Справа № 2-а-2757/11/2209
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2757/11/2209
Головуючий у 1-й інстанції: Федишина І.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2,
управління праці та
соціальногозахисту населення
Красилівської районної державної
адміністрації на постанову
Красилівського районного суду
Хмельницької області від 21 вересня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Красилівської районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та зобов"язання вчинити
дії , -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2011 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Красилівської РДА
Хмельницької області, в якому просила
визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови здійснення
перерахунку та виплати доплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку;
зобов'язати УПСЗН зробити перерахунок
призначеної їй допомоги при народженні
дитини та допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку; стягнути на її користь
недоотриману, внаслідок невиконання
останнім вимог законодавства України
суму допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 15 січня 2011 року по 30 червня 2011
року в загальному розмірі 4556,74 грн.
(чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят шість
грн. 74 коп.); зобов'язати відповідача,
починаючи з 01.07.2011 року сплачувати на її
користь державну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку на дитину в розмірі,
який встановлений діючим
законодавством, до закінчення строку
передбаченої законом виплати.

Постановою Красилівського районного
суду Хмельницької області від 21
вересня 2011 року позов задоволено
частково, а саме: визнано протиправними
дїї управління праці та соціального
захисту населення Красилівської
районної державної адміністрації щодо
відмови у здійсненні перерахунку та
виплаті доплати ОСОБА_2 по допомозі по
догляду за ОСОБА_3 з 23 лютого 2011 року;
зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Красилівської районної державної
адміністрації нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 допомогу по догляду за дитиною
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі,
передбаченому ст.43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", але не менше встановленого
законом прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку з урахуванням
виплачених сум, починаючи з 23 лютого 2011
року; а в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивачкою та відповідачем подано
апеляційні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2
слід залишити без задоволення,
апеляційну скаргу відповідача слід
задовольнити, виходячи з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка має на утриманні дочку, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, виданим 05.10.2010 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Красилівського РУЮ.

Управлінням праці та соціального
захисту населення Ізяславської РДА
Хмельницької області позивачці
виплачено допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі 130 грн. щомісячно.

Не погоджуючись з вказаним розміром
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
позивачка звернулась з позовом до суду
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
нарахування та виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, суд першої інстанції
виходив з того, що допомога по догляду
за дитиною виплачувалась позивачці за
цей період в розмірі меншому ніж
встановлено відповідно до ст.43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням".

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка на момент звернення до суду
перебувала на обліку в управлінні
праці та соціального захисту населення
Деражняської райдержадміністраціїї та
отримувала державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, однак, в матеріалах
справи відсутні відомості про те, що
вона являється застрахованою особою.

Ч. 2 ст. 195 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції може
дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
докази, які досліджувалися судом
першої інстанції з порушенням вимог
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

З матеріалів справи вбачається, що
вищевказані відомості в матеріалах
справи відсутні, судом першої
інстанції не витребовувались та не
досліджувались.

Зважаючи на зазначені обставини,
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 08 травня 2014
року явка позивачки визнавалась
обов'язковою та судом апеляційної
інстанції з метою з'ясування всіх
обставин у справі запропоновано ОСОБА_2
надати суду індивідуальні відомості
щодо того, чи була вона застрахованою
особою в понятті п.2 ч.1 ст.2 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
на час надання їй відпустки по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Однак, будучи належним чином,
повідомленою про дату, час та місце
судового розгляду справи, ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явилась, та
докази на підтвердження факту її
страхування не надала, подавши суду
заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Оскільки позивачка не підтвердила те,
що вона є застрахованою особою в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
суд апеляційної інстанції не вбачає
підстав для застосування до спірних
відносин ст. 42, 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», тоді як в даному випадку
слід застосовувати положення Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми»

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року -дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року -статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Водночас частиною третьою статті 45
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI визначено, що допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми»(пункт 1 Порядку).

Крім того, зі змісту пункту 17 цього
Порядку вбачається, що право на виплату
допомоги мають особи, зазначені в
статті 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», яка на час
виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Оскільки спір щодо виплати допомоги
особі, яка не застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
виник після прийняття Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, то за таких
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі не можуть
поширюватися норми спеціального
закону яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Красилівської районної державної
адміністрації задовольнити повністю .

Постанову Красилівського районного
суду Хмельницької області від 21
вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Красилівської
районної державної адміністрації про
визнання дій неправомірними та
зобов"язання вчинити дії, - скасувати .

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Красилівської
районної державної адміністрації про
визнання неправомірними дії
відповідача щодо відмови здійснення
перерахунку та виплати доплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку;
зобов'язати УПСЗН зробити перерахунок
призначеної їй допомоги при народженні
дитини та допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку; стягнення на її користь
недоотриману, внаслідок невиконання
останнім вимог законодавства України
суму допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 15 січня 2011 року по 30 червня 2011
року в загальному розмірі 4556,74 грн.
(чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят шість
грн. 74 коп.); зобов'язання відповідача,
починаючи з 01.07.2011 року сплачувати на її
користь державну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку на дитину в розмірі,
який встановлений діючим
законодавством, до закінчення строку
передбаченої законом виплати
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.