Справа № 820/7307/14
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р.Справа № 820/7307/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Балаклійському районі
Харківської області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 13.05.2014р.
по справі № 820/7307/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Балаклійському районі
Харківської області

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Балаклійському районі Харківської
області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

УПФ України в Балаклійському районі
Харківської області (далі-позивач),
звернулося до суду першої інстанції з
позовом, в якому просило:

визнати незаконними дії Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Балаклійському
районі Харківської області щодо
внесення змін до обліку осіб, яким
виплачена пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за лютий місяць 2014 року у
кількості 59 осіб, на суму допомоги,
виплаченої в лютому 2014 року на
поховання ОСОБА_1 в розмірі 302,37 грн.;

стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Балаклійському
районі Харківської області на користь
УПФУ в Балаклійському районі
Харківської області суму допомоги на
поховання, виплачену в лютому 2014 року
на поховання ОСОБА_1, в розмірі 302,37 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.05.2014 р. у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 13.05.2014 р. та
винести нову постанову, якою позов
задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається, що судом першої
інстанції неправильно застосовано
норми права, не враховано відсутності
підстав для внесення відповідачем змін
списків осіб, наявності підстав для
компенсації коштів виплаченої
допомоги позивачу, що привело до
невірного вирішення справи.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином,
поважних причин неявки до суду, не
встановлено, в зв'язку з чим справа
розглянута в письмовому провадженні
відповідно до ст.197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем та
відповідачем проведено щомісячну
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок непісного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за лютий 2014 року, що
вбачається з акту звірки від 06.03.2014 р.

За лютий 2014 р. в УПФУ в Балаклійському
районі Харківської області виплачено
допомогу на поховання ОСОБА_1 в розмірі
302,34 грн. ( з яких 300,00 грн. допомога на
поховання та 2,34 грн. витрати на виплату
та доставку зазначеної допомоги) .

Відповідач не прийняв зазначених сум
до відшкодування на користь позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності позивачем причинного
зв'язку між смертю особи та одержаним
каліцтвом або ушкодженням здоров'я, та
в зв'язку з цим відсутні обов'язку
відповідача відшкодовувати витрати
на поховання, понесені позивачем.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з такого.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України
оскаржувана постанова переглянута в
межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(далі - Закон № 1105-ХІУ) Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Згідно ст. 21 Закону № 1105-ХІУ у разі
настання страхового випадку Фонд у
встановленому законом порядку повинен,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Згідно з абз. 2 ч. 9 ст. 34 Закону № 1105-ХІУ у
разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону № 1105-ХІУ у
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Питання відшкодування Фондом таких
витрат страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг визначено
Порядком проведення витрат на
поховання у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826 (далі- Порядок № 836).

Згідно п. 2, 5 Порядку № 836 витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України.

Організація поховання працівника, який
загинув на виробництві або помер у
лікарні під час лікування отриманої на
виробництві травми, проводиться
страхувальником .

Згідно ч.4 ст.26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та ч. 2
ст.24 Закону № 1105-ХІУ, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону
№16/98-ВР, частини 2 статті 24 Закону
№1105-ХІУ убачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Аналіз норм Закону №1105-ХІУ, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Слід зазначити, що положення пункту 4
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня
2003року №5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року №376/7697, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на допомогу на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону №1105-ХІУ. Так,
зокрема, стаття 21 цього Закону пов'язує
виникнення такого обов'язку у Фонду зі
смертю працівника, а не з отриманням
померлим, який не працював, зазначеної
вище пенсії.

Отже, існує зобов'язання відшкодувати
виплачені іншими страховиками суми
допомоги на поховання лише тих осіб,
які померли від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за умови наявності
причинного зв'язку їх смерті з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Таких доказів позивачем по справі ні
суду першої ні суду апеляційної
інстанції не надано, а тому висновки
суду першої інстанцій про
безпідставність вимог позивача є
правомірним і відповідають вимогам
чинного законодавства, які регулюють
такі відносини.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Балаклійському районі Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.05.2014р.
по справі № 820/7307/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Русанова В.Б.Судді
Курило Л.В. Присяжнюк О.В.