Справа № 2а-9472/11/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
м. Київ К/9991/53103/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
регіональної митниці на ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 року
та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.11.2011 року по справі №2а-9472/11/2670 за
позовом Спільного
українсько-естонського підприємства у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» до
Київської регіональної митниці про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-естонське
підприємство у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
«Оптіма-Фарм, ЛТД» звернулось до з
позовом до Київської регіональної
митниці про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 16.06.2011 року №128
та від 27.09.2011 року №202.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 року
у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Київською регіональною
митницею проведено невиїзну
документальну перевірку дотримання
позивачем вимог законодавства України
з питань митної справи при
декларування товарів.

За результатами проведеної перевірки
встановлено порушення Закону України
«Про митний тариф України» та вимог
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (далі -
Закон № 168/97-ВР) в частині визначення
бази оподаткування ПДВ для товарів, які
ввозяться на митну територію України.

На підставі встановленого порушення
відповідачем прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Пунктом 35 ст.1 Митного кодексу України
визначено, що пропуск товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України - це дозвіл митного
органу на переміщення товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур, а митними
процедурами, згідно з п.19 цієї статті, є
операції, пов'язані із здійсненням
митного контролю за переміщенням
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України, митного
оформлення цих товарів і транспортних
засобів, а також із справлянням
передбачених законом податків і
зборів.

Статтею 37 Митного кодексу України
визначено, що переміщення через митний
кордон України товарів та інших
предметів підлягає митному оформленню.

Митне оформлення здійснюється
службовими особами митниці, з метою
забезпечення митного контролю та для
застосування засобів державного
регулювання звезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через територію України
товарів та інших предметів.

Відповідно до п.2.4 ст.2, пп. б п.10.1 ст.10
Закону № 168/97-ВР при справлянні податку
на додану вартість з осіб, які
імпортують товари (супутні послуги) на
митну територію України для їх
використання або споживання на митній
території України, особою,
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування)
податку до бюджету, є митний орган.

При цьому платники податку, які
імпортують товари (супутні послуги) на
митну територію України для їх
використання або споживання на митній
території України, згідно з п.10.3 ст.10
Закону № 168/97-ВР, відповідають лише за
дотримання правил надання інформації
для розрахунку бази оподаткування
(суми податку, незалежно до сплати)
митним органам.

Судами встановлено, що при переміщенні
товару через митний кордон України
перевірка правильності класифікації
товару згідно з УКТ ЗЕД, нарахування
податків і зборів (обов'язкових
платежів) за ВМД та застосування пільг
у їх сплаті проводилась відповідачем
на підставі заявлених позивачем
відомостей про товар. Будь-які
зауваження щодо правильності
заповнення ВМД, класифікації та
кодування товару під час митного
оформлення були відсутні, документи,
які були подані позивачем для
визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД
та для застосування пільгового режиму
оподаткування при митному оформленні
товару у митного органу сумнівів не
викликали.

Отже, оформлення відповідачем ВМД за
вказаний період свідчить про надання
позивачу права на розміщення товарів у
заявлений митний режим і підтверджує
його права та обов'язки щодо здійснення
ним відповідних правових, фінансових,
господарських та інших дій.

Таким чином, якщо митний орган,
приймаючи ці вантажні митні
декларації, відніс товар до певного
коду товарної номенклатури та
пропустив товар на митну територію
України, тобто погоджувався з наданими
позивачем відомостями про товар, то
відповідно до ст.17 Закону України «Про
Єдиний митний тариф», п.10.1 та 10.3 ст.10
Закону № 168/97-ВР, пп.4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» митний орган не має правових
підстав для прийняття податкових
повідомлень про нарахування ввізного
мита і податкових зобов'язань у зв'язку
з виявленням помилки стосовно
класифікації товару.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської
регіональної митниці відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 року
та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.11.2011 року по справі №2а-9472/11/2670
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.