Справа № 2а-5172/10/1770
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Справа №
9104/17726/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 18
листопада 2010 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Рівне про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне звернулося в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Рівне в якому просило зобов'язати
відповідача вчинити дії по прийняттю
до заліку сум згідно з актом щомісячної
звірки витрат особових справ
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за квітень -
серпень 2010 року та стягнути витрати на
виплату та доставку пенсій та допомоги
на поховання за даний період в сумі 5049,46
грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що постанова винесена з
порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ст. 1
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом. Згідно із
статтею 4 Основ, в Україні залежно від
страхового випадку є різні види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в тому числі і
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності.

Апелянт зазначає, що громадяни: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 з коштів Пенсійного фонду
одержували пенсію по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва, зокрема
за період з квітня по серпень 2010 року.
ОСОБА_1, пенсію отримує дружина - ОСОБА_3
(по втраті годувальника). За період з
квітня по серпень 2010 включно, сума
виплачених пенсій разом із доставкою
становить 656,61 грн. зокрема: ОСОБА_3 -
339,10грн.; ОСОБА_2 - 317,51грн.

Вищезазначені пенсіонери отримали
трудове каліцтво на території СНД,
зокрема колишнього СРСР і при
складанні актів взаємозвірки не були
включені до списків на відшкодування
витрат понесених на виплату і доставку
пенсії.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не врахував, що страхові
виплати громадянам, трудове каліцтво
яким заподіяно на підприємствах,
розташованих на території країн СНД,
здійснюються за нормами ст. 1 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст. 4 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та відповідно до Угоди
про гарантії прав громадян
держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення.

Також апелянт стверджує, що судом
залишено поза увагою, те що страхові
виплати громадян, каліцтво яким
заподіяно на підприємствах,
розташованих на території країн
Співдружності Незалежних держав,
повинні здійснюватись у відповідності
з нормами ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та Угодою, а витрати
Пенсійного фонду України з виплати
зазначених пенсій підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України.

Відповідно до ч. 2 ст.2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» особа, право якої на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону. Статтею 21 вищезазначеного
Закону передбачено, що виплату пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, здійснює
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань.

Крім того, відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Рівне не прийняті до
заліку нижченаведені особи, яким
проводилась виплата пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва отриманого на території
України. За період з квітня по серпень
2010 року включно сума виплачених пенсій
становить 1357,80грн., зокрема: ОСОБА_4 -
755,95грн.; ОСОБА_5 - 601,85грн.; ОСОБА_6 -
264,30грн.

Суд не звернув увагу на той факт, що
відповідно до Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 03.03.2003 р. № 5-4
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним,
разом з відділенням виконавчої
дирекції Фонду складають Акт
щомісячної звірки витрат особових
справ потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, в якому визначають
загальну суму витрат.

На підставі вище зазначеного акту
узгоджується Довідка про
відшкодування, згідно якої на
централізованому рівні до 25 числа
місяця, наступного за звітним, Фонд
перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Абзацом 4 пункту 4 Порядку передбачено,
що відшкодуванню підлягає і допомога
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 була призначена
пенсія згідно із Законом України «Про
пенсійне забезпечення» і Фонд ССНВ
приймав до заліку суму основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві означених пенсіонерів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_8 померли і в тому місяці була
виплачена допомога на поховання.
Управлінням Пенсійного фонд України в
м. Рівне включено до актів щомісячної
звірки з відділенням ФССНВ, виплачену
допомогу на поховання вказаних
пенсіонерів (як понесені витрати) в сум
2770,75грн. разом з доплатою до допомоги в
сумі 86,79грн.., однак відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві відмовилося прийняти до
заліку на відшкодування суми
виплачених допомог на поховання ОСОБА_7
та ОСОБА_8, пояснивши тим, що смерть
пенсіонері не пов'язана із страховим
випадком на виробництві та професійним
захворюванням посилаючись при цьому на
ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкова державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Постанову Кабінету
Міністрів України від 11.07.2001 р. № 826 «Про
затвердження порядку проведення
витрат на поховання у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», зі змінами, внесеними
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.08.04 р. № 1112.

Відповідно до п. 4 Порядку допомога на
поховання сім'ї померлого або особі яка
здійснила поховання особи, яка
отримувала пенсію, відноситься до
витрат, як підлягають відшкодуванню
відповідачем позивачу.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі смерті пенсіонера
особам, які здійснили йога поховання,
виплачується допомога на поховання
пенсіонера в розмірі двомісячної
пенсії, яку отримував пенсіонер на
момент смерті.

Згідно з п. 16 ст. 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» виплата пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання провадиться
потерпілому відповідно до
законодавства про пенсійне
забезпечення.

Відповідно до ст. ст. 28, 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» розмір пенсії по
інвалідності залежить від
встановленого законом про державний
бюджет України на відповідний рік
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Згідно з ч. 3 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії
визначений відповідно до статті 28
цього Закону. Перерахунок пенсії
провадиться з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

У зв'язку з встановленням з 1 січня 2010
року нових розмірів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, у червні та липні 2010
року проведено перерахунок пенсій, яку
одержував ОСОБА_8 та виплачено доплату
до допомоги на поховання, особі, яка
здійснила поховання .

Сума допомоги на поховання
неправомірно ототожнюється
відповідачем із витратами на поховання
і повинна включатись до заліку та
відшкодовуватись Пенсійному фонду
відповідно до абзацу четвертого п.4
Порядку.

Також відповідач не прийняв до заліку
та до відшкодування у щомісячні Акти
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання нараховані та виплачені
суми пенсій (за квітень - серпень 2010
року) суми витрат понесених на виплату
і доставку пенсій ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та допомоги на
поховання ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

На підставі викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, ОСОБА_2 одержували пенсію по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва, яке отримали на
підприємствах розташованих на
території країн СНД, протягом
квітня-серпня 2010 року. Всього загальна
сума виплаченої управлінням ПФУ пенсії
по інвалідності, в тому числі витрати
на виплату та доставку даної пенсії,
вказаним особам становить 656,61 грн.
Вказані суми витрат відповідач не
прийняв до заліку, про що сторони
склали акти, таблиці розбіжностей та
довідки про перелік справ, що
неприйняті до заліку відділенням, які
підписані сторонами у справі.

Розглядаючи спір, судом першої
інстанції правильно враховано, що
відповідно до статей 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
Фонд здійснює страхові виплати та
надає соціальні послуги в разі
настання страхового випадку, в тому
числі і виплату пенсій. При цьому
статтею 35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та Інструкцією про
порядок передачі документів, що
підтверджують право застрахованого
або членів його сім'ї на страхову
виплату, затвердженою постановою
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві від 24.04.2001 р. № 10,
передбачено перелік документів, що
подаються до робочих органів Фонду для
призначення страхових виплат.

Також суд першої інстанції правильно
зазначив, що п. 5 «Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України від
4 березня 2003 р. N 5-4/4 передбачено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним,
разом з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України складають акт
щомісячної звірки за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягають
відшкодуванню. На підставі Акту
узгоджується Довідка про
відшкодування (Головним управлінням
Пенсійного фонду та Управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування), згідно якої на
централізованому рівні до 25 числа
місяця, наступного за звітним, Фонд
соціального страхування перераховує
відповідні кошти Пенсійному фонду
України, як то передбачено пунктами 6 та
7 Порядку.

Отже, Порядком передбачено
перерахування відповідних коштів лише
на централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України. Тобто, відповідно до вимог
Порядку, сторони у даній справі
позбавлені права на проведення
розрахунків на своєму рівні.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що вимога позивача
про стягнення оспорюваних сум з
відповідача є необґрунтованою,
оскільки їх погашення має відбуватись
на централізованому рівні на підставі
актів щомісячної звірки.

Згідно матеріалів справи, відповідач
підписав акти щомісячних звірок з
таблицями розбіжностей. Вказані
таблиці розбіжностей є невід'ємними
частинами актів, отже в такому вигляді
і мають подаватись до Головного
управління Пенсійного фонду та
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування. Такий самий
порядок був затверджений спільним
листом Пенсійного фонду України
(23.10.2007р. №16842/04-30) та Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (19.10.2007р. №183-08-4), де
було вказано, що у разі розбіжностей
необхідно скласти таблиці
розбіжностей по кожному місяцю окремо,
в яких зазначити причини, по яких
управління виконавчої дирекції Фонду
не приймало до відшкодування витрати,
визначені головним управлінням
Пенсійного фонду. В подальшому,
починаючи з жовтня 2007 року, спільно
узгоджені Довідка і таблиця
розбіжностей, підписані начальником
головного управління Пенсійного фонду
та начальником управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України надсилається у
Пенсійний фонд України та виконавчу
дирекцію Фонду у встановлені строки.

Відповідно до статті 3 Угоди
країн-учасниць СНД про гарантії прав
громадян держав співдружності у галузі
пенсійного забезпечення (підписана
13.03.1992 р.) призначення та виплата пенсій
громадянам інших країн-учасниць СНД у
галузі пенсійного забезпечення та
членам їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають. Всі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення, несе держава, яка надає
забезпечення.

Для призначення, перерахунку і виплати
пенсій, надання соціальних послуг
створено та діє Пенсійний фонд України,
кошти якого включаються в Державний
бюджет України.

Крім того, судом правильно зазначено,
що згідно з ст. 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» кошти на здійснення
страхування від нещасного випадку не
включаються до складу Державного
бюджету України та використовуються
виключно за їх прямим призначенням,
тобто для здійснення виплат
застрахованим особам.

Проведення взаєморозрахунків між
Фондами по даній Угоді не передбачено.

Потерпілі, які отримали каліцтво за
межами України не є застрахованими в
Україні і за них не сплачувалися до
Фонду страхові внески, тому здійснення
страхових виплат за рахунок страхових
коштів Фонду є нецільовим
використанням.

Судом першої інстанції встановлено, що
громадяни ОСОБА_4, та ОСОБА_5 та ОСОБА_6
одержували пенсію по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва, яке
отримали на підприємствах
розташованих на території України,
протягом квітня-серпня місяця 2010 року.
Всього загальна сума виплаченої
управлінням ПФУ пенсії по
інвалідності, в тому числі витрати на
виплату та доставку даної пенсії,
вказаним особам становить 1357,80 грн.
Вказані суми витрат відповідач не
прийняв до заліку, про що сторони
склали акти, таблиці розбіжностей та
довідки про перелік справ, що
неприйняті до заліку відділенням, які
підписані сторонами у справі.

Розглядаючи спір в цій частині спірних
правовідносин, суд першої інстанції
правильно вважав, що відповідно до ст.14
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» перелік обставин, за
яких настає страховий випадок,
визначається Кабінетом Міністрів
України за поданням спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади. Перелік обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України 25 серпня 2004
року № 1112 і в ньому відсутні випадки
вказані в актах ОСОБА_5, ОСОБА_10 та
ОСОБА_6

З врахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
оскільки обставини зазначені у актах
про нещасні випадки не відповідають
вимогам страхового випадку, то
відділенням виконавчої дирекції Фонду
ССНВ у м. Рівне не сформовані і не
можуть формуватися справи по даних
громадянах, так як вони не підпадають
під дію Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», тому в задоволенні
даної позовної вимоги суд підставно
відмовив.

Також судом першої інстанції
встановлено, що у квітні та травні
місяці 2010 року позивачем сім'ї
померлого пенсіонера ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
які отримували пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, було виплачено 2770,75 грн. на
поховання (враховуючи витрати на
виплату та доставку). Вказану суму
витрат відповідач не прийняв до заліку,
про що сторони склали акт та таблицю
розбіжностей, які підписані сторонами
у справі.

Крім того розглядаючи спір суд першої
інстанції вірно вказав, що п. 5 «Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України від
4 березня 2003 р. N 5-4/4 передбачено
перерахування відповідних коштів лише
на централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України. Тобто, відповідно до вимог
Порядку, сторони у даній справі
позбавлені права на проведення
розрахунків на своєму рівні.

Пунктом 5 ст.24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено обов'язок
Фонду співпрацювати з фондами з інших
видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів. Якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
такий страховик має право звернутися
до відповідного страховика з інших
видів соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до пункту 9 статті 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

На необхідність встановлення
причинного зв'язку між смертю та
отриманою травмою вказано в п.6.1.6
Порядку призначення, перерахування та
проведення страхових виплат,
затвердженого постановою правління
Фонду ССНВ України 27.04.07 р. № 24, яка
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 22.06.07 р. № 715/13982 та п.20 пп. "в"
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 6 від 27.03.1992 р.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо відшкодування допомоги на
поховання суд першої інстанції
правильно виходив з того, що доказів
виплати допомоги на поховання
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Рівне на підставі відповідних
медичних висновків не надано, при цьому
виплата допомоги на поховання,
передбачена також ст. 91 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», згідно
якої у разі смерті пенсіонера його
сім'ї або особі, яка здійснила похорон,
виплачується допомога на поховання в
розмірі двомісячної пенсії.

З урахуванням зазначеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне -
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року по справі № 2а-5172/10/1770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Р.Й. Коваль