Справа № 820/11398/14
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

16 червня 2014 р.
Справа № 820/11398/14

Суддя Харківського окружного
адміністративного суду Панченко О.В.,
розглянувши позов гр. ОСОБА_1 до
Генеральної прокуратури України про
визнання бездіяльності незаконною,
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

гр. ОСОБА_1, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому, посилаючись на
Конституцію України, Закон України "Про
боротьбу з тероризмом", Кримінальний
Кодекс України, Конвенцію з прав людини
просив суд:

- відповідно до діючого законодавства
України припинити антитерористичну
операцію як таку, що порушує права
громадян України, а також притягнути до
відповідальності посадових осіб, які
скоїли посадові злочини при проведенні
даної АТО;

- відповідно до ст. 56 Конституції
України, ст. ст. 3, 15, 118 і 119 Цивільно
процесуального кодексу України, ст. 23 і
ст. 1173 Цивільного кодексу України
виплатити позивачу моральну шкоду у
розмірі 5000,00грн. (п'ять тисяч) гривень,
так-як дії в/о Генерального прокурора
України та підпорядкованих йому
прокурорів ганьблять Україну і
український народ на світовому полі
серед демократичних держав, чим
принижують гідність громадян України.

Вирішуючи питання про відсутність
законодавчо встановлених перешкод у
відкритті провадження в
адміністративній справі за даним
позовом, суддя виходить з таких підстав
та мотивів.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Статтею 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ
визначена ст. 17 КАС України.

З аналізу вказаних вище норми
вбачається, що в порядку
адміністративного судочинства
розглядаються справи за позовами до
суб'єктів владних повноважень щодо
оскарження їх рішень, дій,
бездіяльності саме у сфері
управлінської діяльності, при
здійсненні владних управлінських
функцій.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції
України судоустрій, судочинство,
статус суддів, засади судової
експертизи, організація і діяльність
прокуратури, органів дізнання і
слідства, нотаріату, органів і установ
виконання покарань; основи організації
та діяльності адвокатури, визначаються
виключно законами України.

Повноваження прокурорів, організація,
засади та порядок діяльності
прокуратури визначаються
Конституцією України, Законом України
"Про прокуратуру", іншими законодавчими
актами. Органи прокуратури у
встановленому порядку в межах своєї
компетенції вирішують питання, що
випливають із загальновизнаних норм
міжнародного права, а також укладених
Україною міждержавних договорів.

У своєму позові до Генеральної
прокуратури України гр. ОСОБА_1
зазначає про скоєння військових
злочинів та злочинів проти миру,
безпеки людства та міжнародного
правопорядку та просить суд притягнути
до відповідальності посадових осіб,
котрі скоїли посадові злочини при
проведенні АТО, відшкодувати моральну
шкоду.

Захист особи, суспільства та держави
від кримінальних правопорушень,
охорона прав, свобод та законних
інтересів учасників кримінального
провадження, а також забезпечення
швидкого, повного та неупередженого
розслідування і судового розгляду з
тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне
правопорушення, був притягнутий до
відповідальності в міру своєї вини,
жоден невинуватий не був обвинувачений
або засуджений, жодна особа не була
піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура - є завданням
Кримінально-процесуального кодексу
України (ст. 2 КПК України).

Захист прав і свобод людини не може
бути надійним без надання їй
можливості при розслідуванні
кримінальної справи оскаржити до суду
окремі процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органів дізнання,
попереднього слідства і прокуратури.
Проте, таке оскарження може
здійснюватись у порядку, встановленому
Кримінально - процесуальним кодексом
України, оскільки діяльність посадових
осіб органів дізнання та досудового
слідства, як і діяльність суду, має свої
особливості, не належить до сфери
управлінської і не може бути предметом
оскарження за Кодексом
адміністративного судочинства.

Виходячи з наведеного, даний спір не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки він випливає не з дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень при здійсненні ними
владних управлінських функцій, а
пов'язані з розкриттям злочинів та
покаранні винних осіб.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

За таких підстав, слід відмовити у
відкритті провадження в даній
адміністративній справі за правилами,
визначеними п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України.

Керуючись ст.ст.8 і 19 Конституції
України, ст.ст.7-11, 109, 160, 165, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом гр.
ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури
України про визнання бездіяльності
незаконною.

Копію ухвали про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
невідкладно надіслати особі, яка
подала позовну заяву, разом із позовною
заявою та усіма доданими до неї
матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що повторне
звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Роз'яснити позивачу, що ухвала може
бути оскаржена в апеляційному порядку
до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Панченко О.В.