Справа № 2-а-2595/11/0226
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2595/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.В.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Боровицький О. А. Сапальова Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
11 квітня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2011 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
вчинити дії щодо перерахунку та
виплати пенсії.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 11 квітня 2011
року позов задоволено частково, а
саме: визнано неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області щодо нарахування та виплати
пенсії позивачу; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю позивачу як особі,
постраждалій від наслідків
Чорнобильської катастрофи 4 категорії,
згідно ст.51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком, починаючи з 01.09.2010 року
з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок підвищення (доплати) до
пенсії позивачу відповідно до ст.39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за проживання на території підвищеного
радіоактивного забруднення,
встановивши її на рівні мінімальної
заробітної плати, починаючи з 01.09.2010
року, з урахуванням раніше виплачених
сум. Постанову допущено до негайного
виконання.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог
посилаючись при цьому на не повне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають значення для
справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Позивач є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується копією посвідчення та
отримує пенсію та часткову доплату за
шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену у
відповідності до статтей 39, 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 4 категорії
призначається у розмірі 15 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно до частини 1 статті 39
вищевказаного Закону, пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч статтей 39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
Постановою Кабінету Міністрів України
№530 від 28.05.2008 року, а не в розмірі, як
того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року,
Постановою Міністрів України №530 від
28.05.2008 року відповідач не правомірно
виплачував додаткову пенсію в меншому
розмірі ніж це передбачено статтями 39,
51 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Проте, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача про
перерахунок та виплату доплати до
пенсії в розмірах визначених статтями
39, 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" , помилково застосував
норми процесуального права, а саме:
задовольняючи позов в частині
проведення перерахунку доплати до
пенсії, відповідно до вищевказаних
статтей Законів суд першої інстанції
не вірно визначив період часу, за який
порушене право позивача підлягає
відновленню, задовольняючи здійснити
перерахунок та виплати до пенсії
позивачу починаючи з 01.09.2010 року з
урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи положення ч. 1, 2 ст. 99 КАС
України, право позивача на отримання
державної пенсії, додаткової пенсії
,відповідно до ст.ст.39,51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" підлягає
захисту з 15.08.2010 року, оскільки позов
подано до суду 15.02.2011 року.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 11 квітня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
змінити.

Абзац 3 резолютивної частини постанови
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 11 квітня 2011 року
викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного
фонду у Тульчинському районі
Вінницької області нарахувати та
виплачувати ОСОБА_2 доплату за
проживання на території
радіоактивного забруднення в розмірах,
встановлених ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за період з
15 серпня 2010 року по дату припинення
права на таку допомогу, з урахуванням
фактично виплачених сум".

Абзац 4 резолютивної частини постанови
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 11 квітня 2011
року викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати управління Пенсійного
фонду у Тульчинському районі
Вінницької області нарахувати та
виплачувати ОСОБА_2 додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах,
встановлених ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за період з
15 серпня 2010 року по день припинення
права на таку допомогу, з урахуванням
фактично виплачених сум".

В решті постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
11 квтіня 2011 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.