Справа № 266/773/14-а
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Федотова В.М.
Суддя-доповідач - Яманко В.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року справа № 266/773/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Яманко В. Г.,
суддів Казначеєва Е. Г., Васильєвої І.
А., розглянувши в письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя на
постанову Приморського районного суду
м. Маріуполя від 14 березня 2014 р. у
справі № 266/773/14-а (суддя Федотова В. М.)
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячного підвищення до
пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Приморського районного суду м.
Маріуполя з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя (далі -
УПФУ) про: 1) визнання протиправною
бездіяльності УПФУ щодо не нарахування
та не виплати з 1 січня 2014 року
підвищення до пенсії відповідно статті
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком (прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність),
2) визнання права на отримання
підвищення до пенсії, встановленого
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком
(прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність) з 1 січня 2014
року, зобов'язавши УПФУ з 1 січня 2014 року
провести нарахування та виплату
підвищення до пенсії відповідно статті
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком (прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність).

Постановою Приморського районного
суду м. Маріуполя від 14 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Визнано протиправною
бездіяльність УПФУ та зобов'язано УПФУ
здійснити нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії як дитині
війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 1 січня 2014 року по 14 березня
2014 року, з урахуванням фактично
виплачених сум. В задоволенні решти
позовних вимог суд першої інстанції
відмовив.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як прийняту з
порушенням норм матеріального права та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи були повідомлені, що
обумовило розгляд справи у письмовому
провадженні.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Статтею 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» № 2195-IV
від 18 листопада 2004 року (далі - Закон №
2195) передбачено, що дитина війни це
особа, яка є громадянином України та
якій на час закінчення (2 вересня 1945
року) Другої світової війни було менше
18 років. Статус позивача як дитини
війни підтверджено паспортом,
посвідченням.

Стаття 6 Закону № 2195, з урахуванням
рішення Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008,
передбачає, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Закон України «Про Державний бюджету
України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року
№ 719-VII (далі - Закон № 719) не містить
норми щодо застосування положень
статті 6 Закону № 2195 у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Кабінет Міністрів
України станом на час розгляду справи
не приймав окрему постанову про
визначення розміру підвищення до
пенсії, яке виплачується в 2014 році.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджує висновок суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на отримання підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком згідно
статті 6 Закону № 2195 за рахунок коштів
Державного бюджету України з 1 січня 2014
року.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання відповідача в подальшому
здійснювати виплату підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за статтею
6 Закону № 2195, колегія суддів
погоджується з відмовою судом першої
інстанції в цій частині, з огляду на те,
що в межах діючого законодавства
захисту підлягає порушене станом на
час судового розгляду право позивача, а
не його ймовірне порушення в
майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що посилання
позивача на протиправну бездіяльність
відповідача не підтверджено
матеріалами справи, з огляду на
відсутність доказів звернення
позивача до УПФУ з питання здійснення
виплати підвищення до пенсії як дитині
війни в розмірах, визначених статтею 6
Закону № 2195.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
суду першої інстанції підлягає зміні в
частині визнання протиправною
бездіяльності УПФУ, що обумовлює
часткове задоволення апеляційної
скарги відповідача.

Керуючись статтями 1832, 197, 201, 205, 207 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя на
постанову Приморського районного суду
м. Маріуполя від 14 березня 2014 року
задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Маріуполя від 14 березня 2014 року
змінити.

Виключити з абзацу 2 резолютивної
частини постанови Приморського
районного суду м. Маріуполя від 14
березня 2014 року слова «Визнати
протиправною бездіяльність та».

В іншій частині постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції,
прийняте за результатами перегляду
адміністративної справи, розглянутої
судом першої інстанції в порядку
скороченого провадження, за частиною 10
статті 1832 КАС України, є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.Г.Яманко

Судді
Е.Г.Казначеєв

І.А.Васильєва