Справа № 818/724/14
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 р.
Справа №818/724/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.

за участю секретаря судового засідання
- Токар Ю.В.,

представника позивача - Сімоненко Н.А.,

представника відповідача - Шульги М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Дочірнього підприємства "Завод
обважнених бурильних та ведучих труб"
до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Дочірнє підприємство «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб»
звернувся до Сумського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Суми Головного управління Міндоходів
України у Сумській області, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Суми від
20.01.2014 №.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
ДПІ у м. Суми проведено планову виїзну
перевірку позивача за наслідками якої
складено акт від 31.12.2013 № 2275/2203/30991664/20.
На підставі акту винесено податкове
повідомлення-рішення від 20.01.2014 №
, згідно якого донараховано
позивачу податок на прибуток у розмірі
497 201,00 гривень та штрафних санкцій у
розмірі 10 080,00 гривень.

Позивач не погоджується з прийнятим
позивачем рішенням, вважає його
незаконним з огляду на наступне.

Перевіркою правильності визначення
валових витрат відповідачем
встановлено завищення позивачем суми
валових витрат. Даний висновок
ґрунтується на твердженні, що
позивачем були укладені договори без
мети настання реальних наслідків.

Позивач вважає, що викладені у описовій
частині акту твердження відповідача
про недійсність (безтоварність,
ненастання реальних наслідків)
договорів позивача з контрагентами ПП
«Орієнс», ТОВ «Метал-Сервіс», ТОВ
«Касс» і як наслідок відсутність у
позивача права на визнання валових
витрат за такими операціями суперечить
законодавству та спростовується
викладеними у акті фактичними даними
та документами, на підставі яких
позивачем відображено ці операції у
бухгалтерському та податковому обліку.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив у задоволенні
позовних вимог відмовити з огляду на
наступне.

Перевіркою було встановлено, що
позивачем включено до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування (у складі собівартості
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг)
витрати по придбанню брухту сталевого
по постачальнику ПП «Орієнс», які не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів, транспортних
засобів та іншого майна, які економічно
необхідні для здійснення такої
діяльності, що свідчить про
відсутність у ПП «Орієнс» необхідних
умов для результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
а тому операції між позивачем та ПП
«Орієнс» носять безтоварний характер.

Також відповідач зазначає, що,
взаємовідносини між позивачем та ТОВ
«Касс» мають безтоварний характер, так
як доказів послуг транспортування,
документів підтверджуючих реальний
характер господарських операцій для
перевірки надано не було. Таким чином,
позивачем у перевіряємому періоді було
незаконно віднесено до витрат на збут
вартість придбаних
транспортно-експедеційних послуг у ТОВ
«Касс». Отже, ТОВ «Касс» та позивачем
складались документи без мети
реального настання правових наслідків,
з метою заниження об'єкту
оподаткування, несплати податків, в
зв'язку з чим дії підприємств призвели
до втрат дохідної частини Державного
бюджету України.

Також, позивачем було завищено
податковий кредит за жовтень 2011 року,
за рахунок того, що підприємством
безпідставно віднесено до податкового
кредиту податок на додану вартість, з
вартості труб, ніби-то отриманим від
ТОВ „Метал Сервіс". Відповідач вважає,
що взаємовідносини між позивачем та
ТОВ „Метал Сервіс" також мають
безтоварний характер.

Суд, заслухавши представника позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
докази у їх сукупності, вважає позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією у м. Суми було
проведено планову виїзну перевірку
Дочірнього підприємства «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства та іншого законодавства
за період з 01.07.2011р. по 31.12.2012р., за
наслідками якої складено акт від 31.12.2013
№ 2275/2203/30991664/20 (далі по тексту - акт
перевірки, т.1 а.с. 12-60).

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 20.01.2014 №
, яким донараховано позивачу
податок на прибуток у розмірі 497 201,00
гривень та штрафних санкцій у розмірі 10
080,00 гривень (т.1 а.с. 11).

Підставою для донарахування
податковим органом грошового
зобов"язання позивачу стали висновки
акту перевірки про те що договори
позивача з ПП «Орієнс», ТОВ
«Метал-Сервіс» та ТОВ «Касс» були
укладені без мети настання реальних
наслідків, а господарські операції з
зазначеними контрагентами є
безтоварними, внаслідок чого
відповідачем встановлено завищення
позивачем суми валових витрат та
порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1, п.п. 138.1.1 п. 138.1,
п. 138.2, п. 138.4, п.п. 138.10.5, п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України.

Суд не погоджується з таким висновками
податкового органу в зв"язку з тим, що
данні висновки спростовуються
матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи суд вбачає, що
на підставі договору від 21.04.2011 № 79/9-43-11
ПП «Орієнс» здійснювало поставки
позивачу брухту сталевого у 2-3 кварталі
2011 року (т.3 а.с. 143-148). Товар позивачем
отримано на підставі видаткових
накладних, по здійсненим господарським
операціям позивачем також отримані
належним чином оформлені податкові
накладні Розрахунки позивачем
здійснено через розрахунковий рахунок,
що підтверджується платіжними
врученнями, згідно отриманих рахунків -
фактур. Отриманий товар оприбутковано
на склад позивача згідно прибуткових
ордерів та використано позивачем у
господарській діяльності для
виробництва литва. Транспортування
товару здійснювалось за рахунок
постачальника відповідно до
товарно-транспортних накладних та
приймально-здавальних актах (т.1 а.с.
246-250, т.2 а.с. 1-250, т.3 а.с. 1-59).

Також, на виконання умов договору від
18.12.2007 № 79/9-118-07, ТОВ «Метал Сервіс»
здійснювало поставки позивачу труби у
жовтні 2011 року (т.1 а.с. 100 - 109). Товар
отримано за видатковою накладною,
позивачеві постачальником надана
належним чином оформлена податкова
накладна, транспортування товару
згідно умов договору здійснювалось
постачальником. Розрахунок здійснено
через розрахунковий рахунок згідно
рахунку - фактури, що підтверджується
платіжним дорученням. Товар
оприбутковано на склад позивача
відповідно до прибуткового ордеру та
використано позивачем у господарській
діяльності (т.1 а.с. 110-12).

Крім того, на виконання умов договору
від 18.07.2011 р. №18/07-2011 «Про надання
транспортно - експедиційних послуг»
ТОВ «Касс» позивачу були надані
транспортно-експедиційні послуги у 2-3
кварталі 2011 року, а саме організовано
та здійснено перевезення вантажу
автомобільним транспортом у
міжнародному сполучені та здійснено
перевезення по Україні (т.1 а.с. 129-131).

За надані послуги позивач на підставі
актів здачі-прийняття (надання послуг)
та отриманих рахунків-фактур здійснив
оплату за отримані послуги через
розрахунковий рахунок, що
підтверджується платіжними
дорученнями. Позивачем отримані
належним чином оформлені податкові
накладні, на виконання умов договору
сторонами оформлені
товарно-транспортні накладні (т.1. а.с.
135-236).

Суд вважає, що перелічені вище первинні
документи свідчать про фактичне
виконання договорів поставки на
надання послуг.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2. ст. 44 Податкового
кодексу України, для обрахунку об'єкта
оподаткування платник податку на
прибуток використовує дані
бухгалтерського обліку щодо доходів та
витрат з врахуванням положень цього
Кодексу.

Водночас статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи з вимог п. 2 ст.3 цього ж Закону
України, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, грунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Правила
податкового обліку визначаються
відповідними нормативними
документами, що регламентують порядок
оподаткування в Україні.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Суд вважає, що документи щодо операцій
по виконанню договорів між позивачем
та зазначеними вище контрагентами
мають обов'язкові реквізити визначені
законодавством, а відтак є первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку та відображають
фактично здійснені позивачем
господарські операції, отже є
підставою для включення відповідних
сум по переліченим вище операціям до
складу витрат, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування.

Щодо посилання відповідача на
пояснення фізичних осіб стосовно
взаємовідносин позивача та ПП
«Орієнс», суд зазначає, що постановою
від 13.09.2012 року старшого
оперуповноваженого ГВПМ ДПІ у м. Сумах,
затвердженою в.о. начальника ГВПМ -
першого заступника ДПІ у м. Сумах, було
відмовлено у порушенні кримінальної
справи за фактом порушення податкового
законодавства службовими особами ДП
«Завод ОБ та ВТ» у зв'язку з відсутністю
у їх діях складу злочину, передбаченого
ст. 212 КК України (т.1 а.с. 96-99).

Згідно зазначеної постанови: «В своїх
поясненнях ОСОБА_3 підтвердив
постачання металевого брухту до ДП
«Завод ОБ та ВТ» у 2011 році.

ОСОБА_4 пояснив, що ПП «Орієнс» йому
відоме, так як він працював на даному
підприємстві. В 2011 році ПП «Орієнс»
постачало на ДП «Завод ОБ та ВТ»
металобрухт, при цьому ОСОБА_4 був
особисто присутній при заїзді
автомобілів на територію дочірнього
підприємства та їх зважуванні.

Водії та власники автомобілів КАМАЗ
держ.номер НОМЕР_1 гр. ОСОБА_5, ГАЗ - 52
держ.номер НОМЕР_2 гр.. ОСОБА_6 та КАМАЗ
держ.номер НОМЕР_3 гр. ОСОБА_7 у своїх
поясненнях підтвердили фактичне
транспортування металевого брухту до
ДП «Завод ОБ та ВТ» у 2011 році….

Вилучені в ході виїмки первинні
документи, протоколи допиту посадових
осіб дочірнього підприємства та
отримані пояснення свідчать про
реальність господарських операцій ДП
«Завод ОБ та ВТ» з придбання металевого
брухту протягом 2011 року.»

Також, постановою від 30.05.2014 слідчого з
ОВС першого відділу кримінальних СУ
фінансових розслідувань ГУ Міндоходів
у Сумській області було закрито
кримінальне провадження №0000050 в
частині кримінальних правопорушень за
фактами умисного ухилення від сплати
податків та проведення операцій з
брухтом чорних металів без відповідних
дозвільних документів, ліцензії
службовими особами ДП «Завод ОБ та ВТ»
за ознаками кримінальних
правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3
ст.212, ч.1 ст. 213, в зв'язку з відсутністю в
діях службових осіб ДП «Завод ОБ та ВТ»
складу кримінальних правопорушень,
передбачених ч.ч.1, 3 ст.212, ч. ст.213 КК
України (т.4. а.с. 9-12).

Згідно зазначеної постанови: «Під час
досудового розслідування
досліджувалися обставини здійснення
фінансово - господарської діяльності
ДП «Завод ОБ та ВТ» за період з 01.07.2011 по
31.12.2012….

Також, в ході досудового слідства було
допитано директора ПП «Орієнс» ОСОБА_8,
який дав показання, що підприємство ПП
«Орієнс» мало фінансові
взаємовідносини з ДП «Завод ОБ та ВТ».

Стосовно посилання відповідача на те
що старшим слідчим СВ Сумського
міського управління УМВС України в
Сумській області (постанова від 18.01.12
№12840001/2) порушено кримінальну справу
стосовно невстановлених осіб за фактом
створення фіктивного підприємства
щодо ТОВ «Касс» за ознаками складу
злочину, передбаченого ч.2 ст.205
Кримінального кодексу України, суд
зазначає, що постановою від 06.03.2014 року
зазначене кримінальне провадження
було закрите у зв'язку з відсутністю в
діях складу кримінального
правопорушення (т. 3 а.с. 95-96). Крім того,
як вбачається зі змісту зазначеної
постанови, обставини викладені в ній
стосуються взаємовідносин ТОВ «Касс» з
іншими контрагентами, господарські
операції між ТОВ «Касс» та позивачем в
даному кримінальному провадженні не
досліджувалися. Також безпідставним
суд вважає посилання відповідача на
експертне дослідження № 24 від 16.05.2012,
згідно якого встановлено що зображення
підписів від імені ОСОБА_9 виконані не
ОСОБА_9, а іншою особою, що на думку
відповідача відповідно свідчить про
нереальність складених первинних
документів.

Суд зазначає, що у вказаному
експертному висновку досліджувалися
зображення підписів у ксерокопіях
податкових декларацій а не у первинних
документах бухгалтерського чи
податкового обліку (т.3 а.с. 101 - 102).

Також, суд зазначає, що в матеріалах
справи є витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців, до якого записів про
відсутність ТОВ «Касс» за місцем
реєстрації, на момент здійснення
спірних господарських операцій (2011
рік), не вносилося (т.3 а.с. 108-110).

Відповідно до п. 1 ст. 18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Крім того, відповідно
п. 3 наведеної вище норми, якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, не були до
нього внесені, вони не можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
крім випадків, коли третя особа знала
або могла знати ці відомості.
Матеріалами справи підтверджено, що на
момент здійснення господарських
операцій зазначені вище контрагенти
позивача були в Єдиному державному
реєстрі юридичних та фізичних
осіб-підприємців як суб'єкти
підприємницької діяльності та були
зареєстровані платниками податку на
додану вартість.

Суд зазначає, що згідно ч.4. ст. 70 КАС
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. (ч.2 ст.71)
Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Факту ухилення від сплати податків
конкретними посадовими особами та
наявності протиправного умислу,
встановленого обвинувальним вироком
суду, що набрав законної сили
податковою інспекцією не наведено.

Отже, виходячи з наявних в справі
доказів судом встановлено, що
оскаржувані правочини були направлені
на настання реальних наслідків, товари
(послуги) були отримані позивачем, що
підтверджується відповідними
видатковими та податковими накладними,
та в подальшому були використаний
позивачем в основній діяльності, факт
збитковості операції, чи
невідповідності господарської
діяльності не встановлено.

Жодного доказу який би свідчив, що
протиправна діяльність інших
підприємств безпосередньо пов'язана зі
спірним правочином і про таку
діяльність були обізнані посадові
особи позивача та приймали в ній участь
не надано.

Таким чином, суд вважає, що висновки
відповідача про безтоварність
правочинів між позивачем та вказаними
контрагентами ґрунтуються на
припущеннях, що суперечить ст. 159 КАС
України. Факт наявності у сторін по
правочину протиправного умислу при їх
укладанні з матеріалів справи не
вбачається.

Отже, суд доходить висновку, що
податковий орган не довів суду
правомірність висновків викладених в
акті перевірки щодо безтоварності
перелічених вище правочинів та
донарахованих в зв'язку з цим
податкових зобов'язань, відтак позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Дочірнього
підприємства "Завод обважнених
бурильних та ведучих труб" до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Сумах від 20.01.2014 р. № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток в загальному
розмірі 507281,00 грн. (п'ятсот сім тисяч
двісті вісімдесят одна грн. 00 коп.) в
тому числі: за основним платежем - 497201,00
грн. та фінансовими санкціями - 10080,00
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь дочірнього підприємства
"Завод обважнених бурильних та ведучих
труб" (40020, м. Суми, вул. Комарова, 2, код
ЄДПОУ 30991664), сплачений судовий збір в
розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 10
червня 2014 року.

Суддя
В.О. Павлічек