Справа № 373/1421/14-а
Суддя: Опанасюк І. О.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/1421/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючого - судді Опанасюка І.О.

при секретарі Товстій В.О.,.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Переяслав-Хмельницький
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення
Переяслав-Хмельницької міської ради
про визнання протиправною
бездіяльності, здійснення перерахунку
та виплату одноразової компенсації та
щорічної допомоги на оздоровлення,-

встановив:

Представник позивача звернувся до суду
з даним позовом і просить визнати
протиправною бездіяльність та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу одноразову компенсацію як
інваліду ІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в розмірі 45
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням виплаченої
суми одноразової компенсації; визнати
протиправною бездіяльність та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 цього ж Закону за період з 1996 року
по 2013 рік включно, що дорівнює 85
розмірам мінімальних заробітних плат,
з урахуванням виплачених сум щорічної
допомоги; зобов'язати відповідача в
подальшому нараховувати та
виплачувати позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

В судове засідання позивач та його
представник не з'явилися, направили
заяву про розгляд справи без їх участі,
вимоги підтримали повністю, просять
задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнала, заперечує проти його
задоволення. Посилається на те, що
одноразова компенсація була виплачена
позивачу у 2011 році при встановленні 2
групи інвалідності в сумі різниці між 2
та 3 групами інвалідності, розрахунок
та виплата щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення ОСОБА_1
проводиться в повному обсязі на
підставі чинного законодавства.

Судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача як учасник ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, інвалід 2
групи, і має право на пільги і
компенсації, встановлені законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
для осіб, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.12.1992 р.
та вкладкою до нього від 09.10.1998 р..

З пенсійного посвідчення, виданого
позивачу 19 лютого 1997 року, вбачається,
що ОСОБА_1 є пенсіонером по 3 групі
інвалідності, зв'язаної з ЧАЕС.

Відповідно до довідки МСЕК з 1 липня 2011
року ОСОБА_1 встановлена 2 група
інвалідності довічно.

15 квітня 2014 року представник позивача
звернувся до відповідача із заявою про
перерахунок і виплату позивачу ОСОБА_1
як інваліду 2 групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
одноразової компенсації в розмірі 45
мінімальних заробітних плат та
щорічної допомоги на оздоровлення за
1996-2013 роки по 5 мінімальних заробітних
плат щорічно.

З наданої відповідачем довідки
встановлено, що позивач отримав
допомогу на оздоровлення: за 2011, 2012, 2013
роки по 120 гривень. Одноразова
компенсація за шкоду, заподіяну
здоров'ю при встановленні 2 групи
інвалідності була виплачена в 2011році в
сумі 94 грн. 80 коп. як різниця між 2 та 3
групами.

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в ред. на
момент встановлення позивачу 2 групи
інвалідності) учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, зокрема 2
групи, виплачується одноразова
компенсація в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат та щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Виплата
компенсації здійснюється з
мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент встановлення
інвалідності. Щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органом
соціального захисту населення. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Дію цих норм було зупинено на 2006 та 2007
роки в частині виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати згідно із
Законами України від 20.12.2005 р. N 3235-IV та
від 19.12.2006 р. N 489-V.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007 зупинення
дії даних норм на 2007 рік, передбачене
пунктом 30 статті 71 Закону України від
19.12.2006 р. N 489-V, визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

Статтею 48 у редакції Закону України від
28.12.2007 р. N 107-V встановлено, що одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II
Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI,
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Згідно із Законом України від 22.12.2011 р. N
4282-VI установлено, що у 2012 році норми і
положення статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Аналогічні норми були зазначені і на 2013
рік згідно із Законом України від 06.12.2012
р. N 5515-VI.

Постановою КМ України від 12.07.2005 р. №562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», на
підставі якої відповідач виплачує
допомогу, встановлені конкретні
розміри такої допомоги, зокрема
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії
інвалідам 2 групи - 120 гривень.

Відповідно до Постанови КМ України від
26.07.1996 р. № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
розмір одноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю, для
інвалідів 2 групи становить 284 грн. 40
коп.

Норми даних постанов суперечать
вимогам ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Законом України № 321 від 05.10.2006 р.
внесено зміни до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
доповнено його ст. 71, згідно з якою дія
положень цього закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до нього.

Пунктом 1 ст. 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права та свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод, основні обов'язки
громадянина.

Відповідно до ст. 22 Конституції
України, права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру допомоги та
одноразової компенсації позивачеві
застосуванню підлягають ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не Постанови Кабінету Міністрів
України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 12.07.2005 р № 562 та «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996 р. № 836, які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Позивач просить здійснити їй
перерахунок та виплату зазначених нею
виплат з 1996 року по 2013 рік як інваліду 2
групи. Як вбачається з наявних у
матеріалах справи письмових
документів, 2 група інвалідності була
встановлена ОСОБА_1 лише 1 липня 2011 року,
тому право на такі виплати вона має
лише з 2011 року. Доказів того, що ОСОБА_1
мала право на отримання вищезазначених
виплат до 1 липня 2011 року немає. Отже
позивач не має права вимагати
відповідача провести їй перерахунок і
здійснити виплату одноразової
компенсації та щорічної допомоги на
оздоровлення як інваліду 2 групи до 1
липня 2011 року, тому її позовні вимоги за
період з 1996 року по 2011 рік задоволенню
не підлягають.

Проаналізувавши всі вищезазначені
нормативно-правові акти в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
наявність порушення прав позивача з
боку відповідача на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення та
одноразової компенсації у
передбаченому законом розмірі в період
з 1 липня 2011 року (моменту встановлення
їй 2 групи інвалідноті) по 31.12.2011 р..

Однак, відповідно до ч.2 ст. 99 КАС
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач не просить поновити строк
звернення до суду, оскільки відповідно
до ст. VI Віденської конвенції про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду, яка передбачає строк позовної
давності за вимогами про відшкодування
ядерної шкоди, завданої здоров'ю, в
тридцять років, а відповідно до Закону
України «Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку»
громадяни, здоров'ю та майну яких
завдано шкоди, зумовленої негативним
впливом іонізуючого випромінювання
під час використання ядерної енергії,
мають право на її відшкодування в
повному обсязі відповідно до
законодавства, право на подання позову
про відшкодування шкоди не обмежується
строком давності.

Однак, відповідно до ст. 72 Закону
України «Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку»,
відповідальність за ядерну шкоду несе
оператор, тобто експлуатуюча
організація - призначена державою
юридична особа, яка здійснює
діяльність, пов'язану з вибором
майданчика, проектуванням,
будівництвом, введенням в
експлуатацію, експлуатацією, зняттям з
експлуатації ядерної установки або
вибором майданчика, проектуванням,
будівництвом, експлуатацією, закриттям
сховища для захоронення радіоактивних
відходів, забезпечує ядерну та
радіаційну безпеку і несе
відповідальність за ядерну шкоду.

Жодна особа, крім оператора, не несе
відповідальності за ядерну шкоду, за
винятком випадків, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 73 цього Закону,
відповідальність за шкоду, спричинену
Чорнобильською катастрофою,
встановлюється законом.

Отже, за таких обставин, суд вважає, що
посилання позивача на норми Закону
України «Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку» та
норми Віденської конвенції про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду, як на обґрунтування не порушення
ним строку звернення до суду не може
бути взяте до уваги.

Таким чином, вимоги про перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації у передбаченому законом
розмірі в період з 1 липня по 31 грудня 2011
року задоволенню не підлягають в
зв'язку з пропущенням позивачем строку
звернення до суду.

Щодо виплат щорічної допомоги на
оздоровлення протягом 2012 та 2013 років,
то суд вважає, що здійсненні вони в
повному обсязі відповідно до положень
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з врахуванням ст. 71 цього
Закону.

Вимоги позивача про зобов'язання
відповідача в подальшому нараховувати
та виплачувати їй щорічну допомогу на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
задоволенню не підлягають, оскільки
доказів порушень прав, свобод та
інтересів ОСОБА_1 відповідачем в
майбутньому немає. А відповідно до ч. 1
ст. 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень (наявних на час звернення до
суду) з боку органів державної влади.

Зважаючи на вищезазначене,
проаналізувавши всі докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
відмову в задоволенні позову в повному
обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до
ст. 48, 71 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст.73 Закону України «Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку», керуючись
ст.ст.2,10,11,71,99,122,159,160,163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту
населення Переяслав-Хмельницької
міської ради про визнання протиправною
бездіяльності, здійснення перерахунку
та виплату одноразової компенсації та
щорічної допомоги на оздоровлення -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішення за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд з одночасним надісланням її копії
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

СУДДЯ:
І.О.Опанасюк