Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/59921/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Пасічник С.С.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної митної
служби України, Львівської митниці про
визнання дій протиправними, скасування
наказів, поновлення на публічній
службі та стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за касаційними скаргами
Державної митної служби України,
Львівської митниці на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 серпня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 28 вересня 1992 року позивач був
прийнятий на роботу в Рава-Руську
митницю. 2 серпня 2010 року позивач
був призначений на посаду
начальника відділу митного оформлення
№2 митного поста «Мостиська»
Львівської митниці. Наказом Державної
митної служби України «По особовому
складу» від 24 листопада 2010 року №2189-к
за порушення Присяги державного
службовця відповідно до пункту 6
частини першої статті 30 Закону України
«Про державну службу» припинено з 25
листопада 2010 року перебування позивача
на державній службі в митних органах
України. Наказом Львівської митниці
«Про оголошення наказу Державної
митної служби України» від 25 листопада
2010 року № 1080-к оголошено наказ
Державної митної служби України від 24
листопада 2010 року №2189-к. На
думку позивача, порушення Присяги
державною службовця вона не допускала,
відповідачами порушено визначену
Дисциплінарним статутом митної служби
України процедуру звільнення
працівника митного органу.

Просив з урахуванням уточнення
позовних вимог:

визнати протиправними та скасувати
наказ Державної митної служби України
від 24 листопада 2010 року № 2189-к в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах України
ОСОБА_1, начальника відділу митного
оформлення №2 митного поста
«Мостиська» Львівської митниці, наказ
Львівської митниці «Про оголошення
наказу Державної митної служби
України» від 25 листопада 2010 року
№ 1080-к про припинення 25 листопада 2010
року в частині припинення перебування
на державній службі в митних органах
відповідно до вимог пункту 6 частини
першої статті 30 Закону України «Про
державну службу» ОСОБА_1;

визнати протиправними дії керівництва
Державної митної служби України,
Львівської митниці щодо несвоєчасного
ознайомлення позивача з наказом від
25 листопада 2010 року № 1080-к, дії
начальника Львівської митниці щодо
недотримання вимог Колективної угоди
між адміністрацією Львівської митниці
та профспілкою в частині розірвання з
позивачем безстрокової колективної
угоди з порушенням закріпленого в ній
порядку, недотриманням вимог статті 35
Дисциплінарного статуту митної служби
України, несвоєчасним ознайомленням з
оскаржуваним наказом, дії робочої
групи щодо складання Акту від 24
листопада 2010 року №21/2010-п за
результатами перевірки, у частині що
стосується звинувачень ОСОБА_1 у
порушенні вимог чинного законодавства,
посадової інструкції та не знайомлення
позивача з Актом перевірки,
позбавлення права на інформацію про
проходження ним державної служби;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
відділу митного оформлення №2 митного
поста «Мостиська» Львівської митниці;

стягнути з Львівської митниці на
користь позивача середній заробіток за
час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23 травня
2011 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 серпня
2011 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено. Постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2011
року скасовано. Позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Державної митної служби України
від 24 листопада 2010 року № 2189-к в частині
припинення перебування ОСОБА_1 на
державній службі в митних органах.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Львівської митниці від 25
листопада 2010 року № 1080-к про оголошення
наказу Державної митної служби України
від 24 листопада 2010 року № 2189-к
в частині припинення перебування
ОСОБА_1 на державній службі в митних
органах.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника
відділу митного оформлення №2 митного
поста «Мостиська» Львівської митниці.

Зобов'язано Львівську митницю
виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 25 листопада 2010
року по 22 серпня 2011 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду допущено до негайного
виконання в частині поновлення
на публічній службі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу в межах одного місяця.

Вказуючи на допущені, на думку
Державної митної служби України,
Львівської митниці, судами порушення
норм чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень,
відповідачі просять скасувати рішення
суду апеляційної інстанції та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційних скарг та
перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено наступні обставини.

Наказом Державної митної служби
України «По особовому складу» від
24 листопада 2010 року №2189-к
припинено з 25 листопада 2010 року
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_1,
начальника відділу митного оформлення
№2 митного поста «Мостиська»
Львівської митниці, за порушення
Присяги державних службовців,
відповідно до пункту 6 частини першої
статті 30 Закону України «Про державну
службу», що проявилося у неналежному
виконанні своїх посадових обов'язків,
нездійсненні належного контролю за
службовою діяльністю підлеглого
особового складу, що призвело до
переміщення окремих товарів через
митний кордон України з уникненням їх
оподаткування та створенні обставин,
які сприяли можливості незаконного
переміщення товарів на митну територію
України.

Наказом Львівської митниці від 25
листопада 2010 року № 1080-к оголошено
наказ Державної митної служби України
«По особовому складу» від 24 листопада
2010 року №2189-к про припинення
перебування ОСОБА_1 на державній
службі.

Підставою видання наказу від 24
листопада 2010 року №2189-к став акт за
результатами перевірки від 24 листопада
2010 року № 21/2010-п, відповідно до якого
комісією встановлено наступне.

В період з 3 листопада 2010 року по 14
листопада 2010 року з митної території
Республіки Польща виїхало 5
транспортних засобів з вантажем, щодо
яких наявна інформація про їх митне
оформлення польською стороною.

Однак в модулі «диспетчер ЗМК» ПІК
«Інспектор-2006» Львівської митниці
відсутні будь-які документи та
інформація, що підтверджують факт
перетину цими транспортними засобами
митного кордону України, здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
за вказаний період часу.

Переміщення даних транспортних
засобів відбулося у період виконання
обов'язків у пункті пропуску
«Шегині-Медика» посадовими особами
відділу митного оформлення № 2 митного
поста «Мостиська».

Дані порушення стали можливими
внаслідок неналежного виконання
ОСОБА_1 своїх обов'язків як начальника
відділу митного оформлення № 2 митного
поста «Мостиська» Львівської митниці
та відсутності належного контролю за
діями працівників відділу митного
оформлення № 22 митного поста
«Мостиська» Львівської митниці, що
призвело до незаконного переміщення
товарів через митний кордон України з
уникненням їх оподаткування.

Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1
допустив порушення вимог, передбачених
пунктами 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.14, 2.20, 2.30, 2.33, 2.34,
2.36 посадової інструкції начальника
відділу митного оформлення № 2 митного
поста «Мостиська» Львівської митниці.

Службове розслідування відповідно до
вимог статті 31 Дисциплінарного статуту
митної служби України, затвердженого
Законом України від 6 вересня 2005 року
№2805-ІV, чинного на час існування
спірних правовідносин, стосовно ОСОБА_1
не проводилось.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України від 11 липня 2002 року №
92-IV (чинного на час виникнення спірних
відносин; далі - МК) посадові особи
митної служби України, вперше прийняті
на службу до митних органів, приймають
Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу»
від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
передбачено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону № 3723-XII:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, недодержання яких
утворює факт порушення Присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
до носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто як порушення Присяги, так і
інше дисциплінарне правопорушення
можуть бути наслідком недотримання,
порушення державним службовцем
правових, етичних (моральних) норм.
Водночас, дисциплінарне
правопорушення, не за порушення
присяги, пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону № 3723-XII за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Частиною другою цієї статті
передбачено, що до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону № 3723-XII регулювання правового
становища державних службовців, що
працюють в апараті органів митного
контролю, здійснюється згідно з цим
Законом, якщо інше не передбачено
законами України.

Згідно зі статтею 408 МК правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом і
лише в частині, що ним не регулюється, -
Законом № 3723-XII.

Відповідно до частини другої статті 410
зазначеного Кодексу у митній службі
України діє Статут, який
затверджується законом.

Дисциплінарний статут митної служби
України, чинний на час існування
спірних правовідносин, був
затверджений Законом України від 6
вересня 2005 року №2805-ІV.

В абзаці першому преамбули Статуту
зазначено, що цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону № 3723-XII.

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 4 лютого
2011 року за № 154/18892; далі - Інструкція).
Пунктом 1.1 Інструкції визначено
приводи, підстави, мету, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно з абзацом дев'ятим пункту 1.2
Інструкції службове розслідування - це
комплекс заходів, що здійснюються в
межах компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів. З'ясування
обставин порушення трудової
дисципліни посадовими особами митної
служби здійснюється відповідно до
вимог Кодексу законів про працю
України, Закону № 3723-XII, Статуту та
правил внутрішнього трудового
розпорядку митного органу (пункт 1.4
Інструкції).

Аналіз спеціальних і загальних норм,
наведених у статті 21, частині першій
статті 22, статті 31 Статуту, статтях 14, 17,
30 Закону № 3723-XII, свідчить, що за
вчинення посадовими особами митної
служби України порушень службової
дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 23
Статуту, частині другій статті 9 Закону
№ 3723-XII, найбільш суворим з яких є
звільнення. У пункті 6 частини першої
статті 30 Закону № 3723-XII визначено не
окремий вид відповідальності
державних службовців за порушення
Присяги, а спеціальну підставу для
припинення державної служби. Саме ж
припинення державної служби
відбувається у формі звільнення.

Отже, і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
можуть бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушень.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення з митного органу
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України, МК,
а в частині, що ним не регулюється, -
Законом № 3723-XII. Тобто дисциплінарна
відповідальність посадових осіб
митної служби врегульована
спеціальним законодавством, у тому
числі й нормами Статуту. Норми Закону №
3723-XII можуть застосовуватися щодо
посадових осіб митної служби у тій
частині, що не врегульована
спеціальним митним законодавством, у
тому числі й нормами Статуту, оскільки
припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини першої статті
30 Закону № 3723-XII є крайнім заходом
відповідальності державного службовця
за порушення службової дисципліни,
який виходить за межі дисциплінарної
відповідальності, тому неможливість
застосування до посадової особи митної
служби України дисциплінарних
стягнень аж до звільнення з митного
органу має бути мотивовано. Розділом 4
Статуту визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, завдяки чому
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстави припинення державної служби
за порушення Присяги мають бути
порушення, встановлені внаслідок
ретельного службового розслідування,
порядок проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення можуть
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, які є санкціями різних
рівнів відповідальності і не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Враховуючи викладене, апеляційний суд,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції, прийшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позову
частково, оскільки звільнення позивача
на підставі пункту 6 частини першої
статті 30 Закону України «Про державну
службу» не можна визнати законним та
обґрунтованим.

При цьому суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позовну вимогу про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, не визначив розмір
такого заробітку, що підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Відповідно до частини другої статті 235
Кодексу законів про працю України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною першою статті 27
Закону України «Про оплату праці» від
24 березня 1995 року № 108/95-ВР
середній заробіток працівника згідно з
визначається за правилами,
закріпленими у Порядку.

Із пункту 5 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100, вбачається, що основою для
визначення загальної суми заробітку,
що підлягає виплаті за час вимушеного
прогулу, є розрахована згідно з абзацом
першим пункту 8 цього Порядку
середньоденна (середньогодинна)
заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної
заробітної плати як розрахункової
величини для нарахування виплат
працівнику здійснюється нарахування
загальної суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, яка
обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді (абзац другий
пункту 8 Порядку).

Верховний Суд України, рішення
якого відповідно до положень статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України є обов'язковим для всіх судів
України, у постанові від 14 січня 2014 року
(справа № 21-395а13) висловив наступну
правову позицію: «…суд, ухвалюючи
рішення про поновлення на роботі, має
вирішити питання про виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, визначивши при цьому розмір
такого заробітку за правилами,
закріпленими у Порядку».

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції позбавлений
можливості провести відповідні
розрахунки, оскільки це пов'язано з
дослідженням доказів у справі, а тому у
цій частині справа підлягає
направленню на новий судовий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167 ч. 2, 210, 220, 221,
223, 225, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Державної митної
служби України, Львівської митниці
задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 серпня
2011 року змінити. Скасувати
зазначену постанову в частині оплати
вимушеного прогулу позивача та
направити справу у цій частині на новий
судовий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В решті постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Пасічник С.С.