Справа № 823/1547/14
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
справа № 823/1547/14

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Каліновської А.В.,

при секретарі - Будченку А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату недоїмки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський
окружний адміністративний суд з
вищезазначеним позовом, в якому
просить визнати протиправною та
скасувати вимогу Канівського
відділення Корсунь-Шевченківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області №Ф-98У
від 28.04.2014р. про сплату недоїмки з
мінімального страхового внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 3680 грн. 65
коп.

Позивач, належним чином повідомлений
про час, дату та місце судового
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, представник позивача на
адресу суду направив заяву, в якій
просить суд провести засідання без
його участі, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час, дату та місце
судового розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
направив заперечення проти
адміністративного позову, мотивоване
тим, що позивачем при виході на пенсію
не досягнуто пенсійного віку,
визначеного статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", тому останній не
має статусу пенсіонера за віком та
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі п. 1
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування". Розгляд справи
відповідач просить провести без участі
свого представника.

Згідно ч. 4. ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню повністю,
виходячи з наступного.

Позивач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець 25.10.2012р.,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, копія якого
міститься в матеріалах справи та є
платником єдиного податку відповідно
до свідоцтва серії НОМЕР_2.

Як вбачається з матеріалів справи,
Канівським відділенням
Корсунь-Шевченківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області прийнято вимогу №
Ф-98У від 28.04.2014 року про сплату
позивачем боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску в сумі 3680 грн. 65 коп.

Спеціальним законом, який
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI
(далі - Закон №2464-VI).

Положеннями п. 31 ч. 1 ст. 1 Закону
України № 2464 передбачено, що органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що формує податкову і
митну політику (в частині
адміністрування податків і зборів,
митних платежів, єдиного внеску) та
забезпечує її реалізацію (центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), та його
територіальні органи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI
платниками єдиного соціального внеску
є: фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України" (далі - Закон №3609-VI) ст. 4 Закону
№2464-VI доповнено ч.4, відповідно до якої
особи, якщо вони є пенсіонерами за
віком або інвалідами та отримують
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу і обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Ці зміни
відповідно до ч. 1 розділу II Прикінцевих
та перехідних положень Закону №3609-VI
набули чинності з дня, наступного за
днем його опублікування, а саме з
06.08.2011р.

Статею 1 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі - Закон №1058)
передбачено чітке визначення поняття
"пенсіонер" - особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону
№1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія з інвалідності
внаслідок загального захворювання;
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач згідно посвідчення серії
НОМЕР_3 є громадянином, який постійно
проживає або працює на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
(категорія 4). Окрім того, позивачем
надано копію пенсійного посвідчення
Серії НОМЕР_4, за яким ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
Пенсійному фонді України як пенсіонер
за віком з 09.12.2008р., довічно.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.14 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №
796-XII (далі - Закон №796) до 4 категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
відносяться особи, які постійно
проживають або постійно працюють чи
постійно навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно з ч.1 ст.55 Закону № 796 особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до преамбули Закону №796, цей
закон визначає основні положення щодо
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону
їх життя і здоров'я та створює єдиний
порядок визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення.

Враховуючи вищевикладене, твердження
відповідача, що позивач набув права на
пенсію відповідно до інших законів, ніж
Закон №1058, суд вважає помилковим, адже
Закон України №796 не встановлює
порядок призначення пенсій, а
встановлює лише гарантію (пільгу)
дострокового виходу на пенсію для
відповідних категорій населення.

Тобто, пенсія позивачу призначалась на
загальних умовах згідно з Законом №1058,
але з урахуванням зниження віку,
передбаченого Законом України №796.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивач є пенсіонером в контексті
визначення поняття «пенсіонер»
відповідно до Закону №1058 і на нього
поширюються положення ч.4 ст.4 Закону
№2464-VI. Такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, однак доказів
такої участі сторони до суду не надали.

Вказана правова позиція
підтверджується рішеннями Вищого
адміністративного суду України: від
05.06.2013 у справі №К/800/19819/13, від 16.05.2013 у
справі №К/9991/63268/12, від 26.03.2013 у справі
№К/9991/72976/12.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що відповідач неправомірно
зобов'язав позивача сплатити єдиний
соціальний внесок відповідно до вимоги
від 28.04.2014р. №Ф-98У в сумі 3680 грн. 65 коп.
Тому оскаржувана вимога є
неправомірною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Тому, судові витрати згідно із
задоволеними позовними вимогами
підлягають відшкодуванню позивачу в
розмірі 182 грн. 70 коп. відповідно до
квитанції від 26.05.2014р.

Керуючись ст. ст. 2, 158 - 165, 254-256 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Корсунь-Шевченківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській №Ф-98У від
28.04.2014р. про сплату недоїмки з
мінімального страхового внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 3680 (три
тисячі шістсот вісімдесят) грн. 65 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.
судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.В. Каліновська