїв, на яких немає
належним чином розміщених марок
акцизного збору, та накладено
відповідні штрафи.

Постановою апеляційного суду
Хмельницької області від 10.04.2014 року
скасовано постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 16.01.2014 року та
закрито провадження у справі про
притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
відсутністю в її діях складу
адміністративних правопорушень,
передбачених ст.ст. 164, 164-5 КУпАП.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
згідно ч.ч. 1, 4 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вирок суду у кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

З огляду на викладене вбачається, що
постанова апеляційного суду
Хмельницької області від 10.04.2014 року є
обов'язковою для адміністративного
суду, оскільки нею вирішено питання
щодо вчинення позивачем
адміністративних проступків,
наслідком яких є винесення
оскаржуваних рішень. Колегія суддів
вважає такий висновок передчасним,
зважаючи на наступне.

За змістом частини першої статті 72 КАС
України учасники адміністративного
процесу звільнені від надання доказів
на підтвердження обставин, які
встановлені судом при розгляді іншої
адміністративної, цивільної чи
господарської справи. Натомість такі
учасники мають право посилатися на
зміст судового рішення у відповідних
справах, що набрало законної сили, в
якому відповідні обставини зазначені
як установлені.

Водночас передбачене частиною першої
статті 72 КАС України звільнення від
доказування не має абсолютного
характеру і не може сприйматися судом
як неможливість спростування під час
судового розгляду обставин, які
зазначені в іншому судовому рішенні.
Адміністративні суди не повинні
сприймати як обов'язкові висновки щодо
фактичних обставин справи, наведені у
чинних судових рішеннях за інших
адміністративних, цивільних чи
господарських справ.

Якщо суд дійде висновку про те, що
обставини у справі, що розглядається, є
інакшими, ніж установлені під час
розгляду іншої адміністративної,
цивільної чи господарської справи, то
справу належить вирішити відповідно до
тих обставин, які встановлені
безпосередньо судом, який розглядає
справу. На цьому наголошує також Вищий
адміністративний суд України в Листі
від 14.11.2012 року № 2379/12/13-12.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що
в наявними у матеріалах справи
доказами підтверджується факт
порушення позивачем вимог податкового
законодавства та законодавства, що
регулює обіг спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів. Зокрема,
згідно акту перевірки від 13.01.2014 року
підтверджено факт реалізації однієї
пляшки алкогольного напою віскі
вартістю 105 грн. Зазначена обставина
підтверджується також поясненнями
покупця напою ОСОБА_5 (а.с. 36). Заперечень
на даний акт позивачем не надавалось, і
такий факт в ході судового розгляду
сторонами не заперечувався.

Крім того, згідно протоколу огляду та
вилучення речей від 13.01.2014 року
виявлено та вилучено в магазині
"ІНФОРМАЦІЯ_1" 136 пляшок алкогольних
напоїв іноземного виробництва, не
маркованих марками акцизного податку,
загальною вартістю 23300 грн. В
матеріалах справи міститься також
власноручно написана позивачем
розписка (а.с. 37) про те, що 13.01.2014 року
вона прийняла на своє відповідальне
зберігання алкогольні напої
іноземного виробництва, не марковані
марками акцизного податку, які вона
зберігала і реалізовувала в магазині
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований по
АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів", роздрібна
торгівля алкогольними напоями (крім
столових вин) або тютюновими виробами
може здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Згідно п. 226.1. ст. 226 ПК України, у разі
виробництва на митній території
України алкогольних напоїв і тютюнових
виробів чи ввезення таких товарів на
митну територію України платники
податку зобов'язані забезпечити їх
маркування марками встановленого
зразка у такий спосіб, щоб марка
акцизного податку розривалася під час
відкупорювання (розкривання) товару.

За порушення норм Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" щодо виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством (ст. 17
Закону). Зокрема, до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
разі оптової (включаючи імпорт та
експорт) і роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами без наявності ліцензій - 200
відсотків вартості отриманої партії
товару, але не менше 1700 гривень (абз. 5 ч.2
ст. 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" ); виробництва, зберігання,
транспортування, реалізації
фальсифікованих алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів; алкогольних напоїв
чи тютюнових виробів без марок
акцизного податку встановленого
зразка або з підробленими марками
акцизного податку - 200 відсотків
вартості товару, але не менше 8500
гривень (абз. 15 ч.2 ст. 17 Закону)

Оскільки в ході судового розгляду було
підтверджено факт реалізації
позивачем без ліцензії алкогольного
напою віскі, а також зберігання нею
алкогольних напоїв, не маркованих
марками акцизного податку, колегія
суддів вважає, що висновки податкового
органу щодо порушення позивачем вимог
законодавства є обґрунтованими і
правомірними.

З приводу податкового
повідомлення-рішення № /120 від
05.02.2014 року, яким до позивача
застосовано штрафну санкцію в розмірі 1
грн. за порушення ст. 3 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (далі - Закон), колегія суддів
зауважує наступне.

Згідно п.п. 1, 2 ст. 3 Закону суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

- проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

- видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції.

Відповідно до п. 6 ст. 9 Закону
реєстратори розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
фізичними особами - підприємцями, які
сплачують єдиний податок.

Дійсно, згідно свідоцтва платника
єдиного податку серії А №068437, виданого
10.04.2012 року, позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування та є
платником єдиного податку. Проте,
відповідно о п.п.3 п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 295 ПК
України, не можуть бути платниками
єдиного податку суб'єкти
господарювання, які здійснюють продаж
підакцизних товарів (крім роздрібного
продажу паливно-мастильних матеріалів
в ємностях до 20 літрів та діяльності
фізичних осіб, пов'язаної з роздрібним
продажем пива та столових вин). Таким
чином, зважаючи на встановлення факту
реалізації позивачем алкогольних
напоїв, така роздрібна торгівля
повинна була здійснюватись із
застосуванням РРО при продажу всіх
товарів, що є в реалізації.

Доводи апеляційної скарги дають
підстави для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова не
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про необґрунтованість
доводів позивача. Разом з тим,
відповідач як суб'єкт владних
повноважень в ході судового розгляду
довів обґрунтованість своїх висновків
і правомірність прийнятих на їх
підставі рішень.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої
інстанції норм права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції та прийняття нової постанови
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
задовольнити повністю .

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, - скасувати .

Прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "23" червня 2014 р. .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.