Справа № 804/8293/13-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 червня 2014 року
м. Київ
К/800/31773/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Ліпський Д.В. розглянувши
касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2013 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2014
року у справі за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності Фізичної
особи ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в місті Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області про
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, відповідач подав
касаційну скаргу до Вищого
адміністративного суду України.

З матеріалів касаційної скарги видно,
що постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2014 року, позов задоволено.

Скасовано рішення відповідача від 6
червня 2013 року за № 0381 про застосування
фінансових санкцій за неподання
органам Пенсійного фонду України
звітності до системи
персоніфікованого обліку
індивідуальних відомостей про
застраховану особу за 2009 рік.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції, з рішенням
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з наступного.

За період до 1 січня 2011 року відносини,
що виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Зазначеним Законом
визначалися платники страхових
внесків, порядок їх нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Згідно з пунктом 5 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції, яка діяла до 01
січня 2011 року, за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України ,,Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", що
набрав чинності з 1 січня 2011 року,
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Тому, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що на момент
прийняття рішення від 6 червня 2013р. за №
0381 Управлінням Пенсійного фонду
України в місті Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області про
накладення на позивача штрафу за
несвоєчасне подання звітності за 2009
рік норми закону у вітчизняному
законодавстві, яка б передбачала
відповідальність у вигляді штрафу за
порушення строків подання звітності до
Пенсійних фондів не існувало.

Крім того, пункт 5 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року
втратив чинність у відповідності до
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообовязкове
державне соціальне страхування» від 08
липня 2010 року.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті
214 КАС України, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного
провадження у справі якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Враховуючи те, що касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи, то
правові підстави для відкриття
касаційного провадження відсутні.

Керуючись ст. 211, 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити управлінню Пенсійного фонду
України в місті Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області у відкритті
касаційного провадження на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2013 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2014 року у справі за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності
Фізичної особи ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області про
скасування рішення.

Копію касаційної скарги та додані до
неї документи повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Д.В. Ліпський

Суддя
Д.В.
Ліпський