Справа № 812/3698/14
Суддя: О.В. Солоніченко
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/3698/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді:
Солоніченко О.В.,

при секретарі: Калашнікові
Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного Фонду України в
Новоайдарському районі Луганської
області до Відділу державної
виконавчої служби Новоайдарського
районного управління юстиції, третя
особа Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов Управління Пенсійного
Фонду України в Новоайдарському районі
Луганської області до Відділу
державної виконавчої служби
Новоайдарського районного управління
юстиції, третя особа Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, в якому позивач
просить визнати протиправною
бездіяльність Відділу державної
виконавчої служби Новоайдарського
районного управління юстиції, допущену
під час примусового виконання вимоги №
ф-219/у від 05.11.2012.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що 18.07.2013 позивачем до
ВДВС Новоайдарського РУЮ направлено
вимогу № ф-219/у від 05.11.2012 про стягнення
з ФОП ОСОБА_1 недоїмки у розмірі 4010,30
грн. та 18.07.2013, за вказаною вимогою,
державним виконавцем прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 39335659.

В ході ознайомлення з даним виконавчим
провадженням 19.05.2014 представником
позивача з'ясовано, що державним
виконавцем на виконання вимоги про
сплату боргу від 05.11.2012 № ф-219/у
відкрито виконавче провадження 18.07.2013,
направлено запити до МРЕВ 20.08.2013 та до
БТІ 20.08.2013. Інших виконавчих дій до
19.05.2014 державним виконавцем фактично не
проводилось. Про проведення звірки
виконавчих дії між позивачем та
відповідачем складено протокол
ознайомлення зі станом реалізації
виконавчого провадження від 19.05.2014.

Позивач робить висновок, що державним
виконавцем не проводилися виконавчі
дії щодо виконання вимоги Управління
Пенсійного Фонду України в
Новоайдарському районі Луганської
області № ф-219/у від 05.11.2012 про стягнення
з ФОП ОСОБА_1 недоїмки у розмірі 4010,30
грн., а отже з боку відповідача наявна
протиправна бездіяльність щодо
невиконання вказаної постанови.

Позивач вважає, що державним
виконавцем не вжито всіх мір та
виконавчих дій щодо виконання
зазначеного виконавчого провадження,
що є порушенням ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», якою
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Тому позивач просив визнати
протиправною бездіяльність
відповідача та зобов'язати відповідача
вжити дії відповідно до вимог ЗУ «Про
виконавче провадження».

Представник позивача у судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлявся належним чином. Надав
суду заяву в якій просив розглянути
справу за його відсутністю.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлявся належним чином. Надав
суду заяву в якій просив розглянути
справу за його відсутністю.

Третя особа у судове засідання не
прибув. Про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлявся належним чином. Причини
неприбуття суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих доказів,
оцінивши докази відповідно до вимог
ст.ст.69-72 КАС України, встановивши
фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини, суд
прийшов до такого.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України від
21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче
провадження».

Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення)
(стаття 1 Закону України від 21 квітня 1999
року № 606-ХІV «Про виконавче
провадження»).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

У відповідності із ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець: здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
відповідно до ч.3 ст.11 Закону України №
606-ХІV має право: 1) проводити перевірку
виконання боржниками рішень, що
підлягають виконанню відповідно до
цього Закону; 2) здійснювати перевірку
виконання юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників; 3) з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; 4) безперешкодно
входити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними,
проводити огляд зазначених приміщень і
сховищ, у разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; 5) накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
6) накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; 7) за згодою власника
використовувати приміщення, у тому
числі комунальної власності, для
тимчасового зберігання вилученого
майна, а також транспортні засоби
стягувача або боржника для перевезення
майна; 8) звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення; 9)
звертатися до органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ, про
роз'яснення змісту документа; 10)
звертатися до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання; 11) викликати фізичних
осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ; 12)
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання; 13) накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом; 14) застосовувати
під час провадження виконавчих дій
відеозапис, фото - і кінозйомку; 15) у
процесі виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення; 16) вимагати від
матеріально відповідальних і
посадових осіб боржників - юридичних
осіб або від боржників - фізичних осіб
надання пояснень за фактами
невиконання рішень або законних вимог
державного виконавця чи іншого
порушення вимог законодавства про
виконавче провадження; 17) з метою
профілактичного впливу повідомляти
органам державної влади, громадським
об'єднанням, трудовим колективам і
громадськості за місцем проживання або
роботи особи про факти порушення нею
вимог законодавства про виконавче
провадження; 18) у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням; 19) у разі необхідності
залучати до проведення чи організації
виконавчих дій суб'єктів
господарювання, у тому числі на платній
основі, за рахунок авансового внеску
стягувача; 20) здійснювати інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами.

Відповідно до ст.27 Закону України №
606-ХІV у разі ненадання боржником у
строки, встановлені ч.2 ст.25 цього
Закону для самостійного виконання
рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України № 606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Заходами примусового виконання рішень
згідно із ст.32 Закону України від 21
квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче
провадження» є: 1) звернення стягнення
на кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб; 2) звернення
стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника; 3) вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні; 4) інші заходи,
передбачені рішенням.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що на примусовому
виконанні у ВДВС Новоайдарського РУЮ
знаходиться вимога УПФУ в
Новоайдарському районі № ф-219/у від
05.11.2012 про стягнення з ФОП ОСОБА_1
недоїмки у розмірі 4010,30 грн.

18 листопада 2013 року державним
виконавцем ВДВС Новоайдарського РУЮ
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження № 39335659.
Одночасно з відкриттям виконавчого
провадження з примусового виконання
вказаного виконавчого документа,
державним виконавцем ВДВС
Новоайдарського РУЮ надано боржнику
строк для добровільного виконання
рішення.

Боржником рішення у добровільному
порядку не виконано.

20 серпня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Новоайдарського РУЮ за вих. № 2842
направлено запит до Начальника відділу
ДАІ з обслуговування Новоайдарського
району УДАІ УМВС в Луганській області
щодо зареєстрованих за боржником
транспортних засобів.

20 серпня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Новоайдарського РУЮ за вих. № 2842
направлено запит до Начальника РКПТІ
смт. Новоайдар щодо зареєстрованих за
боржником квартир (будинків) та іншого
майна на праві власності.

Доказів вчинення інших дій,
направлених на виконання виконавчого
документа відповідачем суду не надано.

Вирішуючи справу по суті, суд вважає
доречним визначити термін -
«бездіяльність».

Бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - це пасивна поведінка
суб'єкта владних повноважень, яка може
мати вплив на реалізацію прав, свобод
та інтересів фізичної чи юридичної
особи.

Судом встановлено, що державним
виконавцем ВДВС Новоайдарського РУЮ у
виконавчому провадженні № 39335659, не
вживаються заходи примусового
виконання рішень, передбачені Законом
України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV
«Про виконавче провадження», що
свідчить про наявність бездіяльності з
боку ВДВС Новоайдарського РУЮ щодо
невиконання виконавчого документу.

Крім того, суд не приймає до уваги
запити до Начальника відділу ДАІ з
обслуговування Новоайдарського району
УДАІ УМВС в Луганській області та до
Начальника РКПТІ смт. Новоайдар, як на
достатні докази вчинення виконавчих
дій у виконавчому провадженні,
оскільки, як зазначалось вище, частиною
3 статті 11 Закону України № 606-ХІV
встановлені права державного
виконавця, які не обмежуються лише
направленням відповідних запитів щодо
встановлення зареєстрованого майна за
боржником.

Тобто, на думку суду, направлення
зазначених запитів відповідачем під
час виконавчого провадження, є
формальним виконанням відповідачем
вимог Закону України «Про виконавче
провадження».

При цьому, як зазначалось, доказів на
підтвердження вчинення буд-яких інших
виконавчий дій, передбачених статтею 11
Закону України № 606-ХІV, суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з боку ВДВС Новоайдарського РУЮ
наявна бездіяльність - пасивна
поведінка щодо невиконання вимоги УПФУ
в Новоайдарському районі № ф-219/у від
05.11.2012 про стягнення з ФОП ОСОБА_1
недоїмки у розмірі 4010,30 грн., що
призвела до порушення прав позивача.

Крім того, відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, та принципом
рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом.

З приписів ст.ст.71, 86 КАС України
вбачається, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України,
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як зазначалось, представник
відповідача - суб'єкта владних
повноважень у судове засідання не
прибув, пояснень щодо свого ставлення
до позовних вимог, предмету позову та
пояснень щодо обставин викладених у
позові чи письмових заперечень проти
позову суду не надав.

Тому, на думку суду, відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, на якого
частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності своїх дій чи
бездіяльності, не виконав свій
обов'язок щодо доказування та не довів
суду правомірність своїх дій чи
бездіяльності у виконавчому
провадженні № 39335659, що є підставою для
задоволення адміністративного позову.

За таких обставин позов слід
задовольнити.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивача не
звільнено від сплати судового збору та
ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, не передбачено їх
стягнення з відповідача у даних
випадках.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного Фонду України в
Новоайдарському районі Луганської
області до Відділу державної
виконавчої служби Новоайдарського
районного управління юстиції, третя
особа Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Новоайдарського районного управління
юстиції у виконавчому провадженні №
39335659, відкритого за вимогою Управління
Пенсійного Фонду України в
Новоайдарському районі Луганської
області № ф-219/у від 05.11.2012.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Новоайдарського
районного управління юстиції вжити дії
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» з
примусового виконання вимоги
Управління Пенсійного Фонду України в
Новоайдарському районі Луганської
області № ф-219/у від 05.11.2012.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів після її проголошення а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
- з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження,
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанову складено в повному обсязі 16
червня 2014 року.

Суддя
О.В. Солоніченко