Справа № К/9991/9171/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/9171/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
інспекції з контролю за цінами в
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2010 року у справі за позовом
приватного підприємства "ТД "Гарант" до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Полтавській області, третя
особа - Національна комісія
регулювання електроенергетики України
про скасування рішення,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2010
року залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 жовтня 2010
року позов приватного підприємства "ТД
"Гарант" задоволено. Скасовано рішення
Державної інспекції з контролю за
цінами в Полтавській області про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін №13
від 29 січня 2010 року.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, приватне підприємство «ТД
«Гарант» зареєстровано як юридична
особа 14.05.2004 Виконавчим комітетом
Кременчуцької міської ради
Полтавської області, про що видано
свідоцтво про державну реєстрацію
№359698.

Ліцензією НКРЕ від 16.10.2008 №1175
підприємству надано право на
здійснення господарської діяльності з
постачання природного газу за
нерегульованим тарифом.

В період з 25.01.2010 по 28.01.2010 головним
державним інспектором Державної
інспекції з контролю за цінами в
Полтавській області Бутенко Г.В. на
підставі посвідчення від 25.01.2010 №000036
відповідно до статті 13 Закону України
«Про ціни і ціноутворення», постанови
Кабінету Міністрів України «Питання
Державної інспекції з контролю за
цінами» від 13.12.2000 №1819 та пункту 2.1.4
Плану роботи на I квартал 2010 року
проведено планову перевірку ПП «ТД
«Гарант» щодо правильності формування
та застосування граничних рівнів цін
при реалізації природного газу за
період з 01.01.2009 по 31.05.2009.

За результатами перевірки складено акт
від 28.01.2010 №00007, в якому зафіксовано, що
позивач 31 січня 2009 року при постачанні
газу ЗАТ «ТД «Ірбіс» завищило
граничний рівень ціни на природний газ
з 1152,00 грн. до 2013,58 грн. (без урахування
ПДВ) за 1000 м3, внаслідок чого
підприємством необґрунтовано отримано
виручку у січні 2009 року в сумі 35679,89 грн.

При цьому, Державна інспекція з
контролю за цінами в Полтавській
області виходила з того, що ПП «ТД
«Гарант» 31 січня 2009 року при постачанні
природного газу неправомірно
застосувало граничний рівень ціни на
природний газ для промислових
споживачів та інших суб'єктів
господарювання на рівні 2020,25 грн. (без
урахування ПДВ) за 1000 м3, встановлений
постановою НКРЕ «Про затвердження
граничних рівнів цін на природний газ
для промислових споживачів та інших
суб'єктів господарювання на 2009 рік» від
29.01.2009 №57, оскільки зазначена постанова
не була погоджена з Мінекономіки, як це
передбачено постановою Кабінету
Міністрів України «Про внесення змін
до деяких постанов Кабінету Міністрів
України» від 28.01.2009 №36, що набула
чинності 04.02.2009. Постанову НКРЕ від
29.01.2009 №57 відмінено постановою НКРЕ від
19.02.2009 №195 та затверджено граничний
рівень ціни на природний газ для
промислових споживачів та інших
суб'єктів господарювання на 2009 рік без
урахування ПДВ, збору до затвердженого
тарифу на природний газ у вигляді
цільової надбавки, тарифів на його
транспортування, розподіл і постачання
на рівні 2020,25 грн. за 1000 м3 за
погодженням з Мінекономіки. Отже,
підприємство, як ліцензіат на
постачання газу природного, на вказану
дату повинно було застосувати
граничний рівень ціни на природний газ,
який становив 1152,00 грн. за 1000 м3 (без
урахування ПДВ) відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Деякі питання діяльності
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» від 29.04.2006 №605 із
змінами, внесеними постановою Кабінету
Міністрів України від 30.10.2008 №998.

За результатами розгляду матеріалів
перевірки 29.01.2010 відповідачем винесено
рішення про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін №13, відповідно до якого
за порушення ПП «ТД «Гарант» вимог
постанови Кабінету Міністрів України
«Деякі питання діяльності
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» від 29.04.2006 №605 в
редакції від 30.10.2008 вирішено вилучити у
дохід державного бюджету 35679,89 грн. та
стягнути штраф в сумі 71359,78 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що
реалізація приватним підприємством
«ТД «Гарант» природного газу в січні 2009
року при граничному рівні цін 2020,25 грн.
за 1000 м3 здійснювалася на підставі
постанови НКРЕ від 29.01.2009 № 57 цілком
правомірно.

Однак, колегія суддів не погоджується
із висновками судів попередніх
інстанцій щодо наявності правових
підстав для задоволення позову з
огляду на наступне.

Так, повноваження органів виконавчої
влади та виконавчих органів міських
рад щодо регулювання цін (тарифів)
встановлено постановою Кабінету
Міністрів України від 25.12.1996 №1548.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.01.2009 №36 "Про внесення змін до
деяких постанов Кабінету Міністрів
України" пункт 8 додатка до постанови
Кабінету Міністрів України від 25.12.1996
№1548 "Про встановлення повноважень
органів виконавчої влади та виконавчих
органів міських рад щодо регулювання
цін (тарифів)" після абзацу другого
доповнено новим абзацом, згідно з яким
граничні рівні цін на природний газ для
установ та організацій, що
фінансуються з державного і місцевих
бюджетів, а також граничні рівні цін на
природний газ для промислових
споживачів та інших суб'єктів
господарювання за погодженням з
Мінекономіки встановлює Національна
комісія регулювання
електроенергетики.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 28.01.2009 №36 "Про внесення змін
до деяких постанов Кабінету Міністрів
України" встановлено, що ця постанова
набирає чинності з 28 січня 2009 р., крім
пункту 3, який набирає чинності з 1
лютого 2009 року.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.02.2009 №92 у пункті 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 28.01.2009
№36 цифри "28" замінено цифрою "1".

В той же час, згідно з частиною першою
статті 55 Закону України "Про Кабінет
Міністрів України", чинного на момент
виникнення спірних правовідносин,
постанови Кабінету Міністрів України,
крім постанов, що містять інформацію з
обмеженим доступом, набирають чинності
з дня їх офіційного опублікування, якщо
інше не передбачено самими
постановами, але не раніше дня їх
опублікування.

Постанову Кабінету Міністрів України
від 28.01.2009 №36 опубліковано в газеті
"Урядовий кур'єр", 2009, 02, №19 04.02.2009.

Визначаючи дату, з якої постанова
Кабінету Міністрів України від 28.01.2009
№36 підлягає застосуванню, колегія
суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України
від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну
дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) зазначено,
що дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.
Положення частини першої статті 58
Конституції України про те, що закони
та інші нормативно-правові акти не
мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи,
треба розуміти так, що воно стосується
людини і громадянина (фізичної особи).

Таким чином, Законом України "Про
Кабінет Міністрів України" встановлено
дату набрання чинності
нормативно-правовим актом Кабінету
Міністрів України - з дня його
офіційного опублікування. Іншої дати,
такої як "дата, з якої змінюються
правовідносини, що регулюються
нормативно-правовим актом",
законодавством не передбачено.
Зазначена позиція касаційного суду
відповідає позиції Верховного Суду
України, викладеній в постанові від 06
лютого 2012 року у справі №21-266а11.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
Кабінету Міністрів України від 28.01.2009
№36 "Про внесення змін до деяких
постанов Кабінету Міністрів України",
відповідно до якої Національній
комісії регулювання електроенергетики
було надано повноваження на
встановлення граничного рівня цін на
природний газ для установ та
організацій, що фінансуються з
державного і місцевих бюджетів, а також
граничного рівня цін на природний газ
для промислових споживачів та інших
суб'єктів господарювання за
погодженням з Мінекономіки, набрала
чинності з дня її опублікування, тобто
з 04.02.2009.

Зважаючи на те, що після 04.02.2009
повноваження Національної комісії
регулювання електроенергетики на
встановлення граничних рівнів цін на
природних газ реалізовано лише 19.02.2009
шляхом прийняття постанов від 19.02.2009
№194 "Про затвердження граничного рівня
ціни на природний газ для установ та
організацій, що фінансуються з
державного і місцевих бюджетів, на 2009
рік" та від 19.02.2009 №195 "Про затвердження
граничних рівнів цін на природний газ
для промислових споживачів та інших
суб'єктів господарювання на 2009 рік",
колегія суддів дійшла висновку про
помилковість застосування
відповідачем у період з 01.01.2009 по 18.02.2009
граничних тарифів на природний газ,
встановлених постановами Національної
комісії регулювання електроенергетики
від 29.01.2009 №56 та від 29.01.2009 №57, так як
вони прийняті до набрання чинності
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.01.2009 №36.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вбачає підстави для скасування рішення
судів попередніх інстанцій та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог приватного
підприємства "ТД "Гарант".

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанції та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанції
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 221, 222, 223, 229, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами в Полтавській
області задовольнити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2010 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

В позові приватного підприємства "ТД
"Гарант" до Державної інспекції з
контролю за цінами в Полтавській
області, третя особа Національна
комісія регулювання електроенергетики
України про скасування рішення -
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам які беруть участь у справі і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: