Справа № 308/21046/13-а
Суддя: Леміш О. М.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі головуючого судді - Леміш О.М

при секретарі - Химинець О.Я

з участю представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Ужгород адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Ужгородської
міської ради Закарпатської області, за
участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_4 про визнання неправомірним та
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з
позовом до Виконавчого комітету
Ужгородської міської ради
Закарпатської області про визнання
незаконним та скасування рішення про
погодження меж земельної ділянки по
АДРЕСА_1, прийняте Комісією з вирішення
земельних спорів щодо меж земельних
ділянок та додержання добросусідства
за №35 від 31.10.2013р.

Свій позов позивачі мотивують тим, що
вони є співвласниками в рівних
частинах земельної ділянки площею
0,099га по АДРЕСА_1, призначеній для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.
Оскаржують рішення Комісії з вирішення
земельних спорів щодо меж земельних
ділянок та додержання добросусідства
від 31.10.2013р., яким за заявою ОСОБА_5 при
відновленні меж суміжної земельної
ділянки, що налажала ОСОБА_6, було
погоджено межі земельної ділянки
позивачів, в зв'язку відмовою ОСОБА_3 у
підписанні акту приймання-передавання
межових знаків на зберігання. Позивачі
зазначають, що рішення прийнято без їх
належного повідомлення та участі
ОСОБА_3, технічна документація, яка була
погоджена оспорюваним рішенням не
відповідає вимогам діючого
законодавства, відповідачем було
порушено ст.107 ЗК України та п.3.12
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками, поза
межами компетенції, визначеної ст.158 ЗК.
Оскільки позивачі вважають
оскаржуване рішення не законним та
таким, що обмежує їх права, просять суд
визнати таке рішення неправомірним та
скасувати.

В судовому засіданні представник
позивачів позов із наведених в ньому
мотивів підтримав та просив суд
визнати його неправомірним та
скасувати.

Відповідач та третя особа без
самостійних вимог на предмет спору
повторно в судове засідання не
з'явились, про поважність причин
нез'явлення в судове засідання не
повідомили, хоча про час та місце була
повідомлені, що підтверджено
матеріалами справи.

Заслухавши представника позивачів,
який погодився на розгляд справи у
відсутності відповідача, дослідивши
матеріали справи всебічно та повно
оцінивши докази, та об'єктивно і
безпосередньо дослідивши їх, суд
вважає, що позов із наведених у ньому
мотивів є обґрунтованим та підлягає
до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 02
квітня 2011 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
придбали на підставі Договору
купівлі-продажу, що був посвідчений
приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим №1417, житловий

будинок та дві земельні ділянки
загальною площею 0,099 га по АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.

Земельна ділянка площею 0,08 га в
АДРЕСА_1, яка є суміжною ділянкою
відносно придбаної позивачами ділянки,
згідно державного акту серії ЗК
№015-010810, належала ОСОБА_6, яка померла.
Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_5 як спадкоємець
ОСОБА_6 для оформлення спадщини
замовила в ПП «Ужгеостар» виготовлення
технічної документації по відновленню
в натурі меж зазначеної земельної
ділянки.

09.07.2013р. ОСОБА_5 звернулась до міського
голови міста Ужгород з заявою, в якій
просила розглянути питання підписання
меж успадкованої нею земельної ділянки
по АДРЕСА_1 при відновленні її меж в
натурі в зв'язку з відмовою власника
суміжної ділянки ОСОБА_3 у підписанні
акту прийомки-передачі межових знаків
на зберігання.

Комісією з вирішення земельних спорів
щодо меж земельних ділянок та
додержання добросусідства 31.10.2013р. було
розглянуто заяву ОСОБА_5 та винесено
рішення №35, яким погоджено межі
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що комісія діє на
підставі Положення про комісію з
вирішення земельних спорів щодо меж
земельних ділянок та додержання
добросусідства, яке було затверджено
рішенням Ужгородської міської ради
№1044 від 20.09.2013р. Згідно вказаного
положення така комісія є колегіальним
органом, утвореним виконавчим
комітетом Ужгородської міської ради
відповідно до делегованих повноважень.

Згідно з ч.3 ст.158 Земельного кодексу
України органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.
Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання щодо земельних
відносин. За результатами аналізу
вказаних положень, суд дійшов висновку,
що Ужгородська міська рада як орган
місцевого самоврядування, який згідно
з положеннями ст..12, 158 ЗК України
уповноважений на вирішення земельних
спорів, у спірних правовідносинах
виконує владні управлінські функції на
основі законодавства та відповідно до
п.7 ч.1 ст.3 КАС України є суб'єктом
владних повноважень. Ужгородська
міська рада відповідні повноваження
делегувала Виконавчому комітету
Ужгородської міської ради, який їх
здійснює через утворену ним Комісію з
вирішення земельних спорів щодо меж
земельних ділянок та додержання
добросусідства. Оскільки сама комісія
не є суб'єктом владних повноважень, в
спірних публічно-правових відносинах,
то таким суб'єктом є виконавчий
комітет, як орган місцевого
самоврядування, який здійснює
делеговані повноваження.

Матеріалами підтверджено, що технічна
документація, на підставі якої було
прийнято спірне рішення не відповідає
вимогам законодавства, містить
неточності та суперечності. Зокрема
спірна межа, належної позивачам
земельної ділянки є прямою, згідно
державного акту IV-ЗК №017471, виданого
Ужгородською міською радою 15.12.2000р.
Вказані обставини відносно позивачів
встановлені рішенням Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 06.02.2014р. №308/18484/13-ц, яке
набрало законної сили та підлягає
застуванню відповідно до ст.71 КАС
України.

Згідно технічної документації ОСОБА_4
межа земельної ділянки, суміжної до
ділянки позивачів від «В» до «Г»,
позначена межовими знаками 4, 5, 6, 7, 8, не
є рівною та заходить на частину ділянки
позивачів на 0,8 м. Така ж межа земельної
ділянки згідно державного акту серії
ЗК №015-010810 виданого ОСОБА_6 була прямою.
Враховуючи, що технічна документація
складена в зв'язку з відновленням меж
земельної такої ділянки, суд знаходить
обґрунтованими

доводи позивачів про невідповідність
її первинним державним актам, якими
посвідчувались права на земельні
ділянки, межі яких відновлюються. Також
встановлено розбіжності в технічній
документації: відстань між точками 4 та
5 на схемі земельної ділянки на
збірному кадастровому плані складає 1,97
м, а на схемі на абрисі земельної
ділянки - 1 м. В матеріалах технічної
документації також відображено дані
щодо співвласника суміжної земельної
ділянки ОСОБА_3, а дані про ОСОБА_2, яка
також є співвласником такої ділянки, не
вказано.

Технічна документація по відновленню
меж земельної ділянки, що виготовлена
ПП «Ужгеостар» на замовлення ОСОБА_4 не
містить доказів повідомлення ОСОБА_3
та ОСОБА_2 про день та час встановлення
меж земельної ділянки, суміжної
відносно їх ділянки. Визначені
землевпорядною організацією межі не
відповідають фактичному
землекористуванню. Судовим рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від
06.02.2014р. встановлено, що на спірній
частині земельної ділянки, яка
прилягає до будинку належного
позивачам, знаходиться бетоне мощення
та димохід, які є приналежності будинку
позивачів як основної речі.

Згідно ст.107 ЗК України у разі
неможливості виявлення дійсних меж
суміжних земельних ділянок,
відновлення їх здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки. З матеріалів справи
вбачається, що земельна ділянка
позивачів є забудованою та
огородженою, межі фактичного
використання такої ділянки можливо
встановити згідно існуючої спірної
межі, яка є огородженою.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України
земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян вирішуються
виключно судом. ОСОБА_5 своє звернення в
заяві від 29.07.2013р. обґрунтовувала
відмовою власника суміжної земельної
ділянки ОСОБА_3 у підписанні акту
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, самовільному захопленні
частини земельної ділянки шляхом
становлення огорожі та прокладання
інженерних мереж. Тобто фактично спір
між сторонами стосується володіння та
користування частиною земельної
ділянки по АДРЕСА_1. Такі спори
підлягають вирішення в судовому
порядку та не можуть вирішуватись
органами місцевого самоврядування в
порядку визначеному ст.158 ЗК України.
Тому відповідач не мав повноважень
виносити оскаржуване рішення за
наслідками розгляду заяви третьої
особи.

Також при розгляді спору та прийнятті
оскаржуваного рішення не був
повідомлений ОСОБА_3, який є
зацікавленою особою у вирішенні
вказаного земельного спору і рішення
відповідача вплинуло на його права і
обов'язки.

Ст.6 КАС України передбачено, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому ним Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Враховуючи, що суб'єктами спірних
правовідносин, про захист права в яких
просить позивач, є фізичні особи та,
відповідно, орган місцевого
самоврядування як суб'єкт владних
повноважень, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства по розгляду земельних
спорів. При цьому, правовий спір, що
виник між вказаними суб'єктами виник
безпосередньо у зв'язку з вчиненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських дій, на які він
уповноважений в силу закону. Наявність
можливого конфлікту інтересів між
позивачем та третьою особою не впливає
на публічно-правовий характер спору
між позивачем та відповідачем як
суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до положень ст. 2 КАС
України, ст. 144 Конституції України, ст.26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст. ст.12, 158
ЗК України рішення відповідача може
бути оскаржено в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно ч.ч 1, 2 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій

чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач
не довів правомірність прийнятого ним
рішення.

На підставі викладеного, суд констатує,
що оскаржене рішення №35 від 31.10.2013р. про
погодження меж земельної ділянки по
АДРЕСА_1, було прийнято всупереч
вимогам ст.107 та ч.2 ст.159 Земельного
кодексу України та порушує права і
інтереси позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2

З врахуванням всіх обставин справи, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позову ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 і необхідність його задоволення

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 7, 11, 14, 69, 72, 159, 160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Виконавчого
комітету Ужгородської міської ради
Закарпатської області про визнання
незаконним та скасування рішення
суб'єкта владних повноважень -
задоволити.

Рішення Комісії з вирішення земельних
спорів щодо меж земельних ділянок та
додержання добросусідства, утвореної
Виконавчим комітетом Ужгородської
міської ради за №35 від 31.10.2013р. про
погодження меж земельної ділянки по
АДРЕСА_1 - визнати не законним та
скасувати.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Леміш О.М.