Справа № 591/1742/14-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.Справа № 591/1742/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Сумах на ухвалу Зарічного
районного суду м. Суми від 19.05.2014р.
по справі № 591/1742/14-а

за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах

до ОСОБА_1

про стягнення безпідставно отриманої
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення безпідставно
отриманої пенсії у сумі 6258,00 грн.

Ухвалою Зарічний районний суд м. Суми
від 19.05.2014р. вказаний позов залишено без
розгляду.

Не погодившись з зазначеною ухвалою
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а саме:
ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного
судочинства України, просить скасувати
оскаржувану ухвалу та прийняти нове
рішення про направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначив, що строк для
звернення з позовом не вважається
пропущеним, оскільки такий строк у
даному випадку обчислюється з моменту,
коли особа була повідомлена про
існування заборгованості перед
Пенсійним фондом України.

На підставі ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Залишаючи без розгляду
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем було пропущено строк для
звернення до адміністративного суду з
позовом та відсутності обґрунтованих
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до суду поважними.

Між тим, колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в м. Сумах та отримувала пенсію
по втраті годувальника, відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (а.с.8-9).

Згідно довідки від 10.09.2013 року ОСОБА_1
навчалася у ВПУ № 25 М.Хмельницького з
01.09.2012 року по 14.01.2013 року за професією
«Оператор комп'ютерного набору.
Секретар керівника», та була
відрахована у зв'язку з народженням
дитини (а.с.10)

Посилаючись на ст. 49 Закону України від
09.07.2003р. № 1058-ІУ „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та порушення відповідачем
обов'язку повідомляти орган Пенсійного
фонду України про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплат, позивач вважає,
що пенсія підлягала припиненню з
01.02.2013р. Між тим, в порушення зазначених
вимог гр. ОСОБА_1 продовжувала
отримувати пенсію до 31.08.2013р., а тому в
період з 01.02.2013р. по 31.08.2013р. виникла
переплата пенсії в загальній сумі 6258,00
грн., що підлягає стягненню.

Колегія суддів зазначає, що судом
першої інстанції при розгляді
адміністративної справи за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах до ОСОБА_1 про відшкодування
пенсіонерами переплачених їм сум
пенсії, було порушено вимоги ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно із ч.2 ст.4 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Частина 1 та 2 статті 17 КАС України
визначають, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму; на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

При визначенні юрисдикції справи
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач;
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 50 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Разом з тим, згідно з ч. 4 статті 50 КАС
України, громадяни України, іноземці чи
особи без громадянства, їх об'єднання,
юридичні особи, які не є суб'єктами
владних повноважень, можуть бути
відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень: 1) про тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 2)
про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 3) про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України; 4) про обмеження
щодо реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); 5) в інших випадках,
встановлених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС України,
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає підстави
для однозначного висновку про те, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди, яка була завдана лише суб'єктом
владних повноважень, а також такі
вимоги мають бути поєднанні з вимогою
про визнання протиправними рішення,
дій чи бездіяльності останнього.

В свою чергу, у справах за позовом УПФУ
до фізичної особи (пенсіонера) про
стягнення шкоди, заподіяної державі з
вини пенсіонера, відповідач не є
суб'єктом владних повноважень і такі
позовні вимоги не поєднані із вимогою
про визнання протиправними рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Крім того, спір щодо стягнення суми
надміру сплаченої пенсії законодавцем
не віднесено до вичерпного переліку
підстав, визначених КАС України, що
надають право суб'єкту владних
повноважень на звернення з
адміністративним позовом.

Пункт 16.2 зазначеної Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 8 від 20 травня 2013 року «Про окремі
питання юрисдикції адміністративних
судів» містить роз'яснення, що частина
перша Закону № 1058-ІУ встановлює, що
суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку. Право на
звернення до суду з позовами про
стягнення надміру виплачених коштів
випливає з функцій контролю за
витрачанням коштів цього фонду, тобто у
зв'язку зі здійсненням суб'єктом
владних повноважень владних
управлінських функцій. У зв'язку з цим
через публічно-правовий характер
спірних відносин вирішення таких
спорів належить до юрисдикції
адміністративних судів.

Постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 14
лютого 2014 року «Про внесення змін до
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних
судів»вказаний пункт (16.2) виключено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених правових норм, в даному
випадку фактично має місце
цивільно-правовий спір про
відшкодування шкоди, заподіяної з вини
пенсіонера державі в особі Пенсійного
фонду України, який підлягає розгляду
за правилами цивільного
процесуального законодавства.

Отже, спірні правовідносини не є
публічно-правовими і, як наслідок,
вирішення такої категорії спорів не
регулюється приписами Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Враховуючи викладене, з урахуванням
характеру спірних правовідносин,
суб'єктного складу сторін у справі та
предмету спору (про відшкодування
пенсіонерами переплачених їм сум
пенсії), колегія суддів зазначає, що
дана справа не може бути розглянута в
порядку адміністративного
судочинства.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю ухвалою скасувати
судове рішення суду першої інстанції і
залишити позовну заяву без розгляду
або закрити провадження у справі.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 4
ст. 199, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах
задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми
від 19.05.2014р. по справі №
591/1742/14-а скасувати.

Прийняти ухвалу, якою провадження у
справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах до
ОСОБА_1 про стягнення безпідставно
отриманої пенсії - закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова
Н.В.Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М.
Старостін В.В.