Справа № 1604/2609/2012
Суддя: Марущак Р. М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/527/1/14
ПОСТАНОВА

іменем України

20.05.2014 року Глобинський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючої - судді Марущак
Р.М.

при секретарі - Проценко
А.О.

з участю:

представників позивача -
Дяченка С.С., Ляшка В.Я.

третьої особи - ОСОБА_3

представника ІІІ особи -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Глобине
адміністративний позов приватного
Полтавського обласного акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях
«Полтаватурист» до Святилівської
сільської ради Глобинського району
Полтавської області про визнання
незаконними дій Святилівської
сільської ради Глобинського району
Полтавської області та скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно , ІІІ особа без
самостійних вимог щодо предмету спору -
ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Приватне Полтавське обласне
акціонерне товариство по туризму та
екскурсіях «Полтаватурист» 4.10.2012 року
звернулося до суду із вказаним
адміністративним позовом, в якому
прохає визнати незаконними дії
Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області при прийнятті рішення
виконкому цієї ради та скасувати
назване рішення.

Свої вимоги обґрунтувало тим, що цим
рішенням виконкому незаконно
оформлено право власності на житловий
будинок, розташований по АДРЕСА_1, за
ОСОБА_3 та зобов»язано Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації провести державну
реєстрацію вказаного об»єкта. Рішення
прийнято за відсутності будь-яких
законних підстав, адже за ОСОБА_3 було
оформлено право власності на будинок,
який, як адміністративний будинок бази
відпочинку «Сонячна», з 1981 по 2006 рік
перебував спочатку на балансі
Полтавської ради по туризму та
екскурсіях, а пізніше на балансі ЗАТ
«Полтаватурист» та ПрАТ
«Полтаватурист» (як його
правонаступника) і є власністю
товариства .

В судовому засіданні представники
позивача Дяченко С.С., Ляшко В.Я. позов
підтримували, посилаючись на підстави
та обставини, викладені в ньому.
Звертали увагу суду на те, що
незаконність оскарженого рішення
виконкому визнав і сам відповідач -
Святилівська сільська рада.

Дяченко С.С., зокрема, пояснив, що
відповідно до постанови бюро
Полтавського обласного комітету
Компартії України, облвиконкому та
обласного профспілкового комітету № 2
від 14 січня 1981 року,
спортивно-оздоровчий табір «Спартак»
(в подальшому перейменований в базу
відпочинку «Сонячна»), було передано на
баланс Полтавській раді по туризму та
екскурсіях для створення філії
туристичного готелю «Кремінь». ПрАТ
«Полтаватурист» є правонаступником
Полтавської ради по туризму та
екскурсіях. У 2000 році на його баланс,
згідно акту, передано базу відпочинку
«Сонячна». В ході інвентаризації в
січні 2012 року, яку ініціювало нове
керівництво товариства, було виявлено,
що адміністративний будинок,
розташований на території бази
відпочинку «Сонячна» в с. Липове
Глобинського району, вибув з володіння
ПрАТ «Полтаватурист».

Після численних звернень керівництва
до Святилівської сільської ради та
правоохоронних органів з»ясувалося, що
згідно рішення виконкому
Святилівської сільської ради № 14 від
24.02.2006 року право власності на цей
будинок визнане за ОСОБА_3, який з 2000
року по 2008 рік працював директором
туристичного готелю «Кремінь» і якому
підпорядковувалася база відпочинку
«Сонячна».

Рішення виконкому прийняте без
достатніх правових підстав і є
неправомірним, адже порушує право
власності ПрАТ «Полтаватурист» на
вказане майно.

Представник відповідача -
Святилівської сільської ради,
Святилівський сільський голова
Любімова В.П., в останнє судове
засідання не з»явилася. Направила
заяву про продовження розгляду справи
у її відсутності. В засіданнях, що
відбувалися раніше, позов ПрАТ
«Полтаватурист» визнала. Обґрунтувала
це тим, що на час прийняття оскарженого
рішення виконкому в погосподарських
книгах Святилівської сільської ради
за 2001-2006 роки були відсутні записи про
ОСОБА_3 як власника житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_2. Заява ОСОБА_3
про надання дозволу на оформлення
права власності на будинок, а також її
подальша реєстрація не виявлена, тому
вона погоджується, що рішення
виконкому було прийняте з порушенням
встановленого законом порядку і є
незаконним.

Крім цього, будинок, розташований по
АДРЕСА_3, тому його адреса встановлена
невірно. В даному випадку, згідно
встановленого порядку присвоєння
адреси житловим будівлям, повинна
зазначатися назва автодороги
Бориспіль- Дніпропетровськ-Запоріжжя і
фактична розмітка кілометрів.

Ухвалою Глобинського районного
суду Полтавської області, занесеною до
журналу судового засідання від 18.12.2013
року, на підставі ч.4 ст. 112 КАС України
відмовлено у прийнятті визнання
представником відповідача
адміністративного позову, оскільки
таке визнання порушує права та
інтереси третьої особи - ОСОБА_3, як
власника спірного будинку.

В судовому засіданні третя особа -
ОСОБА_3, прохав у задоволенні позову
відмовити. Пояснив, що готель «Кремінь»
було створено в 1974 році, пізніше він
увійшов до складу ЗАТ «Полтаватурист».
Він працював у ньому більше 20 років на
різних посадах. В 1981 році спортивний
табір «Спартак» було передано на
баланс туристичного готелю «Кремінь».
В акті прийому-передачі спірний
будинок не значився, оскільки на
балансі він не перебував . В 1993 році
його було призначено керівником бази
відпочинку «Сонячна». Спірний будинок
на її балансі також не стояв, хоча і
знаходився на території бази. Була
інформація, що раніше в ньому проживали
будівельники, які споруджували дорогу.
Він приїхав на місце призначення разом
із тодішнім директором готелю
«Кремінь» Крамаренком. Останній
запропонував йому поселитися в цьому
поламаному будинкові, адже іншого
житла не було. Він відремонтував його
за свій кошт, добудував котельню,
переробив дах. З 1993 року жив і працював
у ньому. В іншій половині будинку
знаходилася бухгалтерія і його
кабінет. Вважає, що будинок був
безгосподарним. Працівникам
Святилівської сільської ради про це
було відомо, адже вони неодноразово
робили обходи (інвентаризації майна) по
селу. Пізніше його прізвище також
внесли до погосподарської книги. Він в
установленому законом порядку
звернувся до виконкому із заявою і
отримав позитивне рішення. В
подальшому, знову ж таки, на підставі
рішення виконкому, провів
реконструкцію будинку. Наразі це
готель-кемпінг , до якого має
комерційний інтерес голова правління
ПрАТ «Полтаватурист» В.К.Романець.
Вважає, що він жодних незаконних дій не
вчиняв, діяв легально, в установленому
законом порядку звертаючись до органів
місцевої та державної влади.

У судовому засіданні представник
третьої особи - ОСОБА_7, наголошувала, що
позов задоволенню не підлягає.
Посилалася на те, що ПрАТ
«Полтаватурист» не довело, що є тією
особою, якій належить право вимоги щодо
оскарження акту індивідуальної дії,
яким є рішення виконкому Святилівської
сільської ради від 24.02.2006 року № 14.

Мотивувала тим, що ПрАТ
«Полтаватурист» ніколи не було і не є
власником спірного будинку та не має до
нього ніякого відношення. Вказаний
будинок ніколи не перебував на балансі
цієї юридичної особи та організацій,
правонаступником яких є позивач, а
тому оскаржене рішення виконкому не
порушило ніяких прав позивача на
нього, оскільки такі ніколи не
виникали. На підтвердження названих
обставин представник ІІІ особи навела
такі доводи:

- майно спортивно-оздоровчого табору
«Спартак» було передано Полтавській
обласній раді по туризму та екскурсіях
по приймально-здавальному акту від
06.04.1981 року, додатком до якого є
відомість наявності житлових,
виробничих приміщень, підсобних
приміщень, м'якого, твердого інвентарю
та обладнання. У цій відомості
відсутні дані щодо будь-якого
«адмінбудинку», крім цього, всі
приміщення табору, зазначені, як
забудова, починаючи з 1972 року. Спірний
же будинок, який в даний час має
адресу: АДРЕСА_4, 1959 року забудови, що
підтверджується технічною
документацією на нього;

- в акті передачі основних фондів від
01.01.2001 року ( в тому числі і бази
відпочинку «Сонячна», яка знаходилася
на балансі туристичного готелю
«Кремінь»), що складався в зв»язку з
реорганізацією Полтавської обласної
ради по туризму та екскурсіях в
Полтавське обласне ЗАТ
«Полтаватурист» , йдеться про цегляний
будинок, який ПрАТ «Полтаватурист»
вважає таким, що знаходиться в даний
час у власності ОСОБА_8 Це не
відповідає дійсності, адже в січні 1982
року турготель «Кремінь» придбав
цегляний будинок у іншої організації -
Лубенського ТУРМ, що підтверджується
листами директора турготелю «Кремінь»
від 18.05.1982 року вих. №251, та від 23.01.1985
року вих. №35. Цей цегляний будинок
дійсно перебував на балансі бази
відпочинку «Сонячна». Належний же
ОСОБА_8 будинок, відповідно до
технічного паспорту , збудований не з
цегли, а зі шлакобетону, тобто, це
зовсім інша будівля, до якої ПрАТ
«Полтаватурист» не має жодного
відношення;

- позивач не надав належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
його право власності на будинок,
розташований в АДРЕСА_4 , та не довів
навіть факту, що спірний будинок
перебував у нього на балансі;

- рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області від 9 квітня 2013
року у справі № 527/820/13-ц, яке набрало
законної сили, вже встановлено, що
спірний будинок до заселення в нього в
1993 році ОСОБА_3 був безгосподарним, у
занедбаному стані, правовстановлюючі
документи на нього були відсутні, тому
вказана обставина доказуванню вже не
підлягає;

- виконком Святилівської сільської
ради, прийнявши рішення, що оскаржене
позивачем, на її думку діяв в межах
повноважень, передбачених ст. 30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», та мав право на видачу
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно.

Свідки, допитані у судовому засіданні
за клопотанням ІІІ особи та її
представника пояснили наступне:

Свідок ОСОБА_9, який на час ухвалення
спірного рішення виконкому займав
посаду Святилівського сільського
голови, вказав, що виконкомом, як
колегіальним органом, вживалися заходи
для повного з»ясування всіх питань,
пов»язаних із визнанням права
власності на будинок, відповідно до
заяви, поданої ОСОБА_3: будинок був
обстежений комісією; дано запит до
Глобинського райавтодору з метою
уточнення чи не перебуває будинок на
балансі цієї організації. Йому
особисто, як жителю села, було відомо,
що ОСОБА_3 тривалий час постійно
проживав у вказаному будинку і зробив
його ремонт. Питання по земельній
ділянці тоді не виникало, оскільки
договір оренди із базою відпочинку
«Сонячна» на момент ухвалення рішення
виконкому не був укладений. Згідно
записів в шнурових книгах за ОСОБА_3
значилася земельна ділянка площею 20
соток. Вважає, що рішення виконкому
прийнято законно, підтвердженням чого
є перевірки прокуратури, які нічого
неправомірного не виявили.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона на
протязі 1991 - 2000 років працювала
бухгалтером та старшим бухгалтером
бази відпочинку «Сонячна» та вела,
зокрема, бухгалтерську документацію
по рахунку «Основні засоби». База
«Сонячна» в той час перебувала на
самостійному балансі, але
підпорядковувалася турготелю
«Кремінь», куди здаваалися всі звіти.
Їй достовірно відомо, що спірний
будинок ніколи не обліковувався на
балансі бази «Сонячна». Говорили, що
він належав дорожникам. Інвентаризація
на базі проводилася щорічно у ОСОБА_11,
як матеріально відповідальної особи.

Свідок ОСОБА_11 , яка з 1981 по 1999 рік - часу
виходу на пенсію, працювала на базі
«Сонячна» завідуючою матеріальним
складом, і була матеріально
відповідальною особою, дала в судовому
засіданні аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_12 показала, що вона з 1978 по
2008 рік працювала в тур готелі «Кремінь»
економістом та головним бухгалтером,
вела всі основні засоби. За час її
роботи будинок, в якому проживав ОСОБА_3
та працювала бухгалтерія, на балансі
бази «Сонячна» не знаходився. Вона
особисто приймала участь в
інвентаризаціях на базі і тоді в неї
виникало питання чому не обліковується
цей будинок. Почула пояснення, що
будинок залишений дорожньою службою.

Свідок зі сторони позивача - ОСОБА_13,
нинішній головний бухгалтер ПрАТ
«Полтаватурист», повідомила, що працює
на вказаній посаді з 4.04.2011 року.
Недостачу адміністративного будинку
на базі «Сонячна» виявило нове
керівництво ПрАТ «Полтаватурист» у 2012
році. Вона кілька разів бувала на
вказаній базі і знає, що в цьому
будинку знаходилася контора. В
туркомплексі «Турист»
інвентаризаційні описи в наявності
лише з 2008 року і цей адміністративний
будинок в них значиться; чому в
інвентарній картці на
адміністративний будинок, наданій
суду, є запис , що він забудови 1981
року, пояснити не може.

Свідок ОСОБА_14 - головний інженер
туркомплексу «Турист», допитаний за
клопотанням позивача, підтвердив, що
бував на базі «Сонячній», яка перебуває
у віданні туркомплексу «Турист» і
знає, що в адміністративному будинку
знаходилася контора, де працювала
бухгалтерія і був кабінет ОСОБА_3 З 2009
року він особисто брав участь в
інвентаризаціях на базі і бачив, що на
місці цього будинку велося
будівництво. В березні 2012 року він
також був членом інвентаризаційної
комісії, яка обстежувала всю базу.
Інвентаризація проводилася у
матеріально відповідальної особи
Морозової.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що
працював з 1985 року в Полтавській
обласній раді по туризму і спорту.
Бував епізодично на базі відпочинку
«Сонячна» в с. Липове. Може
підтвердити, що в 1985 році
адміністративний будинок на території
бази стояв. В ньому працювала
бухгалтерія. В цьому ж році його
почали ремонтувати, списували на нього
матеріали, можливо саме тоді і
поставили на баланс. Пам»ятає, що в 1993
році ОСОБА_3 став директором бази
«Сонячна» і на одній із нарад від
керівництва прозвучало, щоб він
перебирався жити на базу.

Суд, заслухавши сторони, третю особу та
його представника, показання свідків,
дослідивши матеріали справи,
встановив наступне.

24 лютого 2006 року виконком
Святилівської сільської ради прийняв
рішення № 14 про оформлення права
власності на житловий будинок,
розташований по АДРЕСА_1 Полтавської
області, за ОСОБА_3. В п.2 рішення було
зазначено: « Кременчуцькому
міжміському бюро технічної
інвентаризації провести державну
реєстрацію вказаного об»єкта …».

На підставі вказаного рішення
виконкому Святилівською сільською
радою 21.03.2006 року на ім»я ОСОБА_3 було
видано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 430651 -
будинок з господарськими будівлями
(загальною площею 130,4 кв. м; житловою
площею 76.5 кв.м) за адресою АДРЕСА_1.

Вказане свідоцтво 23.03.2006 року було
зареєстроване в КП «Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації» , інформація про
ОСОБА_3, як власника названого об»кту
нерухомості, була включена до
державного реєстру прав власності на
нерухоме майно. В подальшому рішенням
виконавчого комітету Святилівської
сільської ради від 25.12.2007 року № 204
ОСОБА_3, згідно поданої ним заяви, було
надано дозвіл на реконструкцію
вищеназваного житлового будинку під
туристичний готель-кемпінг .

На підставі Декларації про готовність
об»єкта до експлуатації від 15.02.2012 року
ПТ № 7 та заяви ОСОБА_3, рішенням
виконкому Святилівської сільської
ради від 29.02.2012 року № 3 ( в даний час не
скасоване) було надано дозвіл на видачу
свідоцтва про право власності на
кемпінг, після реконструкції житлової
будівлі за адресою АДРЕСА_1.

15 березня 2012 року , на підставі наказу №
7/1-О від 5.03.2012 року керівника ПрАТ
«Полтаватурист», у філії туркомплекс
«Турист» було проведено
інвентаризацію. Згідно наданого
позивачем інвентаризаційного опису
від 15.03.2012 року по рахунку № 103 виявлено
недостачу адміністративного
приміщення бази відпочинку «Сонячна»,
інвентарний номер 1011551, вартістю 34000
грн.

В подальшому керівництво ПрАТ
«Полтаватурист» неодноразово
зверталося із заявами до
правоохоронних органів щодо дій
колишнього директора туристичного
готелю «Кремінь» філії ЗАТ по туризму
та екскурсіях «Полтаватурист» ОСОБА_3,
звинувачуючи його в привласненні
майна ЗАТ «Полтаватурист», а саме
адміністративного будинку, що належав
товариству , а нині має адресу АДРЕСА_1.

22.08.2012 року та 24.09.2012 року посадовими
особами прокуратури Глобинського
району винесено постанови про відмову
в порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_3 за ст.ст. 364-367 КК України за
відсутністю складу злочину. В них
зазначено, що «за результатами
опитування посадових осіб ПрАТ
«Полтаватурист» та проведеної
додаткової перевірки жодних
документів щодо перебування на балансі
товариства адміністративного будинку,
який на даний час оформлений , як
житловий будинок гр. ОСОБА_3 за адресою
АДРЕСА_1 не виявлено» (а.с.251, а.с.302-303 т.2
матеріалів перевірки № 72-6/09)

Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, а саме будівлі бази
відпочинку «Сонячна», видане
Святилівською сільською радою 20.12.2004
року на підставі рішення виконкому
цієї ради від 12.05.2004 року № 34,
зареєстроване в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно 24
грудня 2004 року. Власником об»єктів
нерухомості в ньому значиться
Полтавське обласне закрите акціонерне
товариство по туризму та екскурсіях
«Полтаватурист». Серед об»єктів
нерухомості, перелічених в свідоцтві,
адміністративний будинок відсутній.

Рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області від 9 квітня 2013
року, яке набрало законної сили 23.04.2013
року, було встановлено, що « в районі
розташування туристичної бази
«Сонячна» , біля автомобільної дороги
Борипіль-Дніпропетровськ, був
розташований безгосподарний будинок,
який знаходився в занедбаному стані. В
зв»язку з відсутністю житла за місцем
роботи, заявник ОСОБА_3 став проживати у
вказаному будинку постійно з грудня 1993
року.» В резолютивній частині
названого рішення встановлено факт, що
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає
у будинку, розташованому за нинішньою
поштовою адресою: АДРЕСА_1, в період з
грудня 1993 року по теперішній час.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, названим рішенням суду
встановлено, що спірний у даній
адміністративній справі будинок був
безгосподарним, тобто не належав на
праві власності жодній фізичній чи
юридичній особі. Доказів протилежного,
доказів того, що вказане рішення
переглянуте судами вищих інстанцій і
змінене або скасоване, ні позивач, ні
відповідач не надали. З огляду на
викладене, суд зобов»язаний врахувати
вищеназвану обставину, як встановлену
судовим рішенням у цивільній справі.

Право власності на нерухоме майно
повинно доводитися в суді за допомогою
передбачених процесуальним
законодавством доказів, що
підтверджують виникнення такого права.
Системний аналіз норм законодавства,
яке було чинним на момент створення
спірного будинку, та законодавства
чинного на даний час свідчить , що
припис про обов»язкову державну
реєстрацію нерухомого майна в Україні
існував і існує , тобто є незмінним,
хоча порядок такої реєстрації
змінювався неодноразово. Саме після
проведення такої реєстрації особа
(фізична чи юридична) набувала права
власності на нерухомість.

Вважаючи себе власником житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ,
позивач не надав належних доказів
зареєстрованого права на володіння,
користування та розпорядження
названим майном, тобто доказів права
власності на нього, таких як свідоцтво
про право власності на нерухоме майно,
витяг з Державного реєстру прав на
нерухоме майно чи витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.4 ст. 70 КАСУ, обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть бути підтверджені ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Виходячи з вказаного припису, в зв»язку
з ненаданням позивачем
правовстановлюючих документів на
адміністративний будинок, суд не може
вважати належними доказами права
власності на нього, показання свідків
зі сторони позивача та надані ним :

- фото спортивного табору «Спартак» із
зображенням спірного будинку (а.с.21 т.1);

-«ведомость на безвозмездно полученные
фонды т/г «Кремень» (а.с. 156 т.1)

- інвентарну картку обліку основних
засобів № 101168 станом на 3.06.2013 року на
адміністративний будинок бази
«Сонячна» (а.с. 172 т.1);

- акт передачі у власність Полтавському
обласному закритому акціонерному
товариству по туризму та екскурсіях
«Полтаватурист» основних фондів, майна
та інших цінностей станом на 1.01.2001 року
( а.с. 15 т.1);

- акт прийому-передачі основних засобів
з балансу ЗАТ «Полтаватурист» на
баланс туркомплексу «Турист» - філію
ЗАТ «Полтаватурист» станом на 1.06.2008
року (т.1 а.с. 171);

- акт без дати « о безвозмездной
передаче 2-х квартирного дома и сарая в
с. Липовое Глобинского района под нужды
спортивно-оздоровительного лагеря»
(а.с. 143 т.1);

- «договор от 7 мая 1975 года на сдачу в
аренду жилого дома и сарая в с. Липовое
Глобинского района под нужды
спортивно-оздоровительного лагеря»
(а.с. 147 т.1);

- постанову бюро Полтавського обкому
Компартії України, виконкому обласної
Ради народних депутатів і обласної
ради профспілок від 14.01.1981 року, в п.13
якої йдеться про передачу облраді по
туризму і екскурсіях
спортивно-туристичної бази «Спартак» в
с. Липове Глобинського району для
створення кемпінгу» (т.1 а.с. 149);

- баланс по основній діяльності на 1
січня 1982 року (т.1 а.с. 155).

Крім цього, відповідно до приписів
КАСУ, не можуть вважатися допустимими
доказами ті, джерело походження яких
невідоме та відсутні їх оригінали. До
таких суд відносить всі листи
підписані головою обласної ради
добровільного спортивного товариства
«Спартак» В.Ковтуном (а.с. 144,145,146,148 т.1).

Також суд вважає такими, що не містять
інформацію щодо предмету доказування ,
надані позивачем рішення судів першої,
апеляційної та касаційної інстанції ,
що стосуються визнання неправомірними
дій інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Полтавській області по реєстрації
декларації про готовність об»єкта
(реконструкції житлової будівлі під
кемпінг) до експлуатації та скасування
цієї декларації, та про скасування
розпорядження голови Глобинської РДА
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельні ділянки
надані для користування на умовах
оренди для рекреаційного призначення
ОСОБА_3 на території Святилівської
сільської ради.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАСУ кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Представники позивача в судовому
засіданні, доводячи своє право на
оскарження рішення виконкому,
акцентували увагу суду на тому , що
спірний об»єкт нерухомості знаходився
і знаходиться у них на балансі.

В судовій практиці існує аксіома, що
сам по собі факт перебування майна на
балансі не є доказом права власності.
Баланс підприємства - це форма
бухгалтерського обліку, він визначає
лише склад і вартість майна, але не
визначає підстав знаходження майна у
власності (володінні) підприємства.

На думку суду, навіть знаходження
адміністративного будинку протягом
тривалого часу на балансі товариства
позивач не довів. Так, надано єдиний
баланс - станом на 1 січня 1982 року , який
без додаткових документів
(оборотно-сальдових відомостей, чи
інвентаризаційних описів з
систематизацією в розрізі рахунків
бухгалтерського обліку , чи
інвентарних карток) не дає можливості
встановити конкретний перелік
основних засобів, які перебували на
балансі підприємства у вказаний період
(зокрема, адміністративного
приміщення бази «Сонячна»), адже в
самому балансі зазначена лише їх
сумарна вартість. За інші роки такі
докази взагалі не надавалися, що
суперечить твердженню позивача про
проведення щорічних інвентаризацій в
товаристві та наявність в
інвентаризаційних описах, по рахунку
основні засоби, адміністративного
приміщення бази «Сонячна».

Суд роз»яснював представникам
позивача право на проведення судової
бухгалтерської експертизи для аналізу
наявної бухгалтерської документації
та доведення факту перебування
спірного об»єкту нерухомості на
балансі підприємства, проте,
відповідне клопотання ними не
заявлялося.

Критично суд оцінив як доказ і
інвентарну картку обліку основних
засобів № 101168 станом на 3.06.2013 року на
адміністративний будинок бази
«Сонячна» (а.с. 172 т.1).

Так, ст.10 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», дія якого
поширюється на всіх юридичних осіб,
встановлено, що підприємства
зобов»язані проводити інвентаризацію
активів і зобов»язань для перевірки їх
наявності, стану і оцінки.
Інвентаризація дає змогу забезпечити
достовірність даних бухгалтерського
обліку та звітності.

В даному конкретному випадку названа
інвентарна картка якраз свідчить про
недостовірність бухгалтерського
обліку у ПрАТ «Полтаватурист»: її
заведення в 2013 році є неправомірним з
врахуванням даних інвентаризації від
15.03.2012 року, яка виявила недостачу
об»єкту нерухомості -
адміністративного приміщення бази
«Сонячна» .

Згідно ч.1, ч.2 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Верховний суд України та
Конституційний суд України в своїх
постановах, рішеннях, неодноразово
висловлювали позицію, що індивідуальні
правові акти на відміну від
нормативно-правових, можуть бути
оскаржені лише особами, безпосередні
права, свободи чи охоронювані законом
інтереси яких такими актами порушені.
Про це також ідеться в інформаційному
листі Вищого адміністративного суду
України від 01.06.2010р. № 781/11/13-10.

У п. 5 рішення № 7-рп/2009 ( справа про
скасування актів місцевого
самоврядування) Конституційний Суд
України зазначив, що ненормативні
правові акти місцевого самоврядування
є актами одноразового застосування і
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання.

У справі, що розглядається, достовірно
встановлено, що третій особі - ОСОБА_3,
на підставі рішення виконкому
Святилівської сільської ради від 24
лютого 2006 року № 14 видано свідоцтво про
право власності на вищеназваний
об»єкт нерухомості. Це означає, що
відповідно до припису названого
рішення виконкому, виникли
правовідносини, пов»язані з
реалізацією суб»єктивного права
власності та охоронюваних законом
інтересів власника. ОСОБА_3, як суб»єкт
вказаних правовідносин, заперечує
проти їх припинення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
оскаржуване рішення виконкому
Святилівської сільської ради від 24
лютого 2006 року № 14 за своєю правовою
природою відноситься до правового акту
індивідуальної дії, оскільки
стосується оформлення права власності
на конкретний житловий будинок за
конкретною фізичною особою - ОСОБА_3 Як
ненормативний правовий акт органу
місцевого самоврядування вказане
рішення є актом одноразового
застосування і вичерпало свою дію
фактом його виконання. Воно ніяким
чином не впливає на права позивача,
який не має належних, допустимих і
безспірних доказів, що саме він є
власником спірного будинку.

Крім цього, позивач, стверджуючи в
позовній заяві, що є правонаступником
Полтавської ради по туризму та
екскурсіях, навіть не надав суду свого
статуту, який би підтверджував вказану
обставину. В додатку до позову (а.с.6 т.1)
під № 4 значиться витяг із статуту ПрАТ
«Полтаватурист від 12.04.2001 року на трьох
арк., хоча в дійсності приєднано
статут Полтавського обласного
закритого акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях «Полтаватурист».
Відсутнє також документальне
підтвердження перейменування бази
«Спартак» та базу відпочинку
«Сонячна», підпорядкованості вказаної
бази турготелю «Кремінь». Таким чином,
правонаступництво позивача щодо
юридичних осіб, які згадуються в
наданих ним суду актах (перелічені
вище) суд простежити не зміг, і також
вважає вказану обставину недоведеною.

Відповідно до Постанови Верховного
Суду України від 01.12.2009 року (справа про
визнання частково незаконною
постанови КМУ від 31 березня 2003 року № 415
) «…Звернення до суду особи, якій не
належить право вимоги (неналежний
позивач), є підставою для відмови у
задоволенні такого позову, оскільки
права, свободи чи інтереси цієї особи у
сфері публічно-правових відносин не
порушено».

За викладених обставин, з врахуванням
принципу правової визначеності, суд не
має права давати оцінку будь-яким
доказам, наявним в матеріалах справи,
які стосуються дотримання порядку,
встановленого законом, при прийнятті
рішення виконкому.

Врахувавши викладене, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також їх достатність і взаємний
зв»язок, в задоволенні
адміністративного позову ПрАТ
«Полтаватурист» суд відмовляє.

Керуючись ст. 328 ЦК України, ст. 10 Закону
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність», 2, 10,11,17, ст. ст. 70,
71, 72, 158-163, 167 КАС України , суд,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного
позову приватного Полтавського
обласного акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях «Полтаватурист»
до Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області про визнання незаконними дій
Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області та скасування свідоцтва про
право власності на нерухоме майно -
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Глобинський районний суд
Полтавської області. В зв»язку з
проголошенням вступної та
резолютивної частини постанови
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

СУДДЯ
Р. М. Марущак