Справа № 805/1813/14
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 р.
Справа №805/1813/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: о 15:31 год.

Приміщення суду за адресою: 83052, м.
Донецьк, вул. 50 Гвардійської дивізії, 17

Постановлено у нарадчій кімнаті о 15
год. 31 хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Толстолуцька
М.М., при секретарі судового засідання
Перовій В.В., розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом

ОСОБА_1

до

Управління державної казначейської
служби України у м. Донецьку Донецької
області

про

визнання неправомірною бездіяльність
та відшкодування шкоди завданої
бездіяльністю органом державної влади

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Сергієнко І.М. - за
довіреністю;

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління державної казначейської
служби України у м. Донецьку Донецької
області про визнання не правомірною
бездіяльність відповідача у виконанні
платіжного доручення державного
виконавця від 10.10.2013 року, стягнення 19 000
грн. відшкодування матеріальної шкоди
та 1 160, 21 грн. фінансових санкцій за
нанесену шкоду.

Представник позивача до судового
засідання не з'явився, через канцелярію
суду надав заяву про розгляд справи в
письмовому провадженні у відсутності
позивача та представника позивача.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Дослідивши та проаналізувавши
зібрані по справі докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Відділом державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьк було отримано виконавчий лист,
виданий згідно рішення Димитровського
міського суду Донецької області №
2/226/239/2013 від 12.03.2013 року про стягнення з
ПАТ «Укрвуглебуд» на користь ОСОБА_1 19
000 грн. Боржником рішення було виконано,
на депозитний рахунок відділу ДВС
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьк на ім'я
ОСОБА_1 надійшла сума згідно рішення
суду в повному обсязі. Згідно
розпорядження державного виконавця з
депозитного рахунку ДВС на особистий
рахунок ОСОБА_1 перерахована сума в
розмірі 19 000 грн., але коштів на
банківський рахунок позивача не
надходило. Не перерахування коштів
Державною казначейською службою
нанесло матеріальну шкоду в розмірі 19
000 грн. Крім цього зазначає на
передбачені фінансові санкції за
затримку грошового зобов'язання в
розмірі 1 160, 21 грн. Просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував в
зв'язку з перерахуванням коштів на
рахунок позивача, просив у задоволенні
відмовити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
позовні вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконання
рішення Димитрівського міського суду
Донецької області від 12.03.2013 року по
справі № 2/226/239/2013 Відділом державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьк 29.08.2013 року відкрито виконавче
провадження про стягнення з боржника
ТОВ «Укрвуглебуд» на користь стягувача
ОСОБА_1 суму 19 000грн., як відшкодування
моральної шкоди внаслідок травми на
виробництві.

Боржником було виконано рішення, на
депозитний рахунок ДВС
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьк на ім'я ОСОБА_1
надійшла сумма згідно рішення суду у
повному обсязі. 10.10.2013 року державним
виконавцем прийнято розпорядження про
перерахування суми в розмірі 19 000 грн.,
згідно платіжного доручення, з
депозитного рахунку ДВС на особистий
рахунок ОСОБА_1

Листом від 18.11.2013 року за №ДВ-20/13№27164
Відділом державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьк повідомлено
позивача, що надходження платіжного
доручення з Управління Державної
казначейської служби України в м.
Донецьку з відміткою про перерахування
грошей стягувачу не надходило.

Листом від 22.01.2014 року за №С-335-0235
Головне управління юстиції у Донецькій
області повідомило позивача, що
платіжне доручення №8449 від 15.10.2013 року
щодо перерахування коштів в сумі 19 000
грн. на на ім'я ОСОБА_1 направлено до
Управління Державної казначейської
служби України в м. Донецьку.
Підтвердження з відміткою про
перерахування грошей стягувачу не
надходило.

Судом встановлено, що позивачем у
позовній заяві помилково зазначена
дата платіжного доручення щодо
перерахування коштів в сумі 19 000,00 грн.
на ім'я ОСОБА_1 як від 10.10.2013 року, бо це є
дата прийняття розпорядження про
перерахування коштів. Правильною датою
прийняття платіжного доручення є дата
15.10.2013. Тому суд в подальшому
посилається на правильну дату спірного
документа.

Позивач зауважує, що це кошти не
належать бюджетній установі, надходять
у тимчасове розпорядження без права
користування ними, тому мають бути
виплачені при наданні відповідних
платіжних доручень.

Відповідачем у судовому засіданні
надано виписку по рахункам державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьк від 31.03.2014 про зарахування на
особистий рахунок НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк»
ОСОБА_1 коштів в сумі 19 000,00 грн. за
рішенням суду від 12.03.2013 року по справі
№ 2/226/239/2013.

Оскільки, позовною вимогою є
визнання неправомірною бездіяльності
відповідача у виконанні платіжного
доручення державного виконавця, а
судом встановлено, що відповідачем
надано належні докази в підтвердження
виконання цього платіжного доручення,
то підстави для задоволення позову в
цій частині відсутні.

Щодо вимог позивача про
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 19 000грн. та фінансових санкцій, а
саме пені в сумі 791,75грн.; інфляційні
витрати в сумі 184,48 грн. та 3% річних в
сумі 183,98грн., загальна сума-1160,21грн. то
суд вважає їх необґрунтованими з
наступних підстав.

Загальні підстави відповідальності
держави визначені у статті 56
Конституції України, відповідно до
якої держава притягується до
цивільної відповідальності у разі
заподіяння матеріальної та маральної
шкоди незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органів державної влади,
їх посадових та службових осіб при
здійснені ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 1173 ЦК України
держава несе відповідальність за шкоду
, завдану незаконними діями чи
бездіяльністю органу державної влади,
посадових чи службових осіб цих
органів, та шкоду завдану у результаті
прийняття органом державної влади
нормативно-правового акта, що був
визнаний незаконним та скасований.

Крім того, у цивільному праві під
шкодою розуміється пошкодження чи
знищення суб'єктивного цивільного
права , блага чи інтересу, прийняття
органом державної влади
нормативно-правового акта, що був
визнаний незаконним та скасований.
Заподіяна шкода в таких випадках
відшкодовується незалежно від вини
органів державної влади.

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів щодо пошкодження чи
знищення його суб'єктивного права,
блага чи інтересу, прийняття органом
державної влади нормативно-правового
акта, що був визнаний незаконним та
скасований.

Крім того, вище встановлена судом
відсутність підстав щодо визнання
неправомірною бездіяльність
відповідача обумовлює
необґрунтованість вимог, що є
похідними від первинних позовних вимог
та є підставою для відмови у задоволені
позовних вимог про відшкодування
шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вищенаведене та те,
що відповідачем підтверджено
виконання платіжного доручення на
виконання виконавчого провадження за
рішенням суду від 12.03.2013 року по справі
№ 2/226/239/2013 щодо зарахування на
особистий рахунок НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк»
ОСОБА_1 коштів в сумі 19 000,00 грн, позовні
вимоги задоволенню не підлягають в
повному обсязі.

На підставі статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати не підлягають
стягненню.

На підставі викладеного,
керуючись, ст.ст. 2, 9, 11, 70, 71, 79, 86, 94, 158,
160-163, 167, 188, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління державної
казначейської служби України у м.
Донецьку Донецької області про
визнання не правомірною бездіяльність
відповідача у виконанні платіжного
доручення державного виконавця від
15.10.2013 року, стягнення 19 000 грн.
відшкодування матеріальної шкоди та 1
160, 21 грн. фінансових санкцій за
нанесену шкоду - відмовити.

Постанову прийнято у нарадчій
кімнаті та проголошено її вступну та
резолютивну частини 04 червня 2014 року.

Повний текст постанови буде
виготовлено 10 червня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Толстолуцька М.М.