Справа № 2а-1342/11/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року
м. Київ К/9991/14085/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Лосєва А.М.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва на ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31.01.2012 року та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.03.2011 року по справі № 2а-1342/11/2670 за
позовом Підприємства зі 100% іноземною
інвестицією «УРСА» до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва, за участю Прокуратури
Оболонського району м. Києва, про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2011 року позивач звернувся
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва, за участю Прокуратури
Оболонського району м. Києва,
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 30 грудня 2010
року №/0

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.03.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2012 року
у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
планової виїзної перевірки
Підприємства зі 100 % іноземною
інвестицією «УРСА» ДПІ у Оболонському
районі міста Києва було встановлено
порушення позивачем п. 5.9 ст. 5, п.п.7.3.1-7.3.4
п. 7.3 ст. 7 Закону України від 28.12.1994 року
№ 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (далі - Закон № 334/94-ВР) та
прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення №/0, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 1769656,00 грн., в тому числі штрафні
санкції - 884828,00 грн.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до пп.7.3.2 п. 7.3 ст. 7 Закону №
334/94-ВР витрати, понесені (нараховані)
платником податку в іноземній валюті
протягом звітного періоду у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до валових
витрат такого платника податку,
визначаються у сумі, що має дорівнювати
балансовій вартості такої іноземної
валюти, визначеної згідно із
положеннями підпунктів 7.3.1, 7.3.4, 7.3.6 цієї
статті, і не підлягають перерахуванню у
зв'язку із зміною обмінного курсу
гривні протягом такого звітного
періоду.

Згідно з пп. 7.3.4 п.7.3 ст. 7 Закону № 334/94-ВР
у разі купівлі іноземної валюти за
гривні валові витрати або валові
доходи платника податку не змінюються.
Сума гривень, сплачена платником
податку у зв'язку з такою купівлею (без
урахування комісійних або вартості
інших послуг осіб, що здійснюють
конверсійні (обмінні) операції за
дорученням платника податку),
вважається балансовою вартістю такої
іноземної валюти. У разі купівлі
однієї іноземної валюти за іншу
іноземну валюту балансова вартість
придбаної іноземної валюти
визначається на рівні балансової
вартості іноземної валюти, що була
продана.

Підпунктом 7.3.6 п. 7.3 ст. 7 Закону № 334/94-ВР
встановлено, що платник податку
самостійно обирає метод оцінки
балансової вартості іноземної валюти
за середньозваженою вартістю або
ідентифікованою вартістю. Зміна методу
оцінки балансової вартості іноземної
валюти протягом податкового року для
цілей податкового обліку не
дозволяється.

Враховуючи наведені вище норми, суди
дійшли до обґрунтованого висновку, що у
випадках, коли при імпорті товарів
першою подією є отримання товару, а
датою збільшення валових витрат є дата
оприбуткування товарів, визначити
розмір валових витрат по розрахунку з
нерезидентом є неможливим, оскільки
балансова вартість валюти стане відома
тільки після проведення фактичного
розрахунку, а відтак, коригування
валових витрат після проведення оплати
нерезиденту фактично є доведенням
валових витрат до рівня справжньої
балансової вартості валюти, що
відповідає положенням пп. пп. 7.3.1, 7.3.2,
7.3.4, 7.3.6 п. 7.3 ст. 7, пп. 11.2.3 п.11.2 ст. 11 Закону
№ 334/94-ВР.

Таким чином, спірне коригування
позивачем валових витрат після
проведення оплати нерезидентам
фактично було доведенням валових
витрат до рівня справжньої балансової
вартості валюти, а тому, є правомірним
та повністю відповідає вимогам чинного
законодавства.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2012 року
та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.03.2011 року по справі №2а-1342/11/2670
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписЛосєв А.М. підписРибченко А.О.