Справа № 757/7729/14-а
Суддя: Матійчук Г. О.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7729/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого: судді
Матійчук Г.О.,

при секретарі: Мусаелян Д.С.,

за участі позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області, третя особа: управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області про скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області, третя особа:
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області про
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження,
посилаючись на те, що 21 березня 2014 року
державним виконавцем була винесена
постанова ВП № 42639246 про відмову у
відкритті виконавчого провадження з
тих підстав, що станом на 21.03.2014 року
пропущено строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання та що у
виконавчому документі відсутній
ідентифікаційний код боржника. Вважає,
що вказана постанова є незаконною та
такою, що підлягає скасуванню з
наступних підстав: згідно ухвали
Печерського районного суду м. Києва від
09.01.2013 року йому було поновлено на три
місяці строк пред'явлення виконавчого
листа до виконання, у зв'язку з
витребуванням справи судом касаційної
інстанції на руки виконавчий лист та
копію ухвали від 09.01.2013 року він отримав
лише 17.02.2014 року, а тому вважає, що
перебіг поновленого тримісячного
строку необхідно рахувати з дня
отримання виконавчого листа на руки,
тобто з 17.02.2014 року. Щодо відсутності у
виконавчому листі ідентифікаційного
коду боржника, зазначає, що даний код
зазначається у виконавчому документі
за наявності, але так як коду боржника у
суду не було в наявності, відповідно
його не було зазначено і в виконавчому
листі.

Просить скасувати постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 21.03.2014 року, винесену
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області Мельник
Тетяною Петрівною у виконавчому
провадженні № 42639246.

Позивач в судовому засіданні підтримав
скаргу з викладених в ній підстав,
просив скаргу задовольнити.

Головне управління юстиції у
Вінницькій області про день, час та
місце розгляду справи повідомлено
судом належним чином, направило до суду
свої письмові заперечення, посилаючись
на те, що виконавчий лист Печерського
районного суду міста Києва не
відповідає вимогам, передбаченим
статтею 18 Закону України «Про
виконавче провадження» (в подальшому -
Закон), а п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 26 Закочу України
«Про виконавче провадження» чітко
передбачають, що державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі пропуску
встановленого строку пред'явлення
документа до виконання; у разі
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону. Крім цього, згідно до ч. 1 ст. 259
КАС України, виконавчий лист має
відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України "Про виконавче провадження».
Просило відмовити в задоволенні
«скарги» у повному обсязі та розгляд
справи провести за відсутності їхнього
представника.

Третя особа - управління Міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області про день, час та місце розгляду
справи повідомлено судом належним
чином, про причини неявки суд не
повідомило.

Суд визнав за можливе розглянути
справу у відсутність відповідача та
третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи № 757/ 7729/14-а
та матеріали адміністративної справи
№2-а-56-1/07, вважає, що позовна заява
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини першої статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
адміністративних справах є складовою
права на справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту
сторін виконавчого провадження при
проведенні виконавчих дій є судовий
контроль за виконанням судових рішень
у цивільних справах, який передбачає,
зокрема, можливість здійснення певних
процесуальних дій у виконавчому
провадженні лише з дозволу суду, а
також обов'язок суду розглянути скарги
на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби й позови, що виникають із
відносин щодо примусового виконання
судових рішень.

Отже, спірні правовідносини
регудюються положеннями Конституції
України, пунктом 1 статті 6, статтею 13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950),
статтею 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, КАС
України, законами України: від 23 лютого
2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини", від 24 березня 1998
року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу
службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про
виконавче провадження" (у редакції
Закону України від 4 листопада 2010 року
№ 2677-VI) (далі - Закон про виконавче
провадження), іншими
нормативно-правовими актами, які
регулюють примусове виконання судових
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини, тощо.

В судовому засіданні встановлено, що 06
листопада 2007 року Печерським районним
судом м. Києва було прийнято постанову
у справі № 2-А-56-1/07 за позовом ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_1 до МВС України,
Управління МВС України у Вінницькій
області про зобов'язання внести зміни
до наказу. Даною постановою позов
задоволено. Вказана постанова набула
законної сили 24 лютого 2009 року на
підставі ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду.

05 квітня 2012 року позивач отримав на
руки виконавчий лист та 26 жовтня 2012 р.
пред'явив до виконання до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області, однак 29 жовтня
державним виконавцем винесена
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження у зв'язку з
тим, що пропущений строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 09 січня 2013 р. позивачу було
поновлено на три місяці строк
пред'явлення виконавчого листа до
виконання, дана ухвала набула законної
сили 24 жовтня 2013 року після прийняття
Київським апеляційним
адміністративним судом ухвали, якою
залишено без змін ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 09 січня 2013
р.

Стаття 258 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлює, що
виконавчий лист видається судом першої
інстанції за кожним судовим рішенням,
яке набрало законної сили або яке
належить виконати негайно, за заявою
осіб, на користь яких воно ухвалено.

Виконавчий лист видається: судом
першої інстанції; судом апеляційної чи
касаційної інстанції, якщо за
результатами перегляду справи
відповідний суд залишить прийняте по
суті позовних вимог рішення без змін,
ухвалить нове судове рішення по суті
позовних вимог чи змінить судове
рішення, за умови, що заява особи про
видачу виконавчого листа надійшла до
моменту повернення адміністративної
справи до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4.6 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України 26 листопада 2010 року № 30,
виконавчий документ формується в
автоматизованій системі та видається
(надсилається) відповідно до чинного
законодавства в роздрукованому
вигляді.

Таким чином, з аналізу цих норм можна
дійти висновку, що підставою для видачі
виконавчого листа, який формується в
автоматизованій системі, є заява особи,
на користь якої воно ухвалено, та
наявність у суді відповідної
адміністративної справи.

Зазначена позиція висловлена також в
довідці Вищого адміністративного суду
України про вивчення та узагальнення
практики розгляду адміністративними
судами справ з приводу оскарження
рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби від 05
квітня 2012 р.

09 грудня 2013 р. адміністративну справу
№2-а-56-1/07 було направлено до суду
касаційної інстанції, справа
повернулась до суду лише 14 лютого 2014
року (т.1, а.с. 243), у зв'язку з чим, позивач
лише 18 лютого 2014 року отримав на руки
дублікат виконавчого листа та копію
ухвали від 09.01.2013 року (т.1, а.с.246), тобто
перебіг поновленого тримісячного
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання почався з дня
отримання на руки даного листа, а саме з
17 лютого 2014 року.

Отже, висновок головного державного
виконавця про те, що станом на 21.03.2014
року позивачем пропущено строк
пред'явлення виконавчого листа до
виконання не відповідає фактичним
обставинам справи та спростовується
наведеним вище.

Що стосується невідповідності
виконавчого листа ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до пункту 6 частини першої
статті 26 Закону України «Про виконавче
провадження» невідповідність
виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 18 цього Закону, є
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

Дійсно, відсутність ідентифікаційного
номера юридичної особи чи
реєстраційного номера облікової
картки платника податків (фізичної
особи), особливо в разі, якщо ці дані
стосуються боржника у виконавчому
провадженні, утруднюють здійснення
виконавчих дій, особливо щодо
виявлення майна боржника, але не
унеможливлюють їх.

Відповідно до частини третьої статті 26
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі відмови у
відкритті виконавчого провадження на
підставі пункту 6 частини першої цієї
статті державний виконавець роз'яснює
заявникові право на звернення до суду
чи іншого органу (посадової особи), які
видали виконавчий документ, щодо
приведення його у відповідність із
вимогами статті 18 цього Закону.

Однак, у разі відсутності інформації у
матеріалах адміністративної справи, з
приводу якої відмовлено у відкритті
виконавчого провадження, суд не зможе
оформити іншого виконавчого листа,
оскільки не наділений повноваженням
збирати інформацію після закінчення
розгляду справи.

Водночас державний виконавець
відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» з метою
захисту інтересів стягувача має право
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Отже, відсутність даних про
ідентифікаційні номер стягувача може
бути усунута в процесі виконавчого
провадження.

Підсумовуючи викладене, варто звернути
увагу на те, що виконавче провадження є
завершальною стадією судового
провадження.

Законом про виконавче провадження
передбачено заборону на зловживання
процесуальними правами під час
здійснення виконавчого провадження.

Державний виконавець зобов'язаний
здійснювати необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом (стаття 5 Закону України
«Про виконавче провадження»).

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку що позовна заява ОСОБА_1 є
обґрунтованою, та такою, що підлягає
задоволенню.

Керуючись пунктом 1 статті 6, статтею 13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, статтею 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, ст. 124, 129 Конституції
України, законами України: від 23 лютого
2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини", від 24 березня 1998
року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу
службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про
виконавче провадження" (у редакції
Закону України від 4 листопада 2010 року
№ 2677-VI), Постановою Пленуму ВАСУ "Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" № 3 від 13.12.2010, ст. ст. 181, 258, КАС
України суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області, третя особа:
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області про
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження -
задовольнити.

Скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
21.03.2014 року, винесену головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області Мельник
Тетяною Петрівною у виконавчому
провадженні № 42639246.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня її проголошення до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Печерський районний суд м. Києва.

Суддя:
Г.О.Матійчук