Справа № 805/5414/14
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 р.
Справа № 805/5414/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Волгіної Н.П., розглянувши у порядку
письмового провадження в приміщенні
Донецького окружного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк-52, вул. 50 Гвардійської дивізії,
буд. 17, адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Петровському районі м.
Донецька до Державного підприємства
«Донецька вугільна енергетична
компанія» про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Петровському районі м.
Донецька, звернулось до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить суд стягнути з
Державного підприємства «Донецька
вугільна енергетична компанія»
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за Списком № 2 в
розмірі 146 149,34 грн. В обґрунтування
позовних у позові зазначено наступне.

Органами Пенсійного фонду була
призначена пенсія особам, зайнятим на
роботах, що дають право на призначення
пенсії на пільгових умовах, відповідно
до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення". Сума витрат
Пенсійного фонду України Петровському
районі м. Донецька з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсії працівнику
відповідача за період з 1 січня 2014 року
по 28 лютого 2014 року складає 146 149,34 грн.
Управлінням були направлені
відповідачу розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за списком № 2 на
загальну суму 146 149,34 грн. Станом на час
звернення до суду зазначена
заборгованість відповідачем
управлінню не відшкодована (а.с. 2-4).

Представник позивача Акінжали Г.О. до
суду з'явилась, не заперечувала проти
розгляду справи в порядку письмового
провадження, про що надала відповідну
заяву (а.с.50).

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи Державного
підприємства «Донецька вугільна
енергетична компанія» повідомлено
судом належним чином.

2 червня 2014 року до канцелярії суду
представником відповідача надано
клопотання про розгляд справи без
участі представника підприємства. Крім
того, у вказаній заяві представником
зазначено, що заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсії
працівнику відповідача за період з 1
січня 2014 року по 28 лютого 2014 року у сумі
146 149,34 грн підтверджується
бухгалтерською довідкою підприємства
(а.с. 57).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи, що сторони надали
клопотання про розгляд справи без
участі своїх пред-ставників, суд вважає
за можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Державне підприємство «Донецька
вугільна енергетична компанія», , зареєстровано в якості
юридичної особи 2 вересня 2004 року за
номером 1 000843; місцезнаходження:
83001, Донецька область, м. Донецьк, вул.
Артема, буд. 63 (а.с. 37-39, 52-55).

Шахта імені Челюскінців є
відокремленим підрозділом ДП
«Донецька вугільна енергетична
компанія» без права юридичної особи,
перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України в
Петровському районі м. Донецька в
якості страхувальника за номером
05-21-01-1556 (а.с. 40).

Управлінням Пенсійного фонду України
було призначено та виплачено пенсії на
пільгових умовах пенсіонерам, які
працювали на Шахті ім. Челюскінців та
були зайняті на роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці відповідно до
п.п. "б-з" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" (Список № 2).

Позивачем на адресу відповідача
направлялись розрахунки витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за період з 1 січня 2014 року по 28 лютого
2014 року (а.с. 14-32).

Зазначені розрахунки відповідачем не
оскаржені.

Відповідно до картки особового рахунку
відповідача станом на час розгляду
справи Державне підприємство
«Донецька вугільна енергетична
компанія» в особі Відокремленого
підрозділу «Шахта імені Челюскінців»
витрати управління по виплаті та
доставці пільгових пенсій за спірний
період на загальну суму 146 149,34 грн не
відшкодовано (а.с. 41-43).

При прийнятті рішення по справі суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Статтею 58 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-IV від 9 липня 2003 року
(далі - Закон № 1058-IV ) на Пенсійний фонд
покладене керівництво та управління
солідарною системою, збір, акумуляція
та облік страхових внесків,
призначення пенсії та підготовка
документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів ПФУ, вирішення питань,
пов'язаних з веденням обліку пенсійних
активів застрахованих осіб на
накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI від 8
липня 2010 року Пенсійний фонд України -
орган, уповноважений вести облік
платників єдиного внеску,
забезпечувати збір та ведення обліку
страхових коштів, контролювати повноту
та своєчасність їх сплати, вести
Державний реєстр
загально-обов'язкового державного
соціального страхування та виконувати
інші функції, передбачені законом.

Згідно Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 384/2011 (далі - Положення № 384/2011),
Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Віце-прем'єр-міністра України -
Міністра соціальної політики України.
Пунктом 7 вказаного Положення
передбачено, що Пенсійний фонд України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

Таким чином, позивач у справі - орган
владних повноважень, який виконує у
даних правовідносинах владні
управлінські функції, надані йому
чинним законодавством.

Як встановлено судом під час розгляду
справи та підтверджено матеріалами
справи, працівникам відповідача
правомірно призначені та виплачені
пенсії відповідно до п. "б-з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
(а.с. 30-32).

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України "Про
загально-обов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди,
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення". У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до ст. 27 та з урахуванням
норм ст. 28 цього Закону. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Закону №
1058-IV, питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту "б" ст.
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" було врегульовано
Законом України від 26 червня 1997 року
"Про збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон №
400/97-ВР), відповідно, п.п. 1 та 2.

Згідно абз. 4 п.1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для
платників збору, визначених п.п. 1 та 2
ст. 1 цього Закону, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Відповідно абз. 3 п.1 ч. 1 ст. 4 Закону №
400/97-ВР встановлена ставка збору у
розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст.
2 цього Закону. Оскільки судом
встановлено, що спір стосується
стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту "б"-"з"
ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", суд вважає, що на
відповідача у справі покладений
обов'язок щодо покриття витрат на
виплату та доставку пенсій таким
особам.

Такої ж думки дотримується і Верховний
Суд України у постанові від 31 січня 2011
року у справі за позовною заявою ВП
"Рембудмонтаж" до управління
Пенсійного фонду України в м. Рубіжному
Луганської області.

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Закону № 400/97-ВР
розроблена Інструкція про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, яка затверджена Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1.

Згідно п. 6.4 вказаної Інструкції розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно у повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", які надсилаються
підприємствами до 20-го січня поточного
року протягом десяти днів з
новопризначених пенсій. Підприємства
щомісяця до 25-го числа вносять до
Пенсійного фонду зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, що
визначено п. 6.8 Інструкції.

Відповідно до п. 6.10 Інструкції
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, відповідні
розрахунки за спірний період (1 січня 2014
року - 28 лютого 2014 року) управлінням
направлялись відповідачу (а.с. 14-32).
Станом на час розгляду справи
відповідачем розрахунки оскаржені не
були, сума заборгованості не
відшкодована.

Відповідно до ст. 136 КАС України,
позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
- визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Судове
рішення у зв'язку із визнанням
адміністративного позову ухвалюється
за правилами, встановленими ст. 112 КАС
України.

Згідно вимог ст. 112 КАС України, у разі
повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову. Суд не приймає визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
ці дії відповідача суперечать закону
чи порушують чиї-небудь права, свободи
або інтереси.

Як вбачається з матеріалів,
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з 1
січня 2014 року по 28 лютого 2014 року у
розмірі 146 149,34 грн Державним
підприємством «Донецька вугільна
енергетична компанія» визнана у
повному обсязі (а.с. 57, 58).

Враховуючи встановлені судом
обставини, беручи до уваги фактичне
визнання позову відповідачем, суд
вважає позовну заяву такою, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 2, ст. 69-71, ст. 86, ст. 94, ст.
158-163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В
И В:

Позовну заяву Управління Пенсійного
фонду України в Петровському районі м.
Донецька до Державного підприємства
«Донецька вугільна енергетична
компанія» про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій -
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства
«Донецька вугільна енергетична
компанія» () на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Петровському районі м. Донецька () заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком № 2 за період з 1 січня 2014
року по 28 лютого 2014 року в розмірі 146 149
(сто сорок шість тисяч сто сорок
дев'ять) гривень 34 копійки.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного про-вадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Волгіна Н.П.