Справа № 2а-0870/6218/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року
м. Київ К/9991/38524/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Кошіля В.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі
Державної податкової служби на ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2012 року
та постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.10.2011 року
по справі № 2а-0870/6218/11 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький автомобілебудівний
завод» до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків м.
Запоріжжя про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року ПАТ «Запорізький
автомобілебудівний завод» звернулося
до суду з позовом до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 11.03.2011 року.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.10.2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2012 року
у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що СДПІ по роботі з ВПП у м.
Запоріжжі була проведена позапланова
виїзна перевірка позивача з питань
правильності обчислення від'ємного
значення ПДВ за жовтень, листопад 2010
року та достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
наступних податкових періодів за
листопад 2010 року, яка виникла за
рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалась у жовтні 2010 року. За
результатами перевірки встановлено
порушення позивачем пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1,
абз. «а» пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України
від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі - Закон №168/97-ВР)
та прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення, яким було
зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ у розмірі 1298082,00
грн.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Визначення розміру належних платнику
податку сум бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість
здійснюється в порядку пункту 7.7 статті
7 Закону № 168/97-ВР.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7
статті 7 цього Закону сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

За змістом підпункту 7.7.2 пункту 7.7.
статті 7 Закону № 168/97-ВР якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг).

Таким чином, сума, розрахована за
правилами підпункту 7.7.2 пункту 7.7
статті 7 Закону № 168/97-ВР відповідно до
пункту 1.8 статті 1 цього Закону набуває
статусу бюджетного відшкодування і
підлягає поверненню з бюджету. При
цьому, законодавчо установлений
порядок повернення з бюджету сум
бюджетного відшкодування не
передбачає автоматичного погашення
сум бюджетного відшкодування у разі,
якщо такі суми не були своєчасно
заявлені до відшкодування.

Наведене стосується і залишків
від'ємного значення між сумою
податкових зобов'язань і податкового
кредиту податкових періодів, що
передували попередньому періоду, та у
яких сформувалися суми, що підлягали
відшкодуванню в наступному
податковому періоді, але не заявлялися
до відшкодування у наступних
податкових періодах, за якими вони
виникли.

Відтак, Закон № 168/97-ВР не обмежує право
платника податку заявити до повернення
суму бюджетного відшкодування
часовими межами певного податкового
періоду, та не ставить право платника
податку на отримання податкової вигоди
в залежність від того, в якому звітному
податковому періоді у платника виникло
право на податковий кредит у розмірі
суми бюджетної заборгованості. А тому,
відмова платникові у бюджетному
відшкодуванні лише на тій підставі, що
таке відшкодування не було заявлене у
наступних податкових періодах, за
якими вони виникли, є незаконною.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому, відповідно до п. 3 ст. 2201
КАС України, касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі Державної податкової
служби відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2012 року та постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.10.2011 року
по справі № 2а-0870/6218/11залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКошіль В.В. підписРибченко А.О.