Справа № 135/388/14-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 135/388/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Волошина Т.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижин Вінницької області на
постанову Ладижинського міського суду
Вінницької області від 21 березня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до відділу державної
виконавчої служби по м. Ладижин
Тростянецького міськрайонного
управління юстиції, третя особа -
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижин Вінницької області, про
скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Ладижинського міського суду
Вінницької області з позовом до
відділу державної виконавчої служби по
м. Ладижин Тростянецького
міськрайонного управління юстиції,
третя особа - управління Пенсійного
фонду України у м. Ладижин, про
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження від 27.06.2013
року.

Постановою Ладижинського міського
суду Вінницької області від 21 березня
2014 року позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
третя особа подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Ладижинського міського суду
Вінницької області та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовної
заяви про скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Від третьої особи до суду надійшла
заява про розгляд справи без участі
представника управління Пенсійного
фонду України в м. Ладижин Вінницької
області.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що постановою
Ладижинського міського суду
Вінницької області від 05.09.2011 року,
залишеною без змін відповідно до
ухвали Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.06.2013 року,
задоволено позов ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м. Ладижин
Вінницької області про зобов'язання
провести перерахунок пенсії в частині
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в м. Ладижин Вінницької
області здійснити перерахунок
підвищення до пенсії як громадянину,
який необґрунтовано зазнав політичних
репресій і згодом був реабілітований,
відповідно до п. "д" ст. 77 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої встановлений ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
період з 17.06.2010 року та виплатити
різницю між перерахованою та фактично
виплаченою пенсією.

На підставі вказаних судових рішень
Ладижинським міським судом Вінницької
області видано виконавчий лист від 03
березня 2014 року №2-а-280/2011.

Постановою головного державного
виконавця ВДВС по м. Ладижину
Тростянецького міськрайонного
управління юстиції Поліщук О.В. від 18
квітня 2013 року відкрито виконавче
провадження з виконання вказаного
виконавчого листа.

27 червня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.
11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про
виконавче провадження", оскільки при
здійсненні виконавчих дій встановлено
факт нарахування позивачу
заборгованості та неможливість
виконання рішення суду в частині
здійснення виплати без участі
боржника.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
постанова про закінчення виконавчого
провадження винесена передчасно, без
вжиття усіх передбачених Законом
заходів для належного виконання
судового рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції по
суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

В постанові державного виконавця в
якості підстави для закінчення
виконавчого провадження застосовано п.
11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження», відповідно до
якого виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно зі ст. 75 Закону України "Про
виконавче провадження" після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від
їх вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не
пізніше ніж на наступний день після
закінчення строку, встановленого
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення.
Якщо рішення підлягає негайному
виконанню, його виконання
перевіряється не пізніше наступного
робочого дня після відкриття
виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Таким чином, Законом України «Про
виконавче провадження» визначено, що
застосування п. 11 ч. 1 ст. 49 цього Закону
можливе лише після накладення на
боржника штрафів за невиконання
рішення суду та порушення перед судом
клопотання про кримінальну
відповідальність боржника.

Як встановлено судом першої інстанції,
матеріали виконавчого провадження не
містять доказів вжиття державним
виконавцем до боржника передбачених
Законом заходів. Встановлені обставини
не спростовано відповідачем під час
розгляду справи в суді першої та
апеляційної інстанцій. В порядку
підготовки справи до апеляційного
розгляду судом витребувані матеріали
виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Правомірність прийнятого рішення
відповідачем не доведена.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, та повністю
спростовуються встановленими у справі
обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницької області залишити без
задоволення, а постанову Ладижинського
міського суду Вінницької області від 21
березня 2014 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбаченим цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.