Справа № 2-а-2065/10/1970
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2010-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-2065/10/1970

"23" липня 2010 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді Данилевич
Н.А.

при секретарях Лавринюк
О.М.,

за участю:

прокурора Коруни Т.В

представників позивача Стешин І.В.,
Багріва Б.Є., Милика В.М., Милик І.В.

представників відповідача Галіяна
І.М., Антонович О.В.

представника співвідповідача Клима
А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Тернополі
справу за адміністративним позовом
приватного підприємства
«Ама-Україна»до Тернопільської
митниці, Головного управління
державного казначейства України в
Тернопільській області про визнання
протиправними дій відповідача,
скасування рішення про встановлення
митної вартості товару, визнання
недійсною картки відмови в прийнятті
митної декларації та зобов»язання
повернути надмірно сплачений податок,
суд-

ВТАНОВИВ:

Приватне підприємство
«Ама-Україна»звернулося з
адміністративним позовом до
Тернопільської митниці, Головного
управління державного казначейства
України в Тернопільській області про
визнання протиправними дій
відповідача, скасування рішення про
визначення митної вартості товару за
шостим резервним методом
№403000006/2010/000600/1 від 06.05.2010р., визнання
недійсною картки відмови в прийнятті
митної декларації та митному
оформленні товарів від 06.05.2010р. та
зобов'язання повернути з Державного
бюджету надмірно сплачений податок на
додану вартість на суму 16203,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що в межах контракту
№084408/05.02.2007 від 5 лютого 2007року
позивачем на митну територію України
була ввезена партія товару
фільтрувальні елементи на загальну
суму 3187,00 доларів США.

06 травня Тернопільською митницею було
винесено рішення № 403000006/2010/000600/1 про
визначення митної вартості товару за
шостим резервним методом та була
видана відмова в митному оформленні і
повернуто ВМД. З метою недопущення
затримки оформлення та пропуску
товарів через митний кордон України
позивач здійснив доплату до державного
бюджету ПДВ у розмірі 16203,63грн.
Причиною відмови митниці у митному
оформленні вантажу послужило те, що
позивачем не в повній мірі подані
додаткові документи, необхідні для
підтвердження митної вартості товарів.

Позивач зазначає, що дії
Тернопільської митниці, щодо
самостійного визначення митної
вартості за шостим (резервним) методом,
видання картки-відмови в митному
оформленні, донарахування та стягнення
ПДВ в розмірі 16179,00 грн. є протиправними.

Також, позивач мотивує свої вимоги
тим, що відповідно до п.11 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затвердженого постановою КМУ
від 20.12.2006 року № 1766, декларант за
власним бажанням подає інші документи
для підтвердження заявленої у
декларації митної вартості товарів,
оскільки перелік визначених цим
пунктом документів не є вичерпним і
відсутність хоча б одного з них не є
обов'язковою передумовою для
неможливості визначення митної
вартості товарів за ціною договору. До
того ж відповідно до п.14 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які перемішуються через митний кордон
України, якщо декларантом не подано у
встановлений строк додаткові
документи, або якщо він відмовляється
від їх подання, митну вартість визначає
митний орган на підставі наявних
відомостей згідно з законодавством. За
таких обставин відповідачем
безпідставно відмовлено у прийнятті
ВМД, прийняті рішення про визначення
митної вартості за шостим методом та
наданні картки відмови в прийняті
митної декларації.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити в повному
обсязі з підстав, викладених в позовній
заяві та додаткових обґрунтувань
позовних вимог. Крім того представник
позивача в судовому засіданні пояснив,
що ними, на час розгляду справи судом
зібрано необхідні документи заявлені
Тернопільською митницею, необхідні для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали з
підстав, викладених в наданих суду
письмових запереченнях, наполягавши на
тому, що дії Тернопільської митниці
при здійсненні контролю за митною
вартістю товарів імпортованих
позивачем, діяли відповідно до своєї
компетенції та у спосіб передбачений
законодавством, а вимоги позовної
заяви є безпідставними та
необґрунтованими, а тому в задоволенні
позову слід відмовити.

Представник співвідповідача -
головного управління державного
казначейства України в Тернопільській
області в судовому засіданні позов не
визнав, пояснивши, що вони повертають
надмірно сплачену суму ПДВ за рішенням
митного органу або суду.

Відповідно до заяви від 25.06.2010р.
прокуратура Тернопільської області
29.06.2009р. вступила в розгляд даної
справи. В судовому засіданні прокурор
заявив, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню, оскільки
Тернопільська митниця діяла
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Заслухавши в судовому засіданні
прокурора, представників сторін,
оцінивши представлені у справі докази
у їх сукупності, на підставі чинного
законодавства, судом встановлені
наступні обставини.

Приватне підприємство «Ама-Україна»є
суб'єктом зовнішньоекономічної
діяльності та платником податку на
додану вартість.

Між ПП «АМА - Україна»та фірмою «МАНLЕ
Іndustrіаl Filtration (Веnеluх)В.V.»Нідерланди 5
лютого 2007 року був укладений
зовнішньоекономічний контракт №
084416/26.01.2010 купівлі - продажу, відповідно
до якого продавець продає, а покупець
купляє на умовах СІР товар, асортимент
та кількість якого узгоджується
додатковими угодами (специфікаціями),
що є невід'ємною частиною цього
контракту. Договором встановлено, що
всі податки та митний збір у країні
Покупця сплачуються покупцем, ціни на
товар залишаються незмінними і можуть
бути переглянуті тільки за письмовою
згодою сторін. Валюта контракту та
валюта платежу -долари США.

На основі вищевказаного контракту №
084408/05.02.2007 від 5 лютого 2007 року згідно
рахунку - фактури (інвойс) № ІV1003880 від
13.04.2010 року на митну територію України
була ввезена партія товару
фільтрувальні елементи на загальну
суму 3187,00 доларів США.

Згідно з вимогами ст.81 Митного кодексу
України позивачем було здійснено
декларування вантажу, а саме, була
подана письмова вантажна митна
декларація, в якій були вказані точні
відомості про вантаж, мету його
переміщення, інші відомості, та додані
наступні документи: Інвойси
постачальника «МАНLЕ Іndustrіаl Filtration
(Веnеluх)В.V.», митні декларації з 2002 року,
договори з покупцями ПП «Ама-Україна»з
зазначенням цін, листи-відмови
покупців про можливе підвищення цін,
копія прайс - листа на аналогічний
товар, що продається в Україні іншими
фірмами, екземпляр фільтрувального
мішка, для огляду і візуальної оцінки
вартості.

Статтею 259 МК України визначено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Згідно до ст. 265 МК України митний орган
має право упевнитися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості, а також
прийняти рішення про правильність
заявленої декларантом митної вартості
товарів.

Такий контроль, як передбачено
зазначеним Порядком може
здійснюватися митним органом шляхом
проведення камеральної перевірки.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу
України заявлена декларантом митна
вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

З метою встановлення дійсності
вартості товарів відповідно до вимог
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.08 № 339 митні органи порівнюють
заявлений рівень митної вартості з
рівнем митної вартості Ідентичних чи
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено та митна
вартість підтверджена.

Якщо виявляється, що задекларований
рівень митної вартості нижчий за
рівень митної вартості ідентичних чи
подібних (аналогічних) товарів, митний
орган вимагає від декларанта
додаткових доказів правильності
декларування митної вартості.
Відповідно до вимог Митного кодексу
України та Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.06 №1766
декларант зобов'язаний на вимогу
митного органу надати додаткові
відомості для підтвердження заявленої
митної вартості та забезпечити
можливість їх перевірки. Перелік
додаткових документів, які декларант
зобов'язаний подати для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу, міститься у пункті 11
Порядку декларування.

З матеріалів митного оформлення, видно,
що вантаж «фільтрувальний мішок до
обладнання для фільтрування олії»,
відповідно до вантажної митної
декларації від 5 травня 2010 року
№403000007/2010/002811та декларації митної
вартості, декларувався за вартістю по
6,71 дол. США за м2.

Під час здійснення контрою за
правильністю визначення митної
вартості імпортованого позивачем
товару шляхом порівняння рівня
заявленої митної вартості товару із
рівнем митної вартості ідентичних та
подібних товарів, митне оформлення
яких вже здійснено, посадовими особами
Тернопільської митниці було виявлено,
що митна вартість на подібний товар у
центральній базі даних Держмитслужби
України зазначена на рівні 23,35дол. та
137,36 дол. США за м2, а не 6,71 дол. США за м2 ,
як було вказано декларантом про, що
свідчить витяг із бази даних ДМСУ (а.с.
).

Відповідно до пункту 11 Порядку №1766
враховуючи, що заявлена декларантом
митна вартість товарів викликала
сумнів у її достовірності, декларанту
було запропоновано подати митниці
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів.
Перелік таких документів, було
визначено в декларації митної вартості
від 5.05.2010р. а саме: договір з третіми
особами, що пов'язаний з договором про
поставку товарів; рахунки про сплату
комісійних, брокерських послуг,
пов'язаних з виконанням умов договору;
відповідні бухгалтерські документи;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми - виробника товару;
калькуляція ціни від виробника товару,
сертифікат про походження товару,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством;
відомості про якісні характеристики
товару; інформація
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість товару, а
також інші документи за бажанням
декларанта, які можуть підтвердити
заявлену митну вартість. Даний перелік
був отриманий декларантом, про що
свідчить відповідна відмітка на
декларації митної вартості.

На вказану пропозицію ПП
«Ама-Україна»подало митному органу
копію прайс -листа та копії видаткових
накладних на реалізацію товару.

Під час здійснення перевірки
документів, наданих для підтвердження
заявленої митної вартості було
встановлено, що у прайс-листі міститься
інформація про ціни на продукцію
згідно артикулів, які не співпадають
із артикулами, зазначеними у рахунку №
ІV1003880 від 13.04.2010 року.

Згідно пунктів 13-14 Порядку № 1766
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується. Якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Також п.8 Наказу Держмитслужби України
від 24.06.2009 року № 602 «Про затвердження
Порядку роботи посадових осіб митного
органу при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України»визначено,
що митний орган самостійно визначає
митну вартість на підставі наявних
відомостей у випадках, якщо
декларантом не подано в установлений
строк документи або якщо він
відмовився від їх подання, чи у поданих
декларантом документах наявні
неточності, розбіжності, а також коли
відсутні необхідні відомості, або ж
коли під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості виникають сумніви щодо
достовірності поданих документів, та
наявні умови, що унеможливлюють
використання декларантом обраного
методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладені обставини,
Тернопільською митницею прийнято
Рішення про визначення митної вартості
товару «фільтрувальний мішок до
обладнання для фільтрування олії»на
рівні 23,35 дол. США за м2., застосовуючи 6
- Резервний метод визначення митної
вартості.

Відповідно до частини сьомої ст. 266 МК
України «у разі, якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, установлених статтею 273 цього
Кодексу».

ПП «АМА-Україна»07.05.2010 року листом №
13/05, у зв'язку з виникненням потреби в
уточненні заявленої митної вартості,
звернулося до Тернопільської митниці
із проханням випустити товар у вільний
обіг під гарнтію декларанта керуючись
ст.264 МК України, Наказом Державної
митної служби України від 17.03.2008 № 230,
«Про затвердження Порядку випуску
товарів у вільний обіг під гарантійні
зобов'язання при ввезенні їх на митну
територію України», шляхом сплати
обов'язкових платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митницею.

Листом від 12.05.2010 № 11/1.1-2552
Тернопільської митниці надано дозвіл
на випуск товару у вільний обіг. Крім
цього у даному ж листі було наголошено,
що термін дії гарантійних зобов'язань
не може перевищувати 90 календарних
днів з моменту випуску товарів у
вільний обіг. Протягом цього терміну
(але не пізніше 10 днів до закінчення
терміну гарантійних зобов'язань)
необхідно надати уточненні відомості
для підтвердження заявленої митної
вартості та забезпечити можливість їх
перевірки посадовими особами митниці.

Пунктом 14. Порядку випуску товарів у
вільний обіг під гарантійні
зобов'язання, затвердженого наказом
Держмитслужби від 17.03.08 № 230, митний
орган на підставі перевірки
відомостей, додатково наданих
декларантом, та вжитих додаткових форм
контролю приймає рішення про
можливість/неможливість застосування
митної вартості заявленої декларантом.

За таких обставин, суд вважає, що
посилання позивача на неправомірні дій
Тернопільської митниці, щодо
визначення митної вартості товару за
шостим методом з урахуванням вимог
ст.273 МК України є необґрунтованими,
оскільки відповідно до пунктів 13-14
Порядку № 1766 декларант зобов'язаний
подати додаткові документи протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується. Якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством. Таким чином
Тернопільська митниця вправі вимагати
від суб'єкта зовнішньоекономічної
діяльності ПП «АМА-Україна»подання не
тільки обов'язкових, а й інших
документів, що можуть бути використані
для підтвердження відомостей про митну
вартість товару.

Судом приймаються до уваги твердження
відповідача про обґрунтованість
застосування саме шостого резервного
методу з огляду на наступне:

- перший метод не міг бути застосований
оскільки відсутній повний пакет
документів для підтвердження
заявленої митної вартості, а також була
інформація про те, що рівень митної
вартості щодо подібних товарів, що
ввезені на митну територію України є
вищим від заявленого.

- другий та третій методи не
застосовано, оскільки згідно ст. 268-269 МК
України за митну вартість береться
вартість операції з
ідентичними/подібними товарами, які
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

- четвертий та п'ятий методи не
використані, оскільки відсутня
інформація про ті витрати, які
необхідно віднімати згідно ст.271 МК
України, а також про ті складові, що
необхідно додавати відповідно до ст. 272
МК України.

Також, на час розгляду справи позивач
не скористався можливістю надати
уточненні відомості для підтвердження
заявленої митної вартості та
забезпечити можливість їх перевірки
посадовими особами митниці відповідно
до листа від 12.05.2010 № 11/1.1-2552
Тернопільської митниці про дозвіл на
випуск товару у вільний обіг.
Внаслідок вказаних дій позивача,
відповідач не може визначити митну
вартість товару за першим методом на
суму, яка вказується позивачем.

Враховуючи правомірність дій
відповідача, щодо вимог про надання
додаткових відомостей на
підтвердження митної вартості товару
та не надання їх позивачем, суд вважає,
що Тернопільською митницею правомірно
видано картку відмови в прийнятті
митної декларації та митному
оформленні товарів від 06.05.2010р.,
правомірно винесено рішення про
визначення митної вартості товарів за
шостим резервним методом №
403000006/2010/000600/1 від 06.05.2010року, а тому
позовні вимоги, в тому числі і про
зобов'язання повернути з Державного
бюджету надмірно сплачений податок на
додану вартість на суму 16203,63 грн. -до
задоволення не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім того, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У даній адміністративній справі
відповідачем надано достатніх доказів
які б обґрунтовували правомірність
прийняття оскаржуваних документів та
надано переконливих доказів, які б
спростовували доводи позивача. Таким
чином, доводи позивача на яких
ґрунтуються позовні вимоги не знайшли
свого підтвердження дослідженими в
судовому засіданні доказами та
спростовуються вищенаведеним
обґрунтуванням, а тому з задоволені
позову слід відмовити.

Судові витрати по справі згідно ст.94
КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст11,71,86, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

В задоволенні позову Приватного
підприємства «Ама-Україна»до
Тернопільської митниці, Головного
управління державного казначейства
України в Тернопільській області про
визнання протиправними дій
відповідача, скасування рішення про
встановлення митної вартості товару,
визнання недійсною картки відмови в
прийнятті митної декларації та
зобов»язання повернути надмірно
сплачений податок - в і д м о в и т и.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в 10
денний строк з дня постановлення
постанови заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги у
порядок і строк, передбачені статтями
186 і 254 Кодексу адміністративного
судочинства.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків подання заяви
про апеляційне оскарження або
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо воно не скасовано, набирає
законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя
Данилевич Н.А.

Копія вірна: