Справа № 217/722/14-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/217/75/2014
Справа № 217/722/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року суддя Авдіївського
міського суду Донецької області
Соболєва І.П., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Авдіївської міської ради, третя особа -
Головне управління Державного
казначейства України у Донецькій
області, про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 8 грудня 2011 року до
дати винесення судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Авдіївської міської
ради, третя особа - Головне управління
Державного казначейства України у
Донецькій області, про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 8 грудня 2011 року до
дати винесення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вона має на утриманні
малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та отримує з 8 грудня 2011 року допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Вважає, що розмір
допомоги 130,00 гривень щомісяця не
відповідає положенням законодавства.
Посилаючись на вимоги Конституції
України, Законів України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», «Про
Державний бюджет України» на
відповідний рік, рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, позивач
просила визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови в перерахунку
і виплаті державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі меншому за
прожитковий мінімум для дітей віком до
6 років, зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму за
період з 8 грудня 2011 року до дати
винесення судом рішення, встановити
судовий контроль за виконанням
рішення.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялась судом
належним чином, надіслала клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності.
Також представником відповідача
надані письмові заперечення проти
позову, в яких вказано, що позивачем
пропущено шестимісячний строк
звернення до суду із позовом ними
вимогами за період з 18 жовтня 2013 року по
17 квітня 2014 року. У квітні 2014 року
позивач звернувся до відповідача із
заявою про здійснення розрахунку
допомоги, однак відповідач не
відмовляв у здійсненні розрахунку, а
роз'яснив своїм листом від 7 квітня 2014
року порядок і розмір виплати допомоги.
Також вказав, що Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені зміни до частини 1 статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», відповідно до яких
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень. Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
змін до Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» не вносилось,
рішень про зупинення дії цього Закону
на 2013 рік не приймалось. Таким чином,
відповідачем правомірно
застосовуються положення частини 1
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми». Також вказав,
що виплата допомоги здійснюється на
підставі Постанови Кабінету Міністрів
України № 1751 від 27 грудня 2001 року.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином.

Враховуючи наведене, суд вважає за
можливе на підставі ч. 4 ст. 122,ч. 6 ст. 128
КАС України здійснити розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши обставини справи доказами
в межах заявлених позовних вимог, суд
встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір`ю
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини серії НОМЕР_1 від 11
жовтня 2011 року, виданим Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Авдіївського міського
управління юстиції у Донецькій
області.

Позивачу як особі, застрахованій в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
відповідачем на підставі заяви
позивача 14 березня 2013 року призначена
допомога по догляду за дитиною до трьох
років у розмірі 130,00 гривень на місяць.

29 березня 2014 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку та виплати сум допомоги по
догляду за дитиною до трьох років у
розмірі прожиткового мінімуму для
дитини віком до 6 років за час з моменту
призначення допомоги.

Відповідачем 7 квітня 2014 року надано
відповідь на вказану заяву за №
Ч-025-5.1-6.2, за змістом якої розмір
нарахованої допомоги відповідає
вимогам чинного законодавства.

28 квітня 2014 року позивач звернулась до
суду із даним адміністративним
позовом, предметом якого є визнання
протиправними дій відповідача та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату недонарахованої суми допомоги
за період з 8 грудня 2011 року до дати
винесення судом рішення.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За змістом частини 1 статті 100 КАС
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Як зазначено у позовній заяві, позивач
оскаржує дії відповідача та просить
здійснити перерахунок та виплату
допомоги починаючи з 8 грудня 2011 року.
При цьому, про порушення своїх прав
позивач дізналась 14 березня 2013 року,
коли їй було призначено допомогу та
проведено виплату.

За таких обставин суд доходить
висновку, що позивач пропустила
встановлений ст. 99 КАС України строк
звернення до адміністративного суду з
вимогами за період до 28 жовтня 2013 року,
з огляду на що ці позовні вимоги
підлягають залишенню без розгляду на
підставі ст. 100 КАС України.

Стосовно позовних вимог, що стосуються
періоду виплати допомоги з 28 жовтня 2013
року, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
Законами України.

Пунктом 1 ст. 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод; основні обов'язки
громадянина.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI), правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» № 2811-ХІІ від 21.11.1992 (далі - Закон
№ 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» №
2240-ІІІ від 18.01.2001 (далі - Закон № 2240-III),
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону № 2240-III передбачено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
внесені відповідні зміни до Закону №
2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема,
змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ
його дію поширено на застрахованих
осіб, а із Закону № 2240-III виключено
статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
визнав неконституційними низку
положень Закону № 107-VI, в тому числі й
пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки у даній справі предметом
спору є розмір виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, позивачу у
справі, то за таких обставин суд дійшов
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція наведена у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2012 року, яка є обов'язковою
для суду відповідно до статті 244-2 КАС
України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що дії відповідача щодо
відмови в перерахунку і виплаті
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 28 жовтня 2013 року у розмірі,
меншому за прожитковий мінімум для
дітей віком до 6 років, є протиправними.

Суд зазначає, що щомісячна державна
соціальна допомога є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі і яка є
додатковою виплатою особі, яка визнана
такою, що має право на отримання
допомоги. Оскільки позивач має право на
отримання допомоги до досягнення
дитиною трирічного віку, тому і позовні
вимоги щодо здійснення перерахунку та
виплати допомоги підлягають
задоволенню за період з 28 жовтня 2013
року до досягнення дитиною трирічного
віку, а не до дати постановлення судом
рішення, як вказує позивач у позовній
заяві.

Отже, порушене право позивача підлягає
поновленню шляхом зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років за період з 28
жовтня 2013 року до досягнення дитиною
трирічного віку.

За таких обставин, суд задовольняє
позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Авдіївської міської ради частково.

Що стосується вимог позивача про
встановлення судового контролю за
виконанням рішення, то суд їх вважає
такими, що задоволенню не підлягають,
оскільки відповідно до ст. 267 КАС
України встановлення судового
контролю за виконанням судового
рішення є правом суду, а не його
обов'язком. Враховуючи те, що виконання
судового рішення повинно мати
систематичний характер, так як воно
полягає у проведенні відповідачем
щомісячних виплат, підстав для
встановлення судового контролю не
вбачається. Оскільки виконання цього
судового рішення повинно мати
систематичний характер, тому його
виконання не обмежується певною
конкретною дією або часом.

На підставі статті 94 КАС України та
враховуючи немайновий характер вимог
позивача, суд присуджує до стягнення з
Державного бюджету України на користь
позивача судові витрати зі сплати
судового збору, що документально
підтверджені.

Керуючись статтями 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17,
23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 99, 100, 104, 105, 111, 112, 114,
121, 160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Авдіївської міської
ради, третя особа - Головне управління
Державного казначейства України у
Донецькій області, про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 8 грудня 2011 року до
дати винесення судового рішення
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Авдіївської міської ради щодо відмови
у перерахунку та виплаті нарахування
та виплати ОСОБА_1 державної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 28 жовтня 2013 року у
розмірі, меншому за прожитковий
мінімум, встановлений законом для
дітей віком до 6 років.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Авдіївської міської ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 28 жовтня 2013 року до
досягнення дитиною трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом для дітей віком
до 6 років.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Авдіївської міської ради, що
стосуються періоду часу з 8 грудня 2011
року по 27 жовтня 2013 року, - залишити без
розгляду.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати зі
сплати судового збору в сумі 73
(сімдесят три) гривні 08 копійок.

Постанову прийнято в порядку
письмового провадження та складено у
повному обсязі 12 травня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя