Справа № 2а-11471/11/1370
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
Справа №
25380/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Голдун З.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного Управління Пенсійного фонду
України у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року у адміністративній справі за
позовом Головного Управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області до Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання дій
протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2011 року позивач Головне
Управління Пенсійного фонду України у
Львівській області звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Головного управління юстиції
у Львівській області, в якому просив
визнати дії державного виконавця
протиправними, скасувати постанову
державного виконавця про накладення
штрафу від 03.10.2011 року ВП № 28607992 в
розмірі 2040 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року в задоволенні позову Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Львівській області до Підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання дій протиправними
та скасування постанови відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив позивач, який в поданій
апеляційній скарзі, покликаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
дослідження та неповне з'ясування всіх
обставин справи, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою заявлені позовні вимоги
задоволити.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги, зазначає, що відповідачу
надсилався лист, яким повідомлялося
про те, що рішення, у справі не набуло
законної сили,Ж оскільки боржник не
отримував копії такого рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Головним державним виконавцем
Підрозділу примусового виконання
рішень Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області 21 жовтня 2011 року
постановою ВП №28607992 відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №2а-543/11, виданого 02
вересня 2011 року Шевченківським
районним судом м.Львова, та надано
боржнику строк до 16 вересня 2011 року на
добровільне виконання рішення суду.

20 вересня 2011 року за невиконання у
визначений в постанові про відкриття
виконавчого провадження строк рішення
суду державним виконавцем винесено
постанову ВП №28607992 про накладення на
позивача штрафу в розмірі 1 020 грн.
Повідомленням від 20 вересня 2011 року
№09-01-45/368/B3-13025, державний виконавець
встановив для позивача повторний строк
до 27 вересня 2011 року для виконання
рішення суду. З пояснень позивача
вбачається, що такий повідомляв
відповідача про те, що рішення суду не
набрало законної сили.

Державним виконавцем 03 жовтня 2011 року
за невиконання рішення суду у повторно
визначений ним строк винесено
постанову ВП №28607992 про накладення на
позивача штрафу в розмірі 2 040 грн.

Як вбачається з виконавчого листа,
виданого 02 вересня 2011 року
Шевченківським районним судом
м.Львова, рішення вказаного суду від 23
березня 2011 року набрало законної сили 23
серпня 2011 року.

Частиною 1 ст.5 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 вищенаведеного
Закону передбачено, що державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону: за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.25
вищенаведеного Закону, державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно ч.1, 2 ст.20 цього ж Закону,
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувану. Виконання рішення, яке
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
здійснюється державним виконавцем за
місцем проведення таких дій

Пунктом 1 ч.2 ст.21 вищенаведеного Закону
передбачено, що на відділ примусового
виконання рішень управлінь державної
виконавчої служби Головного
управління юстиці' Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головного управління
юстиції в області, містах Києві та
Севастополі покладається виконання
рішень, за якими боржниками є
територіальні підрозділи центральних
органів виконавчої влади, місцеві суди
міські, районні або селищні ради чи
районні державні адміністрації та їх
структурні підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, військові прокуратури
гарнізонів, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи

Згідно ч. 1 ст.27 цього ж Закону, у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Частинами 1 та 2 ст.89 вищенаведеного
Закону передбачено, що у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на боржник
і - юридичну особу - від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Позивачем не представлено суду доказів
виконання рішення Шевченківського
районного суду м.Львова від 23 березня
2011 року. Таким чином, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що оскільки боржником (позивачем по
даній справі) добровільно у повторно
визначений державним виконавцем строк
рішення суду не було виконано без
поважних причин, тому відповідачем
правомірно відповідно до вимог ст.89
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
накладення штрафу в розмірі 2 040 грн., а
відтак позовні вимоги позивача до
задоволення не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ч. 13 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Львівській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 23
листопада 2011 року у справі № 2a-11471/11/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська