Справа № 812/1263/14
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1263/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання -
Ігнатович О.А.,

за участю :

представника позивача ФОП ОСОБА_1 -
ОСОБА_2,

представника відповідача 1 - Луганської
митниці Міндоходів - Станчевої О.В.,

представника відповідача 2 -
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Луганській області - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Луганської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Луганській області
про визнання противоправними дій,
скасування картки відмови, визнання
противоправним та скасування рішення,
стягнення надмірно сплаченого податку
на додану вартість та ввізного мита, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року позивач - ФОП ОСОБА_1
звернувся до Луганського окружного
суду з позовними вимогами до
Луганської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Луганській області про визнання
противоправними дій, скасування картки
відмови, визнання противоправним та
скасування рішення, стягнення надмірно
сплаченого податку на додану вартість
та ввізного мита.

В обґрунтування позовних вимог вказав,
що 08 січня 2014 року між ним фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 (покупець)
та Hayes Lemmerz Werke GmbH, Кенігсвінтер
(Німеччина) (продавець) укладено
зовнішньоекономічний контракт №
08/01/14Kowi.

15 січня 2014 року між позивачем та Hayes Lemmerz
Werke GmbH, Кенігсвінтер (Німеччина) були
узгоджені Інвойси:

1.) Інвойс № 90432850, до контракту від 08
січня 2014 року. Загальна кількість
товару складає 100 штуки, загальна
вартість по Інвойс № 90432850 становить
4410,00 Євро.

2.) Інвойс № 90432851, до контракту від 08
січня 2014 року. Загальна кількість
товару складає 72 штуки, загальна
вартість по Інвойс № 90432851 становить
4408,80 Євро.

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(покупець) на користь Hayes Lemmerz Werke GmbH,
Кенігсвінтер (Німеччина) (продавець)
була перерахована 100% попередня оплата
за Товар в сумі 8818,80 Євро, згідно
Інвойсів № 90432850 № 90432851 від 15 січня 2014
року, що підтверджується платіжним
дорученням в іноземній валюті від 15
січня 2014 року № 2652.

20 січня 2014 року в межах контракту №
08/01/14 Коwi позивачем на митну територію
України на умовах FСА (Кенігсвінтер)
Германія , згідно Інвойсів № 90432850 №
90432851 від 15 січня 2014 року Товар було
ввезено.

24 січня 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 до Луганської
митниці Міндоходів було заявлено до
митного оформлення в режимі імпорту за
ціною контракту (перший метод) товар, що
надійшов згідно контракту від 08 січня
2014 року № 08/01/14 Коwi та подана
вантажно-митна декларація №
702200001/2014/000603 та декларація митної
вартості за формою ДМВ-1.

24 січня 2014 року на підставі ч.3 ст.53, п.1,
п.2 ч.5 ст.54 Митного кодексу України
Луганської митницею Міндоходів для
підтвердження заявленою митної
вартості направлено на адресу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 запит про
надання додаткових документів, нащо
позивачем був наданий прайс - лист
Продавця товару, та були надані
вмотивовані пояснення про причини
неможливості надання решти документів.

Таким чином, позивачем надано
достатньо доказів на підтвердження
заявленої митної вартості колісних
дисків за ціною контракту у декларації
від 24 січня 2014 року № 702200001/2014/000603.

24 січня 2014 року Луганською митницею
Міндоходів карткою відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України № 702000003/2014/00015 відмовлено
позивачу в митному оформленні товару з
підстав, встановлених пунктом 2 частини
6 статті 54 Митного кодексу України та
визначена митна вартість згідно
рішення про коригування митної
вартості від 24 січня 2014 року №
702000003/2014/000014/2.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч.2 ст.57 Митного кодексу України).

Позивач вважає, що висновок
відповідача про неповноту та
недостовірність відомостей про митну
вартість товарів не може вважатися
обґрунтованим, оскільки відповідно до
статті VII п. 2 «а» Генеральної угоди по
тарифам і торгівлі 1947 року оцінка
імпортованого товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, на який
розраховується мито, або подібного
товару і не повинна ґрунтуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Встановлюючи ціну на ідентичні
(подібні) товари, митниця виходила з
митної вартості товару, за попередні
аналогічні декларації на імпорт. Однак
при цьому, в порушення вимог ст. 57
Митного кодексу України митницею не
доведено неможливість застосування
інших (попередніх) методів визначення
митної вартості товару, а застосовано
резервний метод, який відповідно до
наведених вище норм законодавства
застосовується у випадку, якщо митна
вартість товару не може бути визначена
за попередніми методами.

Позивачем фактично внесено до бюджету
кошти з розрахунку митної вартості
товарів, визначеної всупереч
положенням чинного законодавства за
резервним методом, в той час, як
належною митною вартістю таких товарів
була вартість, визначена за першим
методом (ціною договору), позивачем
сплачені до бюджету кошти в розмірі
більшому, ніж встановлено
законодавством:

- надмірно стягнуто ввізного мита -
2199,22 грн.

- надмірно стягнуто ПДВ - 9236,71 грн.

УСЬОГО: 11435,93 грн.

Просив суд визнати протиправними дії
Луганської митниці Міндоходів щодо
відмови у застосуванні митної
вартості, заявленої фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, за першим методом
митної оцінки - за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції);

Скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товару і транспортних
засобів через митний кордон України
№702000003/2014/00015;

Визнати протиправними та скасувати
рішення про корегування митної
вартості товарів від 24 січня 2014 року №
702000003/2014/000014/2;

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 надмірно сплачений податок на
додану вартість у розмірі 9236,71 (дев'ять
тисяч двісті тридцять шість) гривень 71
копійку у зв'язку із коригуванням
митної вартості імпортованого товару
при митному оформленні;

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 надмірно сплачене ввізне мито у
розмірі 2199,22 (дві тисячі сто дев'яносто
дев'ять) гривень 22 копійки у зв'язку із
коригуванням митної вартості
імпортованого товару при митному
оформленні.

Відповідач 1 - Луганська митниця
Міндоходів не визнає позовні вимоги
позивача та вважає позовну заяву
необґрунтованою, пославшись на те, що
відповідно до положень ст.7 Митного
кодексу України (далі МКУ),
безпосереднє здійснення митної справи
в Україні покладається на митні органи.

Під «дійсною вартістю» слід розуміти
ціну, за яку, під час та в місці,
визначеним законодавством імпортуючої
країни, такий чи подібний товар
продається або пропонується для
продажу при звичайному ході торгівлі
за умов повної конкуренції».
Тлумачення фрази «при звичайному ході
торгівлі за умов повної конкуренції»
виключає випадки, коли продавець та
покупець не є незалежними один від
одного. Стандартне розуміння «умов
повної конкуренції» дозволяє не
враховувати при розгляді ціни, які
включають спеціальні знижки лише для
ексклюзивних агентів.

Контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів здійснюється
посадовими особами органів доходів і
зборів на підставі положень Митного
кодексу України, Методичних
рекомендацій посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затверджених наказом Державної митної
служби України від 12.07.2012 №362 (далі -
Методичні рекомендації №362), Порядку
виконання митних формальностей при
здійсненні митного оформлення товарів
із застосуванням митної декларації на
бланку єдиног адміністративного
документу, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України ві 30.05.2013
№631 (далі - Порядок №631), та інших
нормативно-правових актів з питань
митної справи.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної Угоди з тарифів
та торгівлі 1994 року за органами доходів
і зборів зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (ст.17 та додаток
ПІ, параграф 6і Угоди).

У відповідності до п.1 ч.4 ст.54 МКУ орган
доходів і зборів зобов'язаний
здійснити контроль заявленої
декларантом митної вартості товарів
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості товарів,
наявності у поданих декларантом
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо цін що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

24.01.2014 до митного оформлення товару
«Диски автомобільні (колеса) сталеві
для безкамерних шин, 100 шт., країна
виробництва Туреччина» та «Диски
автомобільні (колеса) сталеві для
безкамерних шин, 72 шт., країна
виробництва Німеччина» декларантом
позивача ПМП «ПКФ«Дилижанс» була
подана МД від 24.01.2014 №702200001/2014/000603 разом
з пакетом документів, які зазначено в
графі 44 вищезазначеної МД.

Посадовою особою спеціалізованого
підрозділу, уповноваженого на
здійснення розгляду запитів із
складних питань правильності
визначення митної вартості товарів, в
тому числі за спрацюванням системи
АСАУР, розглянуті та вивчені надані до
митного оформлення документи, які в
свою чергу визвали сумнів у посадової
особи митного поста
«Луганськ-Центральний» та стали
причиною направлення Запиту, та
встановлені наступні розбіжності,
невідповідності та зниження митної
вартості товарів у порівнянні з
попереднім митним оформленням, а саме:

п.3.2 розділу 3 «Общая стоимость
контракта» зовнішньоекономічного
контракту

передбачено, що «Ціна товару зазначена
на умовах РСА - Кенингсвинтер, Германія
і включає себе вартість товару,
вартість маркування, пакування». Однак
Міжнародними правилами «Інкотермс-2010»
передбачено, що продавець на умовах РСА
зобов'язаний здійснити митне очищення
на експорт та навантаження на
транспортний засіб покупця.

Даний факт визиває сумнів щодо
включення в ціну товару вартості
митного очищення та навантаження на
транспортний засіб у відповідності до
умов поставки РСА- Кенингсвинтер;

платіжне доручення від 15.01.2014 №2652,
документ який повинен підтверджувати
факт 100% передплати за товар за умовами
контракту, по суті являється
електронним витягом без відміток
банку, не завірений підприємцем та не
підтверджений документом про
проходження грошових коштів за даним
платіжним дорученням, що визиває
сумнів щодо виконання умов контракту
відносно 100% передплати за товар;

гр. 16 СМИ від 15.01.2014 №НЬ1-162407 не містить
реквізитів перевізника, які необхідні
для ідентифікації їх з договором на
перевезення, заявкою та довідкою про
транспортні витрати;

відбулось необґрунтоване зниження
фактурної вартості товарів у
порівнянні з

попереднім митним оформленням. Так
вартість дисків автомобільних
Турецького походження знизилась з 53,39
та 54,00 Євро/шт/РСА до 44,1 Євро/шт/ РСА для
розмірів 17,5x6;

Вартість дисків автомобільних
Німецького походження знизилась з 69,25
Євро/шт до 62 Євро/шт. для розмірів 19,5x7,5;
з 70,85 Євро/шт до 63 Євро/шт для розмірів
22.5x8.25; з 71,31 Євро/шт. до 60.4 Євро/шт для
розмірів 22,5x9, з 60,5 Євро/шт. до 59,5 Євро/шт
для розмірів 22,5x1 1.75.

Згідно п.1 ч.5 ст.54 МКУ митний орган має
право упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа,
поданих для цілей визначення митної
вартості.

Керуючись положеннями ч.3 ст.53 МКУ, у
зв'язку із тим, що подані декларантом
документи мають розбіжності та не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості та відомості
щодо ціни, що була сплачена, або
підлягає сплаті, у декларанта
запрошені додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товару:

Договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається ( для 1
товару);

Виписку з бухгалтерської документації
(стосовно формування ціни товару у
відповідності до умов поставки);

3) Каталоги, специфікації,
прейскуранти, (прайс-листи) виробника
товарів;

4) Висновок про вартісні
характеристики товарів, підготовлений
спеціалізованою

експертною організацією та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або

сировини;

6) Інші документи на розсуд та бажання
декларанта ( в т.ч. витяги з Мережі
Інтернет щодо вартості
ідентичних/подібних товарів,
інформація відносно зниження
фактурної ціни товару І порівнянні з
попереднім митним оформленням тощо).

Тобто, митним органом, надано
декларанту право та можливість
спростувати сумніви щодо заявленого
рівня митної вартості, довести та
однозначно підтвердити заявлену за 1
методом митну вартість товарів.

Декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості додатково
надані наступні документи:

прайс-лист на 2014 рік;

лист продавця відносно неможливості
надання документів;

3) лист ФОП «Віннік Андрій
Васильович» щодо узагальнення наданої
інформації

відмови в наданні інших документів.

З декларантом проведена процедура
консультації у відповідності до п.6 ст.57
МКУ з метою обміну інформації яка
наявна у декларанта та митного органу
та було досягнуто згоди щодо
незастосування для коригування митної
вартості.

Враховуючи неможливість застосування
попередніх методів, керуючись ст.57 МКУ,
здійснено коригування митної вартості
оцінюваних товарів за 6 резервним
методом. Рішення про коригування
митної вартості товарів від 24.01.2014
№702000003/2014/000014/2, відповідно до положень
ст.64 МКУ на підставі рівнів митної
вартості товарів з подібними
характеристиками, митне оформлення
яких вже здійснено іншими митницями
України із розрахунку:

товар № 1 - 4,21 дол. США за кг на умовах
ОАР - на підставі рівня митної вартості
товару, оформленого за МД від 16.12.2013
№/2013/027043;

товар № 2-3,88 дол. СІЛА за кг на умовах
ОАР - на підставі рівня митної вартості
товару, оформленого за МД від 04.01.2014
№/2014/000080.

Перший метод (за ціною договору) не
застосований для товарів «Диски
автомобільні, походження Туреччина,
Німеччина» у зв'язку з недостатнім
документальним підтвердженням
заявленої митної вартості товарів та
відмовою декларанта в наданні повного
пакету додаткових документів, методи 2-5
визначення митної вартості не
застосовані у зв'язку з відсутністю у
митного органа та декларанта
необхідної інформації для виконання
умов визначених ст.59-63 МКУ.

Додатково декларанту повідомлено про
право звернутися до митного органу з
проханням випустити товари, у вільний
обіг за умови надання гарантій
відповідно до розділу X МКУ та право
оскаржити Рішення про коригування
заявленої митної вартості у митному
органі вищого рівня відповідно до
глави 4 МКУ або суду.

Таким чином, митним органом на підставі
проведеної с декларантом консультації,
скоригована митна вартість товарів
«Диски автомобільні, походженням
Туреччина, Німеччина», Додаткові
нарахування від коригування митної
вартості склали - 11 435,91 грн. ( т.ч. мито -2
199,2грн., ПДВ - 9 236,71 грн.

Просив суд у задоволенні позову ФОП
«Віннік» до Луганської митниці
Міндоходів, ГУ ДКСУ в Луганській
області про визнання дій
протиправними, скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації
№702000003/2014/00015, визнання протиправним та
скасування рішення про визнання митної
вартості товарів від 24.01.2014
№702000003/2014/000014/2, стягнення надмірно
сплаченого ПДВ у розмірі 9 236,71 грн. та
стягнення надмірно сплаченого мита у
розмірі 2 199,22 грн. відмовити у повному
обсязі.

Відповідач 2 - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Луганській області позовні
вимоги не визнали, просили справу
слухати за їх відсутності, надали суду
заперечення, відповідно до яких
зазначили, що на теперішній час існує
два способи та порядки повернення
надміру сплачених митнихплатежів з
Державного бюджету України. А саме -
митний орган добровільно готує
висновок про повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
платежів.

Порядок повернення надмірно сплачених
платежів встановлено спільним наказом
Державної митної служби України,
Державного казначейства України від 20
липня 2007 року №611/147, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 р. за №1095/14362 «Про затвердження
Порядку взаємодії митних органів з
органами Державного казначейства
України в процесі повернення з
Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи».

Даний Порядок регламентує
взаємовідносини митних органів та
органів Державного казначейства
України в процесі повернення помилково
та/або надмірно зарахованих бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи.

Відповідно до зазначеного Порядку,
Митний орган на підставі заяви
платника готує висновок про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення.

Висновки про повернення реєструються
органами Казначейства в журналі обліку
висновків, наданих митними органами.

На підставі отриманого Висновку про
повернення відповідний орган
Казначейства готує платіжні документи
на перерахування коштів з рахунку з
обліку доходів державного бюджету на
рахунок, зазначений у Висновку про
повернення, та протягом п'яти робочих
днів від дати отримання Висновку про
повернення здійснює повернення коштів
з бюджету.

Інший спосіб повернення з Державного
бюджету помилково та/або на
зарахованих до бюджету митних платежів
здійснюється органами Казначейства на
підставі рішення суду, та в наведеному
нижче порядку. Просили суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню, виходячи із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 січня 2014 року
між фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (покупець) та Hayes Lemmerz Werke GmbH,
Кенігсвінтер (Німеччина) (продавець)
укладено зовнішньоекономічний
контракт № 08/01/14Kowi, відповідно до умов
якого продавець зобов'язується
продати, а покупець придбати колісні
диски та комплектуючи до них, у
кількості та по цінам, вказаним у
Інвойсах, що є невід'ємною частиною
контракту.

Ціна за товар визначена у Євро за
одиницю товару та вказана у Інвойс.
Сума контракту визначається згідно
Інвойсів, умови поставки FCA
(Кенігсвінтер) Німеччина, згідно
«Інкотермс-2010».

Оплата за товар згідно п 4.3 контракту
здійснюється покупцем у вигляді 100%
передплати, банківським переказом на
рахунок Продавця, зазначений в
контракті (24-32,84-90).

15 січня 2014 року між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 та Hayes Lemmerz Werke GmbH,
Кенігсвінтер (Німеччина) були
узгоджені Інвойси:

1.) Інвойс № 90432850, до контракту від 08
січня 2014 року № 08/M/14Kowi , відповідно до
змісту якого узгоджено наступні
номенклатура, ціна та кількість товару:

колісні диски (17,5x6,00) кількість товару-40
шт., - ціна товару погоджена сторонами
на рівні 44,10 Євро за штуку

колісні диски (17,5x6,75) кількість товару-60
шт., - ціна товару погоджена сторонами
на рівні 44,10 Євро за штуку

Загальна кількість товару складає 100
штуки, загальна вартість по Інвойс №
90432850 становить 4410,00 Євро.(а.с.88-90)

2.) Інвойс № 90432851, до контракту від 08
січня 2014 року № 08/01/14Колуі, відповідно
до змісту якого узгоджено наступні
номенклатура, ціна та кількість Товару:

колісні диски (19,5 х 7,50) кількість
товару-24 шт., - ціна товару погоджена
сторонами на рівні 62,00 Євро за штуку

колісні диски (22,5 х 8,25) кількість
товару-12 шт., - ціна товару погоджена
сторонами на рівні 63,00 Євро за штуку

колісні диски (22,5 х 9,00) кількість
товару-12 шт., - ціна товару погоджена
сторонами на рівні 60,40 Євро за штуку

колісні диски (22,5 х 11,75) кількість
товару-12 шт., - ціна товару погоджена
сторонами на рівні 59,50 Євро за штуку

колісні диски (22,5 х 11,75) кількість
товару-12 шт., - ціна товару погоджена
сторонами на рівні 60,50 Євро за штуку

Загальна кількість товару складає 72
штуки, загальна вартість по Інвойс №
90432851 становить 4408,80 Євро (а.с.92-95).

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(покупець) на користь Hayes Lemmerz Werke GmbH,
Кенігсвінтер (Німеччина) (продавець)
була перерахована 100% попередня оплата
за товар в сумі 8818,80 Євро, згідно
Інвойсів № 90432850 № 90432851 від 15 січня 2014
року, що підтверджується платіжним
дорученням в іноземній валюті від 15
січня 2014 року № 2652 (а.с.22).

20 січня 2014 року в межах контракту №
08/01/14 позивачем на митну територію
України на умовах FСА (Кенігсвінтер)
Германія, згідно Інвойсів № 90432850 №
90432851 від 15 січня 2014 року Товар було
ввезено (а.с.18-21).

24 січня 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 до Луганської
митниці Міндоходів було заявлено до
митного оформлення в режимі імпорту за
ціною контракту (перший метод) товар, що
надійшов згідно контракту від 08 січня
2014 року № 08/01/14 Коwi та подана
вантажно-митна декларація №
702200001/2014/000603 та декларація митної
вартості за формою ДМВ-1.

24 січня 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 до Луганської
митниці Міндоходів було заявлено до
митного оформлення в режимі імпорту за
ціною контракту (перший метод) товар, що
надійшов згідно контракту від 08 січня
2014 року № 08/01/14 Коwi та подана
вантажно-митна декларація №
702200001/2014/000603 та декларація митної
вартості за формою ДМВ-1 (а.с.15).

24 січня 2014 року Луганською митницею
Міндоходів карткою відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України № 702000003/2014/00015 відмовлено
позивачу в митному оформленні товару з
підстав, встановлених пунктом 2 частини
6 статті 54 Митного кодексу України та
визначена митна вартість згідно
рішення про коригування митної
вартості від 24 січня 2014 року №
702000003/2014/000014/2 (а.с.14-17).

Відповідно до ч.І ст. 53 Митного кодексу
України, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Як і передбачено ч.2 ст.53 Митного
кодексу України в якості митну
вартість товарів, позивачем було
подані:

- декларація митної вартості;

- міжнародна автомобільна накладна
(СМЯ) НЬ 1-162407 від 15.01.2014 ,

- банківські платіжні документи що
стосуються товару (платіжне доручення
№ 2652

від 15.01.2014),

- калькуляція транспортних витрат № 12115
від 22.01.2014

- Інвойс № 90432850 від 15.01.2015 року - Інвойс
№90432851 від 15.01.2015 року,

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 08 січня 2014 року №
08/01/14Коwi,

-договір про надання послуг митного
брокера № 170114 від 07.01.2014,

- договір про перевезення 2020.10-3 від
25.03.2010,

- сертифікат відповідності UА1. 182.0104637-13
від 21.05.2013

-сертифікат відповідності UА1. 182.0104638-13
від 21.05.2013,

- інформація про позитивні результати
здійснення санітарно -
епідеміологічного

контролю товару № 2730 від 15.01.2014,

- інформація про позитивні результати
здійснення екологічного контролю
товару №

2730 від 15.01.2014,

- інформація про позитивні
результати здійснення фіто
санітарного контролю

товару № 2730 від 15.01.2014,

- інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару №

2730 від 15.01.2014,

- сертифікат про походження товару А
442573 від 20.01.2014,

- сертифікат про походження товару А
442574 від 20.01.2014 ,

- копія митної декларації країни
відправлення MRN14DЕ85Е6,

(а.с.19-21,23-40).

24 січня 2014 року на підставі ч.3 ст.53, п.1,
п.2 ч.5 ст.54 Митного кодексу України
Луганської митницею Міндоходів для
підтвердження заявленою митної
вартості направлено на адресу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 запит про
надання додаткових документів, нащо
позивачем був наданий прайс - лист
продавця товару, та були надані
вмотивовані пояснення про причини
неможливості надання решти документів
(а.с.41-43,80,99-111).

Ціна була визначена за резервнім 6
методом, на підставі наявної у митного
органу цінової інформації на товари з
подібними характеристиками, митне
оформлення яких здійснено найближчим
часом із розрахунку:

товар (Товар згідно Інвойс №№ 90432850) - 4,21
долара США за кілограм

товар (Товар згідно Інвойс №№ 90432851 ) -
3,88 долара СІЛА за кілограм (а.с.119-121).

Спір полягає у правомірності
визначення митним органом вартості
товару за другим методом, при наявності
тих документів, які були наданні
позивачем при митному оформлені, у тому
числі і додаткових документів.

Частиною другою ст. 53 МК України
визначено, що документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 зазначеної
статті, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Частина 4 передбачає, що лише у разі
якщо митний орган має обґрунтовані
підстави вважати, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем і покупцем
вплинув на заявлену декларантом митну
вартість, декларант або уповноважена
ним особа на письмову вимогу митного
органу, крім документів, зазначених у
частинах другій та третій цієї статті,
подає (за наявності) такі документи:
виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті. (ч. 5 ст. 53 МКУ).

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару. (ч. 6 ст. 53 МКУ).

Із змісту вищезазначеної норми
вбачається, що вона не зобов'язує
позивача надати повний перелік
документів відповідно до наведеної
статті , а норма статті вказує на те, що
витребування таких документів може
мати місце у випадку наявності
обґрунтованих підстав для сумніву у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Позивачем надано достатньо доказів на
підтвердження заявленої митної
вартості колісних дисків за ціною
контракту у декларації від 24 січня 2014
року № 702200001/2014/000603.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу
України орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові

З значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу;

надходження до органу доходів і зборів
документально підтвердженої офіційної
інформації органів доходів і зборів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

10 квітня 2008 року Верховна Рада України
шляхом прийняття Закону України № 250-VI
ратифікувала Протокол про вступ
України до Світової організації
торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася
до Угоди про СОТ, чим взяла на себе
зобов'язання, серед іншого,
дотримуватися положень Генеральної
угоди про тарифи та торгівлю 1994 року
(ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (а)
Генеральної угоди з тарифів та
торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка
імпортованого товару для митної мети
повинна ґрунтуватись на дійсній
вартості імпортованого товару, який
обкладається митом, або аналогічного
товару, та не повинна ґрунтуватись на
вартості товару національного
походження або на вільних чи фіктивних
оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування
статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що
ніщо в цій Угоді не тлумачиться як
обмежуюче або таким, що ставить під
сумнів право податкових адміністрацій
переконуватися у правдивості або
точності будь якої заяви, документу або
декларації, що надаються для цілей
митної оцінки.

Відповідно до ч.І ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч.2 ст.57 Митного кодексу України).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу (ч.3
ст.57 Митного кодексу України).

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей
59-60 Митного Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності (ч.4 ст.57 Митного
кодексу України).

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу(ч.5
ст.57 Митного кодексу України).

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу
(ч.8 ст.57 Митного кодексу України).

Суд вважає, що висновок відповідача про
неповноту та недостовірність
відомостей про митну вартість товарів
не може вважатися обґрунтованим,
оскільки відповідно до статті VII п. 2 «а»
Генеральної угоди по тарифам і
торгівлі 1947 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
ґрунтуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито, або подібного
товару і не повинна ґрунтуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Встановлюючи ціну на ідентичні
(подібні) товари, митниця виходила з
митної вартості товару, за попередні
аналогічні декларації на імпорт. Однак
при цьому, в порушення вимог ст. 57
Митного кодексу України митницею не
доведено неможливість застосування
інших (попередніх) методів визначення
митної вартості товару, а застосовано
резервний метод, який відповідно до
наведених вище норм законодавства
застосовується у випадку, якщо митна
вартість товару не може бути визначена
за попередніми методами.

Дискреційні функції митних органів
мають законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До них, зокрема, належить
процедура консультації між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

В разі незгоди митного органу із митною
вартістю імпортованого товару, він
відповідно до вимог ст. 57 Митного
кодексу України зобов'язаний провести
процедуру консультацій, у ході яких мав
би дійти висновків щодо застосування
того чи іншого методу визначення
митної вартості товарів, при цьому
кожний наступний метод застосовується
у разі неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних мотивів. Відповідачем
вказані вимоги закону не виконані.

Зазначена правова позиція суду
відображена у висновках Верховного
суду України в постанові від 14 травня
2013 року №21-120а 13.

Відповідно до статті 301 Митного кодексу
України повернення помилково та/або
надміру сплачених сум митних платежів
здійснюється відповідно до Бюджетного
та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової
та/або надмірної сплати митних
платежів орган доходів і зборів не
пізніше одного місяця з дня виявлення
такого факту зобов'язаний повідомити
платника податків про суми надміру
сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних
платежів сталася внаслідок помилки з
боку посадових осіб органу доходів і
зборів, повернення надміру сплачених
сум митних платежів здійснюється у
першочерговому порядку.

Повернення сум відповідних митних
платежів здійснюється також у разі,
якщо: 1) законом передбачено повернення
сум сплаченого мита при поміщенні
товарів у митний режим реімпорту або у
митний режим реекспорту відповідно до
розділу V цього Кодексу, а також в інших
випадках, визначених цим Кодексом; 2) у
випадках та в порядку, визначених цим
Кодексом, здійснюється зміна раніше
заявленого митного режиму, якщо суми
митних платежів, належних до сплати при
поміщенні товарів у новий митний режим,
є меншими, ніж суми митних платежів,
сплачених при поміщенні їх у
попередній митний режим; 3)
відновлюється режим найбільшого
сприяння, вільної торгівлі; 4) митну
декларацію змінено або визнано
недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на
митну територію України або вивозяться
за її межі, виявлено дефекти або вони
якимось іншим чином не відповідають
погодженим специфікаціям, за умови, що
ці товари не ремонтувалися і не
використовувалися відповідно на
території України та за її межами (крім
операцій, необхідних для виявлення
дефектів або невідповідності) і
повертаються протягом строку,
визначеного підпунктом "а" пункту 3
частини другої статті 78 цього Кодексу;
6) платником податків подано органу
доходів і зборів документи, які
підтверджують наявність у нього на
день подання органу доходів і зборів
митної декларації для митного
оформлення права на звільнення від
сплати митних платежів.

Повернення сум митних платежів у
випадках, передбачених частиною п'ятою
цієї статті, здійснюється у тому самому
порядку, що і повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів за заявою платника податків
за умови, що така заява подається не
пізніше одного року з дня, наступного
за днем виникнення обставин, що тягнуть
за собою повернення сплачених сум
митних платежів.

Повернення сплачених сум митних
платежів здійснюється у валюті
України. Якщо сплата або стягнення
митних платежів здійснювалася в
іноземній валюті, повернення сум
митних платежів здійснюється за курсом
Національного банку України,
встановленим на день, коли відбулася їх
сплата.

Повернення не здійснюється: 1) якщо сума
митних платежів, що підлягає
поверненню, не перевищує 20 гривень; 2) в
інших випадках, встановлених
Податковим кодексом України.

Оформлення Митницею товару згідно з
поданою позивачем вантажною митною
декларацією є дією суб'єкта владних
повноважень, що породжує для позивача
певні правові наслідки й може бути
оскаржено до суду. При цьому право
позивача на оскарження не залежить від
того чи сам він помилково зазначив
ціну, чи в результаті вказівки митного
органу, оскільки останній має діяти
лише в спосіб, на підставі та в межах
закону.

Згідно пп.17.1.10 ст. 17 Податкового кодексу
України платник податків має право на
залік чи повернення надміру сплачених,
а також надміру стягнутих сум податків
та зборів, пені, штрафів у порядку,
встановленому цим Кодексом.

Оскільки, позивачем фактично внесено
до бюджету кошти з розрахунку митної
вартості товарів, визначеної всупереч
положенням чинного законодавства за
резервним методом, в той час, як
належною митною вартістю таких товарів
була вартість, визначена за першим
методом (ціною договору), позивачем
сплачені до бюджету кошти в розмірі
більшому, ніж встановлено
законодавством.

Позивачем надмірно стягнуто ввізного
мита -2199,22 грн., ПДВ -9236,71 грн., усього -
11435,93 грн.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Луганської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Луганській області про визнання
противоправними дій, скасування картки
відмови, визнання противоправним та
скасування рішення, стягнення надмірно
сплаченого податку на додану вартість
та ввізного мита.

З ціллю повного захисту прав позивача,
суд вважає за можливе застосувати ст. 11
КАС України, та визнати картку відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України № 702000003/2014/00015
протиправною.

З платіжного доручення № 2901 від 14.02.2014
року вбачається, що позивачем за подачу
адміністративного позову майнового
характеру було сплачено судовий збір у
сумі 182,70 грн.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, витрати зі сплати судового
збору у сумі 182,70 грн. підлягають
стягненню з Державного бюджету України
на користь позивача.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні 12 червня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено на 17 червня
2014 року, про що згідно вимог частини 2
статті 167 Кодексу адміністративного
судочинства України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 157-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Луганської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Луганській області
про визнання противоправними дій,
скасування картки відмови, визнання
противоправним та скасування рішення,
стягнення надмірно сплаченого податку
на додану вартість та ввізного мита, -
задовольнити.

Визнати протиправними дії Луганської
митниці Міндоходів щодо відмови у
застосуванні митної вартості,
заявленої фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, за першим методом
митної оцінки - за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Визнати противоправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товару і транспортних засобів
через митний кордон України №
702000003/2014/00015.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про корегування митної
вартості товарів від 24 січня 2014 року №
702000003/2014/000014/2.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 надмірно сплачений податок на
додану вартість у розмірі 9236,71 (дев'ять
тисяч двісті тридцять шість) гривень 71
коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 надмірно сплачене ввізне мито у
розмірі 2199,22 (дві тисячі сто дев'яносто
дев'ять) гривень 22 копійки.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 судовий збір у сумі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено 17
червня 2014 року.

Суддя
Т.І. Ковальова