Справа № 2а/2506/10493/11
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України м.
Чернігова на ухвалу Деснянського
районного суду Чернігівської області
від 28 квітня 2014 року постановленої за
наслідком розгляду подання Відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про зміну способу та порядку
виконання судового рішення у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова про
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року заступник начальника
Деснянського відділу ДВС
Чернігівського МУЮ звернувся до суду
із поданням про зміну порядку і способу
виконання постанови Деснянського
районного суду м. Чернігова від 25.06.2011
року.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 28 квітня 2014 року вказану
заяву було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні заяви. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Зокрема апелянт вказує на те, що
виконання постанови Деснянського
районного суду м. Чернігова від 25
жовтня 2011 року залежить від фінансових
ресурсів Державного бюджету України.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові - задовольнити, ухвалу
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 28 квітня 2014 року -
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні подання
заступника начальника Деснянського
відділу ДВС Чернігівського МУЮ
виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Судом встановлено, що постановою
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 25.06.2011 року було визнано
протиправною бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова і
зобов'язано здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01.12.2010
року по 18.06.2011 року.

На виконання вказаного судового
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м.
Чернігова здійснило нарахування
належних до виплати сум, проте виплату
коштів не здійснило через відсутність
фінансування.

Заступник начальника Деснянського
відділу ДВС Чернігівського МУЮ
звернувся до суду із поданням, у якому
просив змінити спосіб виконання
постанови Деснянського районного суду
м. Чернігова від 25.06.2011 року в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
м.Чернігова провести ОСОБА_3
перерахунок додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком згідно
вимог ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01.12.2010 року по 18.06.2011 року
і здійснити відповідні виплати на
користь позивача з урахуванням
положень частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»від
09.07.2003 року № 1058-ІV, за виключенням
виплаченої пенсії за вказаний період в
сумі 745,56 грн., але виплата не здійснена
в зв'язку з відсутністю бюджетних
призначень на виконання рішення суду.
Посилається, на ст.23, п.п.5, 6 ст.51
Бюджетного кодексу України. Вказують,
що боржник позбавлений права
розпоряджатися коштами на рахунку
пов'язаним з виконання рішень судів про
виплату вищезазначеної допомоги, як
таких, що не враховані Державним
бюджетом України. Посилаються, що норми
Бюджетного кодексу України не
дозволяють виконати рішення суду.

Приймаючи рішення про задоволення
заяви заступника начальника
Деснянського відділу ДВС
Чернігівського МУЮ суд першої
інстанції виходив з того, що вона є
законною, обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Колегія суддів не погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він не відповідає
вимогам процесуального права.

Підставою для звернення до суду із
заявою про зміну порядку і способу
виконання постанови Деснянського
районного суду м. Чернігова від 25
червня 2011 року стала відмова
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова
здійснити виплату коштів, нарахованих
за вказаним судовим рішенням, яка
обґрунтована відсутністю належного
фінансування.

Спірні правовідносини врегульовані
статтею 263 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
та статтею 2 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" (далі - Закон).

Однак, як вбачається з подання,
державний виконавець посилається, на
те, що позбавлений можливості
організувати виконання рішення без
участі боржника у зв'язку з формуванням
рішення зобов'язання "виплатити", тоді
як застосування вимоги "стягнути"
дозволить виконати рішення.

Спірні правовідносини врегульовані
статтею 263 Кодексу адміністративного
Частиною першою статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, під зміною способу і порядку
виконання рішення суду розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Таким чином, суд
за наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту. При
цьому, відстрочити або розстрочити,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення суд може лише у
виняткових випадках.

Враховуючи вимоги статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
та вимоги подання, державний
виконавець просить суд фактично
змінити зміст резолютивної частини
постанови.

Судом встановлено, що виконання
зазначеної постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, а отже
підстави для зміни способу виконання
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 02.04.2014 року у справі №
К/800/49609/13.

Колегія суддів також вважає за
необхідне звернути увагу, що
відповідно до інформаційного листа
ВАСУ від 11.02.2014 року № 173/11/14-14, у зв'язку
зі змінами в чинному законодавстві,
відкликано лист ВАСУ від 13 червня 2013
року № 846/12/13-13.

Оскільки державним виконавцем у
порушення вимог статті 71 КАС України,
не було доведено наявності обставин,
передбачених частиною 1 статті 263 КАС
України та статтею 2 Закону, і не
підтверджено факти виконання
боржником зобов'язальної частини
постанови, а також наявність обставин,
які ускладнюють виконання даного
судового рішення, то колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необхідність зміни
способу виконання постанови.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні спірного
судового рішення було неповно
з'ясовано фактичні обставини справи та
порушено норми матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справ та порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на це, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід
задовольнити, ухвалу суду скасувати та
винести нову, якою відмовити у
задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Черкаській області про зміну способу
та порядку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 41, 195, 196, 198, 202, 205, 206,
212 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
- задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 28 квітня 2014 року -
скасувати.

В задоволенні подання Віділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова про
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.