Справа № 592/5053/14-а
Суддя: Чернобай О. І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/5053/14-а
Провадження №2-а/592/207/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.
Суми у складі:

головуючого судді Чернобая О.І.,

при секретарі Дегтяренко В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ковпаківського
районного суду м. Суми справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради про визнання дій протиправними та
стягнення недоплаченої разової
грошової допомоги до 5 травня,

в с т
а н о в и в:

Позивач свої вимоги обґрунтовує
тим, що є військовим пенсіонером та
інвалідом війни 2 групи та відповідно
до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має право на
одержання разової грошової допомоги,
яка виплачується щорічно до 5 травня в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.
Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
За кожний повний рік страхового стажу
понад 25 років чоловікам пенсія за віком
збільшується на 1 відсоток розміру
пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27
цього Закону, але не більше ніж на 1%
мінімального розміру пенсії за віком
зазначеного в абз. 1 цієї статті.
Абзацами 5-7 пункту 3 Розділу ХV
Прикінцевих положень вищевказаного
Закону передбачено, що
військовослужбовці, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
каліцтва, отриманих при виконанні
обов'язків військової служби, за
наявності страхового стажу не менше 25
років для чоловіків. У цих випадках
розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону і
проводиться зарахування періодів
військової служби до страхового стажу
осіб офіцерського складу. Прожитковий
мінімум для осіб, які втратили
працездатність згідно ст. 7 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» становить 949 грн., його
вислуга років складає 30 років, тому
відповідач повинен був виплатити йому
грошову допомогу як інваліду війни 2
групи до 5 травня в розмірі 7667,92 грн. ((949
грн. х 1%) х 8), але виплатив у розмірі 2250
грн. відповідно до постанови КМУ № 102
від 16.04.2014 року, отже сума недоплаченої
грошової допомоги до 5 травня у розмірі
5417,92 грн. відповідно до вимог ст. 17
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» повинна бути сплачена з
місцевого бюджету міста Суми.
Звернувшись до начальника Управління
праці і соціального захисту нас

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги з наведених
підстав підтримав в повному обсязі і
просив їх задовольнити.

Представник Управління праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради у судове
засідання не з'явився, будучи належним
чином повідомленим про час і місце
розгляду справи. Згідно наданих
письмових заперечень просили у
задоволенні позову відмовити у зв'язку
з його необґрунтованістю. В
обґрунтування заперечень зазначили, що
ст. 95 Конституції України встановлено,
що виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь - які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків. Відповідно до розділу II
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 25.12.98 р. порядок виплати
разової грошової допомоги ветеранам
війни визначається Кабінетом
Міністрів України. Відповідно до
постанови КМУ від 16.04.2014 р. № 102 «Деякі
питання виплати у 2014 році разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і «Про жертви нацистських
переслідувань» позивачу була
здійснена виплата щорічної разової
грошової допомоги у розмірі 2250 грн.
(платіжне доручення від 22.04.2014 № 6456).
Відповідно до статті 23 Бюджетного
кодексу України, будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету, в
тому числі і з виплати одноразової
компенсації, здійснюються лише за
наявності відповідного бюджетного
призначення. Додатком № 3 до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» Міністерству соціальної
політики України, як головному
розпоряднику коштів, затверджено
бюджетні призначення по виплаті
щорічної разової грошової допомоги та
доведені до розпорядника коштів на
регіональному рівні, який з
урахуванням вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 28.02.2002 № 228
затвердив кошториси для управління. В
свою чергу, відповідно до статті 48 БК
України розпорядники бюджетних коштів
(в тому числі і управління) беруть
бюджетні зобов'язання та здійснюють
платежі тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами.
Зобов'язання, взяті учасниї держави
щодо виконання судових рішень» у
справах стосовно соціальних виплат
здійснюється виключно Державною
казначейською службою України за
відповідною програмою для виконання
судових рішень, яка є головним
розпорядником цієї програми згідно з
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік».

Суд, заслухавши пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що адміністративний позов
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1
є пенсіонером звільненим в запас з
військової служби, інвалідом 2 групи та
має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни - інвалідів війни, перебуває на
обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради, що
підтверджується копією посвідчення
(а.с. 12).

З Розрахунку на пенсію
Міністерства оборони від 06.09.1991 року
вбачається, що позивачу призначена
пенсія за вислугу років, яка становить
30 років (а.с. 13).

Нарахування та виплату позивачу
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня здійснює відповідач.

У квітні 2014 року відповідач -
Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради здійснило виплату позивачу
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня у розмірі 2250 грн. (платіжне
доручення від 22.04.2014 № 6456).

22.04.2014 р. позивач звернувся до
Управління праці і соціального захисту
населення Сумської міської ради з
запитом на інформацію, зокрема щодо
терміну виплати різниці між належною
йому до сплати сумою разової грошової
допомоги до 5 травня та фактично
виплаченою сумою (а.с. 14) Не отримавши
відповідь на запит у встановлений
Законом України «Про доступ до
публічної інформації» строк, 05.05.2014 р.
ОСОБА_1 звернувся до відповідача зі
скаргою (а.с. 15 - 17).

Листами від 25.04.14 № Х-102/25.01-27 та від
07.05.2014 р. № Х-112/25.01-27 - відповідач
відмовив позивачу у сплаті різниці між
належною йому до сплати сумою разової
грошової допомоги до 5 травня та
фактично виплаченою сумою (а.с. 18-19, 20).

Отже, між сторонами
адміністративного спору, що є
предметом даного судового розгляду,
склалися правовідносини щодо виплати
ветерану війни - інваліду війни ІІ
групи щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня, які регулюються ч.5
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Так, частиною 2 Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»» N 367-XIV від
25.12.1998 р. статтю 13 доповнено частиною
четвертою такого змісту: «Щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком».

Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» N 107-VI від 28.12.2007 р. (пункт
20 Розділу II Внесення змін до деяких
законодавчих актів України»), який
набрав чинності з 01.01.2008 р. наведену
вище норму викладено у наступній
редакції: «Щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України».

Рішенням Конституційного суду
України № 10-рп від 22 травня 2008 року
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», якими внесені зміни до
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» визнано такими,
що не відповідають Конституції
України, тобто є неконституційними.

Статтею 64 Конституції України
встановлено, що Конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені.

Тобто, на час виникнення спірних
правовідносин та розгляду справи
частина п'ята ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» діє в редакції
від 25.12.1998 р. та передбачає щорічну
виплату до 5 травня інваліду війни II
групи разової грошової допомоги у
розмірі вісім мінімальних пенсій за
віком.

Приписами статті 17-1 Закон України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» передбачено,
що щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону,
здійснює центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сферах трудових
відносин, соціального захисту
населення, через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем
отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання
чи одержання грошового утримання.

Пунктом 1 постанови КМУ від 16.04.2014
р. № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» і «Про жертви
нацистських переслідувань»
встановлено, що у 2014 році виплату
разової грошової допомоги до 5 травня,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» здійснює
Міністерство соціальної політики
шляхом перерахування коштів на
зазначені цілі структурним
підрозділам з питань соціального
захисту населення обласних, Київської
міської державної адміністрації (далі -
органи соціального захисту населення),
які через відділення зв'язку або
установи банків перераховують їх на
особові рахунки громадян за місцем
отримання пенсії (особам, що не є
пенсіонерами, - за місцем їх
проживання), у таких розмірах:
інвалідам війни II групи - 2250 гривень.

Саме у такому розмірі відповідач
здійснив виплату позивачу разової
грошової допомоги до 5 травня, тобто у
розмірі меншому, ніж це передбачено
частиною п'ятою статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в редакції від
25.12.1998 р.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору щодо виплати
позивачу у 2014 році до 5 травня, як
інваліду війни II групи щорічної
разової грошової допомоги,
застосуванню підлягає саме ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», а не
постанова Кабінету Міністрів України
від 16.04.2014 р. № 102.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
За кожний повний рік страхового стажу
понад 35 років чоловікам і 30 років
жінкам пенсія за віком збільшується на
1 відсоток розміру пенсії, обчисленої
відповідно до статті 27 цього Закону,
але не більш як на 1 відсоток
мінімального розміру пенсії за віком,
зазначеного в абзаці першому цієї
частини. Положення ч. 3 ст. 28 вказаного
Закону не є перешкодою для
застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки ч. 1 цієї
статті передбачено лише один
мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» у
2014 році встановлено прожитковий
мінімум на одну особу в розрахунку на
місяць для осіб, які втратили
працездатність з 1 січня становить 949
гривень.

З огляду на наведені норми права
Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради повинно було виплатити ОСОБА_1 як
інваліду війни II групи разову грошову
допомогу до 5 травня 2014 року у розмірі
вісім мінімальних пенсій за віком
збільшеної на 1 відсоток мінімального
розміру пенсії за віком 949 грн. х 1% х 8 =
7667,92 грн., але виплатив лише 2250 грн., тому
сума недоплаченої грошової допомоги до
5 травня становить 5 417 грн. 92 коп.

Право на судовий захист
гарантовано частиною 1 ст. 6 КАС України,
згідно якої кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси. У відповідності до ст. 8
КАС України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого зокрема
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави. Суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди,
згідно приписів ч. 3 ст. 2 КАС України,
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцію та законами
України.

Отже судом встановлено, що
Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради відмовляючи у виплаті ОСОБА_1 у
повному розмірі разової грошової
допомоги до 5 травня 2014 року, визначеної
ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в редакції від
25.12.1998 р. діяло всупереч приписам
Конституції та вказаного Закону
України.

З огляду на встановлені факти та
наведені положення законів суд вважає,
що відмова Управління праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради щодо виплати
позивачу у повному розмірі разової
грошової допомоги до 5 травня 2014 року є
протиправною, а тому порушене право
позивача підлягає захисту - з
відповідача на користь ОСОБА_1 слід
стягнути недоплачену суму разової
грошової допомоги до 5 травня 2014 року у
розмірі 5 417 грн. 92 коп.

Крім того, з метою захисту
порушеного права позивач просив суд
застосувати принцип верховенства
права та судову практику Європейського
суду з прав людини і зобов'язати
відповідача виконати негайно
постанову суду та надати звіт. Вказані
вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Так, у пунктах 51, 54 рішення від
15.10.2009 року «Юрій Миколайович Іванов
проти України» (заява N 40450/04)
Європейський суду з прав людини
зазначив, що право на суд, захищене
статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним,
якби національна правова система
Високої Договірної Сторони дозволяла,
щоб остаточне, обов'язкове для
виконання удове рішення залишалося
невиконаним на шкоду будь-якій зі
сторін. Саме на державу покладено
обов'язок дбати про те, щоб остаточні
рішення, винесені проти її органів,
установ чи підприємств, які
перебувають у державній власності або
контролюються державою, виконувалися
відповідно до вимог. Держава не може
виправдовувати нестачею коштів
невиконання судових рішень, винесених
проти неї або проти установ чи
підприємств, які перебувають в
державній власності або контролюються
державою (див. рішення у справі "Шмалько
проти України" (Shmalko v. Ukraine), N 60750/00, п. 44,
від 20 липня 2004 року). Держава несе
відповідальність за виконання
остаточних рішень, якщо чинники, які
затримують чи перешкоджають їх повному
й вчасному виконанню, перебувають у
межах контролю органів влади (див.
рішення у справі "Сокур проти України"
(Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і
у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v.
Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Вичерпний перелік підстав
постанов суду, які виконуються негайно
містить ст. 256 КАС України, та не
передбачає негайного виконання
постанов про стягнення разової
грошової допомоги. Тому, відповідно до
ч. 1 ст. 267 КАС України з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини, суд вважає необхідним
зобов'язати відповідача подати у
двохмісячний строк з дня набрання
рішенням законної сили звіт про
виконання судового рішення.

Щодо вимог позивача про визнання того,
що Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради не забезпечило фінансування,
виплату із місцевого бюджету
недоплаченої разової грошової
допомоги до 05.05.2014 року в розмірі 5417,92
грн. на підставі абз. 1 ст. 17, абз. 1 ст. 17-1
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» суд вважає їх
необґрунтованими, оскільки в розумінні
завдань адміністративного
судочинства, не є належним способом
захисту прав ОСОБА_1 з боку суб'єкта
владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46, 64
Конституції України, ст.ст. 13, 17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
Рішенням Конституційного суду України
№ 10-рп від 22 травня 2008 року, ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ст. 7
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», ст. 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», ст.ст. 2, 6, 8, 9-11, 69-71, 159-163, 167, 267
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

п о
с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради щодо виплати ОСОБА_1 у повному
розмірі разової грошової допомоги до 5
травня 2014 року.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради на користь
ОСОБА_1 недоплачену суму разової
грошової допомоги до 5 травня 2014 року у
розмірі 5 417 (п'ять тисяч чотириста
сімнадцять) грн. 92 коп.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради подати до
Ковпаківського районного суду м. Суми у
двохмісячний строк з дня набрання
рішенням законної сили звіт про
виконання судового рішення.

В іншій частині
адміністративного позову відмовити за
необґрунтованістю.

Постанова підлягає негайному
виконанню, але може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Ковпаківський районний суд м. Суми
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу постанова суду
першої інстанції набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
О.І. Чернобай