Справа № 2а-121/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Справа № 9104/9470/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Стрілківської сільської ради та ОСОБА_1
на постанову Старосамбірського
районного суду Львівської області від
17 грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Стрілківської
сільської ради, ОСОБА_1 треті особи
управління Держкомзему у
Старосамбірському районі,
Старосамбірський відділ Львівської
регіональної філії державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» про визнання
нечинними рішення та державний акт,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до Стрілківської сільської
ради, третьої особи ОСОБА_1, управління
Держкомзему у Старосамбірському
районі, Старосамбірського відділу
Львівської регіональної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» в
якому просили, поновити позивачам
строк для звернення до суду, та з
урахуванням змін(а.с.50-51) та уточнень в
судовому засіданні, визнати нечинним
рішення позачергової сесії п'ятого
скликання Стрілківської сільської
ради Старосамбірського району
Львівської області № 127 від 15 травня 2007
року «Про передачу земельних ділянок у
приватну власність і користування» 0,25
га для будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель (в частині приватизації
заїзду) ОСОБА_1 по АДРЕСА_1.

Постановою Старосамбірського
районного суду Львівської області від
17 грудня 2010 року позовні вимоги
задоволено частково, визнано
незаконним рішення Стрілківської
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області № 127 від 15
травня 2007 року «Про передачу земельних
ділянок у приватну власність і
користування» ОСОБА_1, жительці АДРЕСА_1
для будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель земельної ділянки площею 0,1822
га, яке вона використала для
виготовлення технічної документації
та видачі державного акту на право
приватної власності на землю.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції Стрілківська
сільська рада та ОСОБА_1 оскаржили його
в апеляційному порядку, вважає, що
судом неповно і не всебічно з'ясовано
обставин справи.

В апеляційних скаргах зазначають, що
постанову про часткове задоволення
позову, суд мотивував тим, що згідно ч.1
ст.6 КАС України кожна особа має право
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає що рішенням чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права свободи
або інтереси. Однак суд не прийняв до
уваги вимоги ст.71 КАС України, яка
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Позивачі не представили доказів, які б
підтвердили порушення їхнього права
приватизацією частини земельної
ділянки - заїзду, як вони зазначають у
своїй позовній заяві,

Своєю постановою суд поновив позивачам
строк для звернення до суду.

Згідно ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Позивачі дійсно пропустили строк для
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень. Суд, поновляючи ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строк для звернення до
суду для оскарження рішення
Стрілківської сільської ради №127 від 15
травня 2007 року не постановив ухвалу про
поновлення строку для звернення до
суду. А в постанові від 17 грудня 2010 року
по результатах розгляду позову по суті
не навів жодних підстав, які б давали
йому підставу, поновити позивачам
строк для звернення до суду.

Мотивуючи своє рішення суд, в
оскаржуваній постанові, зазначив, що
згодом ОСОБА_1 оформила державний акт
на право приватної власності на землю,
однак для цього використала підроблене
рішення Стрілківської сільської ради
за №127 від 15 травня 2007 року, де
зазначено, що земельна ділянка
передається безкоштовно у приватну
власність площею 0,1822га.

Підготовкою та складанням відповідних
документів технічного звіту

ОСОБА_1 не займалася, оскільки це не
входить в обов'язки чи компетенцію

особи, яка звернулася до сільської ради
із заявою про передачу їй у власність

прибудинкової земельної ділянки.

Мотивуючи свою постанову суд зазначив,
що нібито в технічному звіті на
виконання робіт з виготовлення
технічної документації та видачу
державного акта на право приватної
власності на землю ОСОБА_1 долучено
підроблену довідку Стрілківської
сільської ради №86 від 31 липня 2007 року
про безпідставне відмовлення суміжних
землекористувачів підписати в акті
встановлення та узгодження меж її
земельної ділянки.

Вважаємо, що з таким висновком суду не
можна погодитися. В судовому засіданні
представник третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог -
Старосамбірського відділу Львівської
регіональної філії державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» суду пояснив, що
він разом із представником сільської
ради виїжджав на місце, де обміряв
земельну ділянку та займався
виготовленням технічної документації
по приватизації ОСОБА_1 прибудинкової
земельної ділянки. На місці обмірів
земельної ділянки був представник
сільської ради та сусіди і всі
документи з приводу погодження меж
складалися у відповідності до діючого
законодавства представником сільської
ради, що з боку сусідів не було жодних
претензій з приводу встановленням меж,
оскільки їхні земельні ділянки
розмежовувала огорожа.

Отже, із пояснень представника третьої
особи вбачається, що позивачі знали про
те, що ОСОБА_1 приватизувала
прибудинкову земельну ділянку в 2007
році, крім того відомо, що всі
документи, що складалися під час
обмірів земельної ділянки та
виготовлення технічної документації,
були складені у відповідності до
встановленого порядку.

В матеріалах адміністративної справи
не має жодних доказів, які б давали
підставу суду вважати, що довідка
Стрілківської сільської ради №86 від 31
липня 2007 року про відмовлення
позивачів підписати акт узгодження меж
є підробленою, а тому висновок суду в
тій частині є також безпідставним.
Обмір земельної ділянки проводився 7
червня 2007 року. В технічному звіті про
виконані роботи з виготовлення
технічної документації та видачу
Державного Акта на право приватної
власності на землю гр.ОСОБА_1 є акти
встановлення і узгодження меж
земельної ділянки. Одним з цих актів
від 07 червня 2007 року узгоджено межі
земельної ділянки між суміжними
землекористувачами: ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
ОСОБА_6, де зазначені в акті всі підписи
суміжних землекористувачів. В другому
акті від 07 червня 2007 року про
узгодження меж земельних ділянок між
ОСОБА_1 та позивачами, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 є підпис одного з позивачів
ОСОБА_4, а не має підписів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 які відмовилися від підпису, про
що вірно була складена довідка про їхню
відмову від підпису в акті про
узгодження меж.

Отже, підписавшись в акті узгодження
меж земельних ділянок 7 червня 2007року
позивачу ОСОБА_4 достовірно було
відомо, що 07.06.2007 року. ОСОБА_1
приватизовувала прибудинкову земельну
ділянку, а тому його пояснення про те,
що нібито він дізнався про
приватизацію ОСОБА_1 земельної ділянки
тільки в 2009 року є надуманим, що дає
підставу вважати, що суд невірно
поновив позивачам строк для звернення
до суду. ОСОБА_2 то ОСОБА_3були присутні
при обмірах земельної ділянки 7 червня
2007 року, але в зв'язку з неприязними із
ОСОБА_1 відносинами відмовилися від
підпису акту про узгодження меж
земельних ділянок, а акт підписав
тільки ОСОБА_4

Мотивуючи своє рішення суд
зазначив, що із довідки
Стрілківської

сільської ради вбачається, що
оспорювана земельна ділянка площею
(22,00x6,00) до

приватизації ОСОБА_1 знаходилася за
межами земельної ділянки

ОСОБА_1

Дійсно, в матеріалах адміністративної
справи є довідка, яка була видана
головою сільської ради. В судовому
засіданні голова Стрілківської
сільської ради Шостак В.І. суду пояснив,
що в сільській раді не має
картографічних матеріалів, де б
вказувалося окремі заїзди,
конфігурації земельних ділянок. В той
час, як пояснив сільський голова, йому
відомо що у відділі регіонального
розвитку містобудування та
архітектури Старосамбірського району
Львівської області є генеральний план
забудови села Лопушанка-Хомина
Старосамбірського району, в якому
зазначено, що частина земельної
ділянки, про яку є судовий спір,
значиться як заїзд до житлового
будинку ОСОБА_1, що позивачі мають свої
окремі заїзди до своїх
будинковолодінь, що приватизацією тієї
частини земельної ділянки, яку
приватизувала ОСОБА_1 сім'я ОСОБА_1
користується вже на протязі декількох
десятиліть, що приватизацією тієї
земельної ділянки зовсім не ущемлені
права та інтереси позивачів, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила
суд прийняти від неї лист начальника
відділу регіонального розвитку
містобудування та архітектури
Старосамбірського району від 16.02.2010
року №10/10 в якому було зазначено, що
згідно генерального плану забудови
села Лопушанка-Хомина спірний заїзд є
заїздом до житлового будинку ОСОБА_1
Однак, головуючий суду відмовився
взяти цей лист. І тільки після того, як
її представник в суді заявив
клопотання, яким просив задовольнити
її клопотання про прийняття від цього
листа начальника відділу
регіонального розвитку містобудування
та архітектури, суд прийняв цей лист та
викопіювання із генерального плану
забудови села Лопушанка-Хомина. Саме
цим листом підтверджено, що зазначеним
заїздом до житлового будинку ОСОБА_1
вона користувалася вже на протязі
багатьох років, що позивачі мають
окремі заїзди до свого житлового
будинку, що цим заїздом вона
користується для заїзду до свого
житлового будинку. Сільський голова
пояснив, що він помилково видав
довідку, що нібито приватизований
заїзд до її житлового будинку не
відносився до її земельної ділянки, а
відносився до земель загального
користування, оскільки у його
розпорядженні не було відповідних
картографічних матеріалів та
генерального плану забудови села на
момент видачі цієї довідки. В даний час
відомо, що спірний заїзд відносився до
прибудинкової земельної ділянки
ОСОБА_1 Суд постановляючи постанову не
дав жодної правової оцінки
пред'явленому ОСОБА_1 листу начальника
відділу регіонального розвитку
містобудування та архітектури
Старосамбірського району, а він є
вагомим доказом по справі.

Надуманим і таким, що не відповідає
дійсності є висновок суду, що нібито

підставою для виконання робіт з
виготовлення технічної документації
та видачі акту

на право приватної власності на землю
ОСОБА_1 є нібито підроблене

рішення Стрілківської сільської ради
за №127 від 15 травня 2007 року, де
зазначено,

що земельна ділянка передається
безкоштовно у приватну власність
площею 0,1822га, а тому його слід визнати
незаконним.

З метою приватизації прибудинкової
земельної ділянки ОСОБА_1 звернулася із
заявою до Стрілківської сільської ради
про передачу її безоплатно
прибудинкову земельну ділянку, якою
вона користується на протязі декількох
десятиліть. Згідно записів у
погосподарських книгах за її
будинковолодінням рахувалася
прибудинкова земельна ділянка площею
0,25 га. Рішенням Стрілківської
сільської ради №127 від 15 травня 2007 року
було вирішено передати їй безкоштовно
у власність для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель земельну ділянку площею 0,25 га.
Отже, їй було вирішено передати у
власність прибудинкову земельну
ділянку в тих розмірах і тієї площі, яка
була зазначена в погосподарських
книгах.

Маючи це рішення, ОСОБА_1 звернулася до
відповідних служб, які займаються
обмірами земельних ділянок та
виготовленням технічної документації.
Цими працівниками була допущена
помилка, і в площу прибудинкової
земельної ділянки не була включена
частина прибудинкової земельної
ділянки на якій знаходилася її
господарська будівля, яка була
побудована ще її батьками тридцять
років тому. Саме по тій причині, що до
приватизації не була включена частина
прибудинкової земельної ділянки на
якій знаходиться її господарська
будівля, площа прибудинкової земельної
ділянки зменшилася з 0,25 га до 0,1822 га.
Тому і виникла розбіжність між площею
земельної ділянка, яка рішенням
сільської ради була передана їй у
власність та площею земельної ділянки
зазначеної в Державному акті про право
приватної власності на землю. В
технічному звіті є копія рішення
Стрілківської сільської ради № 127 від
15.05.2007 року. На копії стандартного
бланку рішення сільської ради невідомо
ким площа земельної ділянки зазначена
0,1822 га.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що з приводу передачі
ОСОБА_1 у приватну власність земельної
ділянки сільською радою приймалося
тільки одне рішення №127 від 15 травня 2007
року «Про передачу ОСОБА_1 безкоштовно
земельну ділянку площею 0,25 га для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель». Оригінал
цього рішення представником сільської
ради був представлений суду для
дослідження. Іншого рішення за № 127 від
15 травня 2007 року про передачу їй у
приватну власність земельної ділянки
площею 0,1822 га Стрілківська сільська
рада не приймала. Оригінал такого
рішення не був представлений суду і не
міг бути представлений, оскільки
такого рішення не має. Слід зазначити,
що оригінал рішення сільської ради є
тільки в одному примірнику. Всі решта -
є копіями. Отже, суд постановою від 17
грудня 2010 року визнав незаконним
рішенням Стрілківської сільської ради,
якого не має і такого рішення сільська
рада не приймала.

На підставі викладеного просять
постанову суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нову про відмову
в задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційній скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням позачергової сесії п'ятого
скликання Стрілківської сільської
ради від 15 травня 2007 року № 127 «Про
передачу земельних ділянок у приватну
власність та користування» ОСОБА_1,
жительці АДРЕСА_1 передано безкоштовно
в приватну власність для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
господарських будівель земельну
ділянку площею 0.25 га., яка розташована в
АДРЕСА_1. Згодом ОСОБА_1 оформила
Державний акт на право приватної
власності на землю, однак для цього
використала рішення Стрілківської
сільської ради за № 127 від 15 травня 2007
року, де зазначено, що земельна ділянка
передається безкоштовно у приватну
власність площею 0,1822 га. У технічному
звіті на виконання робіт з
виготовлення технічної документації
та видачі державного акту на право
приватної власності на землю ОСОБА_1
долучено довідку Стрілківської
сільської ради № 86 від 31 липня 2007 року
про безпідставне відмовлення
підписати в акті встановлення та
узгодження меж її земельної ділянки.
Згідно довідки Стрілківської
сільської ради (а.с.4) спірна земельна

ділянка площею (22,00x6,00) до приватизації
ОСОБА_1 знаходилася за межами

земельної ділянки ОСОБА_1, а тому її
слід проводити приватизацію згідно

вимог закону.

Оскільки підставою для виконання робіт
з виготовлення технічної документації
та видачі державного акту на право
приватної власності на землю ОСОБА_1 є
підроблене рішення Стрілківської
сільської ради 5а № 127 від 15 травня 2007
року, де зазначено, що земельна ділянка
передається безкоштовно у приватну
власність площею 0,1822 га. то суд першої
інстанції вважав, що таке рішення слід
визнати незаконним.

Розглядаючи справу в порядку
апеляційного провадження колегія
суддів зазначає, що у даній спірній
ситуації слід враховувати те, що у
відповідності до п. «б» ч.1 ст. 12
Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу. Згідно ст. 40 ЗК
України громадянам України за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування можуть
передаватися безоплатно у власність
або надаватися в оренду земельні
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і гаражного
будівництва в межах норм, визначених
цим Кодексом. Понад норму безоплатної
передачі громадяни можуть набувати у
власність земельні ділянки для
зазначених потреб за
цивільно-правовими угодами. Згідно п.
«б» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності.

Згідно ч.2 ст. 20 ЗК України зміна
цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. Згідно п. «а» ч.1 ст. 21 ЗК
України порушення порядку
встановлення та зміни цільового
призначення земель є підставою для
визнання недійсними рішень органів
державної влади, Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим
та органів місцевого самоврядування
про надання (передачу) земельних
ділянок громадянам та юридичним
особам.

Як вбачається з матеріалів справи
частина земельної ділянки, яка
передана у приватну власність ОСОБА_1
на підставі оскаржуваного рішення
сільської ради використовувалась
останньою як заїзд до її земельної
ділянки, була площею загального
користування( ас. 101, 160), та як ствердили
позивачі використовувалась ними як
спільний прохід.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 83 ЗК України землі,
які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю, у
комунальній власності перебувають: а)
усі землі в межах населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної та
державної власності; б) земельні
ділянки, на яких розташовані будівлі,
споруди, інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності незалежно від
місця їх розташування. А згідно п. «а» ч.
4 зазначеної вище норми не можуть
передаватись у приватну власність
землі загального користування
населених пунктів (майдани, вулиці,
проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки,
сквери, бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо).

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що рішення Стрілківської
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області № 127 від 15
травня 2007 року «Про передачу земельних
ділянок у приватну власність і
користування» підлягає визнанню
протиправним та скасуванню лише в
частині, що стосується передачі у
власність ОСОБА_1 зазначеного вище
заїзду, як то просили позивачі. При
цьому слід зазначити, що суд першої
інстанції безпідставно скасував в
цілому вказане рішення відповідача.

При цьому суд апеляційної інстанції
вважає, що судом першої інстанції
підставно поновлено, у відповідності
до вимог ст. 99, 100 КАС України, в редакції
яка діяла на час подання позову, строк
на звернення до суду, однак дане
питання слід було вирішити шляхом
постановлення окремого процесуального
документу, проте таке недотримання
положень КАС України не можу слугувати
підставою для скасування судового
рішення. для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням викладеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанову суду першої інстанції слід
скасувати, ба таке прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а позовні вимоги
задовольнити.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст.
198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Стрілківської
сільської ради та ОСОБА_1 - задовольнити
частково, скасувати постанову
Старосамбірського районного суду
Львівської області від 17 грудня 2010 року
по справі № 2а-121/10.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Стрілківської
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області № 127 від 15
травня 2007 року «Про передачу земельних
ділянок у приватну власність і
користування» в частині передачі
ОСОБА_1 у приватну власність земельної
ділянки загального користування
розміром 6,0 м.х22,0 м.х23,22 м.х5,8м.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Р.Й Коваль

Повний текст постанови виготовлений
30.05.2014 року