Справа № 2а-1970/813/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
Справа №
46941/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Волошин М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кармелюка
Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційні
скарги ОСОБА_1, Державної податкової
адміністрації України на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21 квітня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної податкової адміністрації
України, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Закрите
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Брокбізнес» про стягнення
грошових коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 16.03.2011 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової адміністрації України,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - ЗАТ «СК «Брокбізнес» в
якому, уточнивши позовні вимоги, просив
стягнути страхову виплату в сумі 167 186,04
гривень.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21 квітня 2011
року позов задоволено частково.
Зобов'язано Державну податкову
адміністрацію України нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 страхову суму у
розмірі 45 (сорок п'ять) відсотків від
п'ятирічної заробітної плати за
останньою посадою, яку ОСОБА_1 займав до
встановлення втрати працездатності, а
саме: до 02.12.2004 року, у відповідності до
пп. «б» п.5 постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку та
умов обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби»
від 3 червня 1994 року №349. В решті позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1, Державна
податкова адміністрація України
оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
постанову змінити. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим,
що судом першої інстанції були
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що відповідно до розрахунків
страхової компанії «Брокбізнес»
розмір страхової суми складає 159 889,68
грн. (за мінусом відсотків які вона
утримує за свої послуги). У зв'язку з цим
був заявлений позов про стягнення
грошових коштів в сумі 159 889,68 грн. який в
подальшому був уточнений і становив 167
186,04 грн., оскільки в попередню суму
включалися відсотки на виплату
страховій компанії, в разі здійснення
нею виплати.

При вирішення справи по суті судом не
взято до уваги, що розрахунок вівся з
моменту визначення ступеня втрати
професійної працездатності, а саме від
11 грудня 2008 року коли йому встановлено
45,0% втрати професійної працездатності
і це пов'язано із травмою отриманою 03
червня 2004 року під час виконання
службових обов'язків, (довідка МСЕК
знаходиться в матеріалах справи). Тому
саме станом на 2008 рік ним додана
довідка про заробітну плату, яка була
прийнята страховою компанією, і
відповідно до якої вівся розрахунок.

В апеляційній скарзі Державна
податкова адміністрація України
просить рішення суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити.
Зазначає, що пунктом 8 Порядку
встановлено, що у разі настання
страхових подій, передбачених пунктом 5
цього Порядку та умов, виплата
страхових сум провадиться страховиком
за місцем постійного проживання
застрахованого шляхом їх
перерахування на особистий рахунок
одержувача в установі банку, видачі
чека або поштового переказу за рахунок
страхувальника. Тому відповідно до
Порядку виплата страхових сум
проводиться не ДПА України, а
страховиком, який одержав відповідну
ліцензію.

Позивач в судовому засіданні вимоги
поданої апеляційної скарги підтримав
та просить її задовольнити, водночас
заперечив проти задоволення
апеляційної скарги відповідача.

Представники відповідача в судовому
засіданні вимоги поданої апеляційної
скарги підтримав та просить її
задовольнити, водночас заперечив проти
задоволення апеляційної скарги
позивача.

Представник третьої особи в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце апеляційного розгляду був
повідомлений належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до ст.196
КАС України, вважає за можливе
розглядати справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
та представника відповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що
підтвердивши факт страхового випадку,
за наслідком якого позивач втратив
професійну працездатність на 45%, суд
встановив, що позивачу - ОСОБА_1
підлягає до стягнення страхова виплата
передбачена п.5 Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби та
останнім здійснено усі необхідні дії
для отримання страхової виплати.

Приймаючи до уваги, що діючим
законодавством встановлено здійснення
страхових виплат за рахунок державного
бюджету, з огляду на невиконання
суб'єктом владних повноважень, яким є
відповідач у справі, порядку
здійснення виплат, прийшов до висновку,
про недопустимість порушення права
позивача на отримання відповідної
страхової суми, і вважає, що не
укладення ДПА України договору з
страховиком, не позбавляє обов'язку
цього відповідача здійснювати
страхові виплати.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
03 червня 2004 року ОСОБА_1 займаючи посаду
старшого державного податкового
інспектора РУ ДААК ДПА України в
Тернопільській області на підставі
посвідчення НОМЕР_1 від 15.05.2004 року
проводив перевірку продовольчого
магазину, що належить ПП ОСОБА_3, що
підтверджується листом №509/32-212 від
18.03.2010р. Під час проведення перевірки із
ОСОБА_1 сталася страхова подія - втрата
працездатності в результаті травми, що
сталася під час виконання службових
обов'язків.

У зв'язку з настанням страхового
випадку ДПС в Тернопільській області
21.06.2004 року проведено перевірку щодо
правомірності дій СДПІ РУ ДААК ДПА
України в Тернопільській області
ОСОБА_1 під час проведення оперативної
перевірки ПП ОСОБА_4, про що складено
висновок, яким дії позивача визнано
правомірними.

Під час розгляду справи,
Тернопільський окружний
адміністративний суд за клопотанням
відповідача звернувся до
Психоневрологічної міжрайонної
спеціалізованої МСЕК Тернопільського
обласного центру медико-соціальних
експертиз із запитом (№3309 від 04.04.2011р.)
про надання первинних документів про
результати визначення ступеня втрати
професійної працездатності ОСОБА_1 з
метою встановлення
причино-наслідкового зв'язку між
травмою 2004 року та втратою
працездатністю у кінці 2008 року.

На зазначений вище запит
Тернопільський обласний центр
медико-соціальної експертизи
повідомило, що згідно з архівною
медико-експертною справою
Тернопільської міжрайонної
спеціалізованої психоневрологічної
МСЕК, ОСОБА_1, вперше 02.12.2004 року був
визнаний інвалідом ІІІ групи від
трудового каліцтва з встановленим 45%
втрати працездатності на один рік
внаслідок перенесеної виробничої
черепно-мозкової травми. 15.12.2005 року III
група інвалідності та 45% були
продовжені на два роки. 06.12.2007 року при
черговому переогляді, приєднання
серцево-судинної патології, хворому
була встановлена II група від труд
каліцтва, а відсотки втрати
працездатності залишено в розмірі 45%
терміном на один рік. 11.12.2008 року
враховуючи передпенсійний вік, хворому
було встановлено довічно II групу
інвалідності від трудкаліцтва та 45%
втрати працездатності.

Відповідно до довідки про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках, потреби у
додаткових видах допомоги Серія ТЕР
№001823 від 01.12.2008 року позивачу
встановлено 45% втрати професійної
працездатності, а згідно з довідкою до
акта огляду МСЕК Серія ТЕР №160523 від
01.12.2008р. ОСОБА_1 встановлено другу групу
інвалідності довічно, причина трудове
каліцтво.

Як видно з матеріалів справи та не
заперечується відповідачем, на момент
настання страхового випадку (03.06.2004
року) позивач був застрахований
відповідно до ст.18 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні».

03 серпня 2009 року, на підставі наказу
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів від 28.07.2009 року,
ОСОБА_1 звільнено з посади заступника
начальника управління - начальника
відділу регіонального управління
Департаменту CAT ДПА України в
Тернопільській області за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
по інвалідності.

3 серпня 2010 року позивач звернувся із
заявою (вх. №0830/14) до страхової компанії
«Брокбізнес» з метою виплати йому
страхової суми у зв'язку з настанням,
під час виконання ним службових
обов'язків, страхового випадку.

У відповідь страхова компанія
«Брокбізнес» повідомила (лист від
11.11.2010р. вих. №ЦВ5011/10), що відповідно до
поданої ОСОБА_1 заяви з відповідними
додатками, умов Договору про закупівлю
послуг з обов'язкового соціального
страхування та Постанови Кабінету
Міністрів України від 03.06.1994 року №349
«Про затвердження порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби» випадок
позивача може бути кваліфікований як
страховий. Крім того, страховик
зазначив, що на його розгляді
знаходиться 107 справ, що підлягають до
виплати страхових сум, з яких справа
позивача знаходиться за порядковим
номером 80. Виплата страхової суми буде
проведена після перерахунку ДПА
достатньої кількості страхових
платежів.

31 грудня 2010 року страхова компанія
«Брокбізнес» надіслала позивачу
лист-повідомлення (вих. №ЦВ5256/10/13) в
якому зазначила, що станом на 17.12.2010
року ПАТ Страхова компанія
«Брокбізнес» повністю виконало свої
зобов'язання за договором №029-000004,
укладеним з ДПА України, здійснивши
виплати страхових сум в межах
отриманих страхових платежів з
врахуванням витрат страховика на
проведення страхування в розмірі,
передбаченому Постановою та Договором.
У зв'язку із повним використанням
сплачених страхових платежів страхова
компанія «Брокбізнес» повідомила, що
договір про закупівлю послуг з
обов'язкового соціального страхування
№029-000004 припинив свою дію та втратив
чинність у зв'язку з виконанням
Страховиком зобов'язань перед ДПА
України у повному обсязі. Таким чином,
страхова компанія «Брокбізнес» немає
підстав для розгляду справ, які станом
на 17.12.2010 року залишилися невиплаченими
у зв'язку з недостатністю отриманих
страхових платежів, а тому ПАТ страхова
компанія «Брокбізнес» повернула
справу позивача, по якій не було
здійснено виплату страхової суми у
зв'язку з недостатністю отриманих
страхових платежів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.28 Закону України
«Про страхування» дія договору
страхування припиняється та втрачає
чинність за згодою сторін, а також у
разі виконання страховиком зобов'язань
перед страхувальником у повному
обсязі.

Таким чином, ще 02.12.2004 року позивач був
визнаний інвалідом та останньому
встановлено 45% втрати працездатності,
що підтверджується матеріалами справи.
30.08.2010 року позивач звернувся до
Страховика - ПАТ страхова компанія
«Брокбізнес» на виплату страхової
суми, проте, страхову виплату позивачу
не було виплачено, у зв'язку з
припиненням договору про закупівлю
послуг з обов'язкового соціального
страхування №029-000004.

Станом на момент подачі позову нового
договору про закупівлю послуг з
обов'язкового соціального страхування
між ДПА України та ПАТ страхова
компанія «Брокбізнес» не було
укладено.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
державну податкову службу» та Порядку
та умов обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби,
затвердженого постановою КМУ №349 від
03.06.1994р. посадові особи органу
державної податкової служби
підлягають обов'язковому державному
особистому страхуванню за рахунок
коштів державного бюджету на випадок
загибелі або смерті на суму
десятирічної заробітної плати за їх
останньою посадою, а в разі поранення,
контузії, травми або каліцтва,
захворювання чи інвалідності, що
сталися у зв'язку з виконанням
службових обов'язків, - у розмірі від
шестимісячної до п'ятирічної
заробітної плати за їх останньою
посадою (залежно від ступеня втрати
працездатності). Порядок та умови
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з п.1 зазначеного вище Порядку
обов'язкове державне особисте
страхування (далі - обов'язкове
страхування) посадових осіб органів
державної податкової служби
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету.

Відповідно до абз.3 п.3 Порядку
проведення обов'язкового страхування
здійснюється страховиком, який одержав
відповідну ліцензію в Державній
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг і визначений за
погодженням з страхувальником.

Підпунктом «б» пункту 5 Порядку
встановлено, що страховик виплачує
страхові суми: у разі втрати
застрахованим працездатності в
результаті поранення, контузії, травми
або каліцтва, захворювання чи
інвалідності, що сталися під час
виконання службових обов'язків, - у
розмірі, що залежить від ступеня втрати
працездатності, який визначається у
відсотковому відношенні до суми
п'ятирічної заробітної плати за
останньою посадою, яку він займав до
встановлення втрати працездатності,
але не може бути меншим шестимісячної
заробітної плати за зазначеною
посадою.

Відповідно до п.11 Порядку для вирішення
питання про виплату страхової суми у
випадках передбачених п.5 цього Порядку
та умов, застрахований або його
спадкоємець оформляють у відповідному
органі державної податкової служби та
подають страховику заяву за
встановленою формою (додаток N 2), а
також пред'являють документ, що
засвідчує особу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те
що не можна погодитись з розрахунком
позивача страхової виплати в сумі 167
186,04 грн.. розрахунок якої визначений у
відсотковому відношенні до суми
п'ятирічної заробітної плати у 2008 році,
оскільки, у пп. «б» п.5 зазначеного вище
Порядку законодавцем чітко
встановлено, що страховик виплачує
страхові суми у розмірі, що залежить
від ступеня втрати працездатності,
який визначається у відсотковому
відношенні до суми п'ятирічної
заробітної плати за останньою посадою,
яку він займав до встановлення втрати
працездатності. Тобто, у зв'язку із
встановленням втрати працездатності
позивачу 02.12.2004 року, то і розрахунок
суми п'ятирічної заробітної плати
повинен проводитись за період до 02.12.2004
року, а не з 02.12.2004 року, як це зробив
позивач.

З огляду на те, що відповідач не
забезпечив страховика відповідними
сумами коштів, зокрема, для виплати
позивачу, колегія суддів вважає
правильними висновки суду першої
інстанції щодо зобов'язання ДПА
України нарахувати та виплатити ОСОБА_1
страхову суму у розмірі 45 (сорок п'ять)
відсотків від п'ятирічної заробітної
плати за останньою посадою, яку ОСОБА_1
займав до встановлення втрати
працездатності, а саме: до 02.12.2004 року, у
відповідності до пп. «б» п.5 постанови
КМУ «Про затвердження Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби» від 3
червня 1994 року №349.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Державної
податкової адміністрації України
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21 квітня 2011
року у справі №2а-813/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 03.06.2014
року.