Справа № 820/2065/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 р.Справа № 820/2065/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Рєзнікової С.С.

при секретарі судового засідання -
Кудіній Я.Г.

за участі представників:

позивача - Алдошина О.С., Бобика Д.І.

відповідача - Полежаки О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.03.2014р. по
справі № 820/2065/14

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Ефект"

до Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

07.02.2014 року Приватне акціонерне
товариство "ЕФЕКТ" звернулось до суду
із позовом, у якому просило визнати
неправомірними та скасувати податкове
повідомлення-рішення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 29.01.2014 р. та
скасувати частково податкове
повідомлення-рішення № від 29.01.2014
р.

Харківський окружний адміністративний
суд постановою від 19.03.2014 року позовні
вимоги задовольнив частково.

Скасував податкове
повідомлення-рішення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 29.01.2014 р. та
податкове повідомлення-рішення
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області № від 29.01.2014
р. в частині основного платежу - 133318
грн., штрафних санкцій - 33329,5 грн.

В іншій частині позову - відмовив.

Приймаючи зазначене рішення суд першої
інстанції виходив з того, що у ході
судового розгляду не встановлено
підстав, визначених Податковим
кодексом України, які б виключали право
позивача на формування податкових
зобов'язань у перевіряємий період за
наслідками господарських операцій із
ПрАТ «Рембудсервіс».

Основ'янська об'єднана державна
податкова інспекція м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області подала апеляційну
скаргу, в якій просила скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову про відмову в
задоволенні позову. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, просив її задовольнити,
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Представники позивача у судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечували у повному обсязі,
вважали постанову суду першої
інстанції такою, що не підлягає
скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судовим розглядом,
фахівцями Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
проведена документальна планова
виїзна перевірка
фінансово-господарської діяльності
Приватного акціонерного товариства
"ЕФЕКТ" з питань дотримання вимог
податкового законодавства, іншого
законодавства за період з 01.07.2010 р. по
31.12.2012 р. та валютного законодавства за
період з 01.07.2010 р. по 31.12.2012 р.

За результатами перевірки складений
акт від 16.01.2014 р. № 95/20-38-22-01-04/00333919, яким
встановлено порушення позивачем п.146.1
ст.146 Податкового кодексу України від
02.12.2010 р. № 2755-VІ, внаслідок чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 856 грн., п.198.3, п.198.6 ст.198,
п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України
- заниження ПДВ на загальну суму 249185
грн., п.177.8 ст.177 Податкового кодексу
України - заниження податку з доходів
фізичних осіб у сумі 1992 грн., п.51.1 ст.51 та
п.п. б п.176.2 ст.176 Податкового кодексу
України - у звітах за формою 1-ДФ за 2
квартал 2011 р. не у повному об'ємі
відображені суми, сплачені фізичним
особам - підприємцям.

На підставі зазначеного акту
Основ'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області винесено
податкові повідомлення - рішення: №
від 29.01.2014 р., яким ПАТ "ЕФЕКТ"
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 1070 грн., №
від 29.01.2014 р., яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 311481,25 грн.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що у ході
судового розгляду не встановлено
підстав, визначених Податковим
кодексом України, які б виключали право
позивача на формування податкових
зобов'язань у перевіряємий період за
наслідками господарських операцій із
ПрАТ «Рембудсервіс».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

При цьому, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Висновки податкового органу про
завищення позивачем податкового
кредиту ґрунтуються на твердженні про
наявність господарських
взаємовідносин між підприємством
позивача та ТОВ «Віндстейт», що не
підтверджується результатами
перевірок ТОВ «Віндстейт», а саме актом
Індустріальної МДПІ м. Харкова
Харківської області ДПС від 05.06.2013 р.
№2493/22.1-06/14061407 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ «Віндстейт» за
період 2012 року».

Судовим розглядом встановлено, що між
АТ «ЕФЕКТ» - замовник, та ПрАТ
«Рембудсервіс» - підрядник, укладені
договори на виконання підрядних робіт
№ 11-1/01-12/48 від 11.01.2012 р., № 28/03-12/111 від
28.03.2012 р., № 07/03-12/138 від 07.03.2012 р., за
умовами яких підрядник зобов'язується
на власний ризик із використанням
власних матеріалів виконати за
завданням замовника, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
наступну роботу: поточний ремонт 7-го
поверху, будова літера А-4, АТ «Ефект»,
вул. Георгіївська, 10, з договірною
ціною, визначеною локальним
кошторисом, відомістю ресурсів за
номером 15634 (згідно ДБН Д.1.1-1-2000); ремонт
та благоустрій дороги на території АТ
«Ефект», вул. Георгіївська, 10, з
договірною ціною, визначеною локальним
кошторисом, відомістю ресурсів за
номером 14844 (згідно ДБН Д.11-1-2000);
облицювання стін та стелі пластиком
цеху розливу питної води літера Т-3, 1
поверх, АТ «Ефект», вул. Георгіївська, 10,
з договірною ціною, визначеною
локальним кошторисом, відомістю
ресурсів за номером 15636 (згідно ДБН
Д.1.1-1-2000).

У підтвердження реальності зазначених
господарських операцій надано акт № 3
приймання виконаних будівельних робіт
(форми КБ-2в) від 30.04.2012 р., № 1 приймання
виконаних будівельних робіт (форми
КБ-2в) від 30.04.2012 р., № 1 приймання
виконаних будівельних робіт (форми
КБ-2в) від 30.04.2012 р.

За наслідками вказаних операцій
виписано податкові накладні № 116 від
30.04.2012 р. на суму 95474 грн., № 85 від 20.04.2012 р.
на суму 20000 грн., № 84 від 20.04.2012 р. на суму
17000 грн., № 102 від 25.04.2012 р. на суму 183000
грн., № 128 від 30.04.2012 р. на суму 484435 грн.

Фактичні розрахунки за придбані роботи
(послуги) проводились у безготівковій
формі, що підтверджується відповідними
банківськими виписками № 844 від 11.05.2012
р., № 25 від 23.04.2012 р., № 739 від 24.04.2012 р., №
754 від 25.04.2012 р., № 40 від 31.05.2012 р., № 978 від
31.05.2012 р., № 4 від 23.07.2012 р., № 1333 від 23.07.2012
р., № 1448 від 07.08.2012 р., № 103 від 08.08.2012 р., №
1456 від 08.08.2012 р., № 1466 від 10.08.2012 р., № 1585
від 30.08.2012 р., № 186 від 26.10.2012 р., № 86 від
26.10.2012 р., № 1884 від 26.10.2012 р., № 2205 від
24.12.2012 р., № 268 від 28.12.2012 р., №2221 від 28.12.2012
р., № 19, 20 від 08.01.2013 р.

Колегія суддів погоджується із
твердженням суду першої інстанції, що
надані позивачем первинні
бухгалтерські документи на виконання
вищезазначених договорів за своєю
формою та змістом відповідають вимогам
чинного законодавства. Підстав,
визначених Податковим кодексом
України, які б виключали право позивача
на формування податкових зобов'язань
за їх наслідком, в даному випадку, не
вбачається.

Таким чином, позивач на законних
підставах та у відповідності до
положень Податкового кодексу України,
сформував суму податку на прибуток та
податковий кредит з ПДВ, які визначив
виходячи з вартості придбаних робіт, що
підтвердив належним чином складеними
первинними документами.

Одночасно слід вказати, що порушення
позивачем вимог податкового
законодавства податковий орган
пов'язує виключно з недоліками, які на
його думку мають місце в діяльності
підприємства - ТОВ «Віндстейт», що
викладені у акті перевірки
Індустріальної МДПІ м. Харкова
Харківської області ДПС від 05.06.2013 р.
№2493/22.1-06/14061407 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ «Віндстейт» за
період 2012 року».

Однак, ТОВ «Віндстейт» не є
контрагентом позивача та ніяким чином
не відноситься до господарських
операцій, здійснених між ПАТ "ЕФЕКТ" та
ПрАТ «Рембудсервіс», а відомості по
ланцюгу взаємовідносин вказаних
підприємств не підтверджені доказами.

Колегія суддів зазначає, що обмеження
права сумлінного платника податку на
формування податкового кредиту у
зв'язку з порушенням його
контрагентами порядку обліку та
звітування по податкам суперечать
практиці Європейського суду з прав
людини.

Так, у рішенні Європейського суду з
прав людини від 22.01.2009 р. у справі
"БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №
3991/03) зазначено, що у разі якщо
національні органи за відсутності
будь-яких вказівок на безпосередню
участь фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж таки
застосовують негативні наслідки до
отримувача оподаткованої ПДВ поставки,
який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Також, отримання податковим органом
акту перевірки, в якому викладені
висновки про вчинення контрагентом
платника податків нікчемного
правочину, не звільняє такий
податковий орган від виконання
обов'язку по самостійному встановленню
та доведенню факту вчинення платником
податків порушення закону.

В силу положень Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права, а таким чином за змістом
Податкового кодексу України позивач та
контрагенти позивача є окремими
платниками податку на додану вартість.
За таких обставин, межі юридичної
відповідальності кожного платника ПДВ,
яка відповідно до ст. 61 Конституції
України має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

Посилання податкового органу на
вчинення сторонами нікчемного
правочину колегією суддів не
приймаються, оскільки підтвердженням
такого факту можуть бути або
обвинувальний вирок суду по
кримінальній справі, або рішення суду у
справі про стягнення одержаного за
нікчемним правочином, або рішення суду
про визнання правочину недійсним.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не знаходить обґрунтувань посиланням
податкового органу, викладеним у
апеляційній скарзі, на вчинення
позивачем нікчемних правочинів, за
наслідками яких позивач позбавлений
права формування податкового кредиту
та інших податкових зобов'язань.

Таким чином, враховуючи викладене
колегія суддів приходить до висновку
про необґрунтованість судження
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про порушення
позивачем вимог закону при обчисленні
податку на додану вартість та податку
на прибуток від провадження
господарської діяльності.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає оскаржувані податкові
повідомлення-рішення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 29.01.2014 р. повністю
та № від 29.01.2014 р. в частині
основного платежу - 133318 грн., штрафних
санкцій - 33329,5 грн. такими, що прийняті
на підставі хибних висновків,
необґрунтованість яких доведена у ході
судового розгляду справи та
підтверджена матеріалами справи, а
тому є протиправними та підлягають
скасуванню.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст .200, п. 1
ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.03.2014р. по
справі № 820/2065/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Катунов В.В. Рєзнікова С.С. Повний
текст ухвали виготовлений 10.06.2014 р.