Справа № 2а-0370/1170/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Справа №
9104/101818/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Коваля Р.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 17
травня 2011 року по справі за позовом
державного підприємства Міністерства
оборони України «Луцький ремонтний
завод «Мотор» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції,
Головного управління Державного
казначейства України у Волинській
області про стягнення бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість,-

В С Т А Н О В И В :

державне підприємство Міністерства
оборони України «Луцький ремонтний
завод «Мотор» звернулось в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції, Головного
управління Державного казначейства
України у Волинській області в якому
просило, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог(а.с.220-221)
стягнути з Державного бюджету України
бюджетну заборгованість з податку на
додану вартість у сумі 755 082,00 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 17 травня 2011
року позовні вимоги задоволено,
вирішено стягнути з Державного бюджету
України на користь Міністерства
оборони України «Луцький ремонтний
завод «Мотор» бюджетне відшкодування
податку на додану вартість у сумі 755082, 00
грн., вирішено стягнути з Державного
бюджету України на користь
Міністерства оборони України «Луцький
ремонтний завод «Мотор» судовий збір в
сумі 1700, 00 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, Луцька об'єднана
державна податкова інспекція
оскаржила його вт апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до п.1, п.3, п. 4 ст. 11 Закону
України «Про державку податкову службу
в Україні», Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
ДПА України 10.08.2005р. №327 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.08.2005р. за № 925/11205 та п
4.3 Методичних рекомендацій щодо
взаємодії між підрозділами органів
державної податкової служби при
організації та проведенні перевірок
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування ПДВ затвердженого
наказом ДПА України від 18.08.2008р. № 350,
при проведенні перевірки направлявся
запит на зустрічну перевірку основного
постачальника. Згідно п.5 Наказу ДПА
України від 12 листопада 2002 року № 538
«Щодо здійснення ефективного контролю
за правомірністю відшкодування з
бюджету сум ПДВ» проводяться зустрічні
перевірки основних постачальників ( до
виробника або імпортера товарів,робіт,
послуг).

При цьому апелянт зазначає, що бюджетне
відшкодування сум ПДВ проводиться
згідно вимог спільного Наказу № 451/501/132
від 03.08.2004р. «Про затвердження Порядку
взаємодії між органами державної
податкової служби України,
Міністерства фінансів України та
Державного казначейства України в
процесі відшкодування податку на
додану вартість за висновками органів
державної податкової служби України»,
який зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 04.08.2004 за № 971/9570. Так,
згідно вище зазначеного наказу
відшкодуванню з бюджету підлягає сума
податку на додану вартість по якій
наступив термін відшкодування,
виходячи з результатів завершених
документальних перевірок, включаючи
стовідсоткове проведення зустрічних
перевірок, по ланцюгу поставок товарів
(робіт, послуг) до виробника (імпортера).

Враховуючи викладене просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з- наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДП МОУ «Луцький ремонтний завод
«Мотор» 19 листопада та 17 грудня 2010 року
подав до Луцької ОДПІ податкові
декларації з ПДВ за жовтень та листопад
2010 року відповідно разом із
розрахунком бюджетного відшкодування
та заявою про відшкодування ПДВ на
рахунок платника у банку. Згідно з
декларацією за жовтень 2010 року
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку підлягає ПДВ у сумі 360
620,00 грн., а за листопад 2010 року - 440 196,00
грн. Луцькою ОДПІ проведено виїзні
позапланові перевірки ДП МОУ «Луцький
ремонтний завод «Мотор» з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування ПДВ на
рахунок платника у банку за вказані
періоди, про що складено довідку від 15
грудня 2010 року № 9512/23-3/08029701 «Про
результати позапланової перевірки ДП
МОУ «Луцький ремонтний завод «Мотор» з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ на
рахунок платника у банку за вересень та
жовтень 2010 року, яка виникла за рахунок
від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось у період з 01 серпня по 30
вересня 2010 року» та довідку від 31 січня
2011 року № 400/23-3/08029701 «Про результати
позапланової перевірки ДП МОУ «Луцький
ремонтний завод «Мотор» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ на
рахунок платника у банку за листопад 2010
року, яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось у
період з 01 по 31 жовтня 2010 року» У
висновках довідок зазначено, що
перевіркою буде підтверджено заявлену
підприємством суму бюджетного
відшкодування у декларації за жовтень
2010 року у сумі 360 020,00 грн. та за листопад
2010 року у сумі 440 196,00 грн. після
отримання результатів зустрічних
перевірок по ланцюгу до виробника.
Разом з тим, розбіжностей між даними
платника та даними перевірки щодо
достовірності нарахування суми ПДВ, що
підлягає бюджетному відшкодуванню за
вказаний період, не виявлено. Згідно
довідки позивача (а.с.222), витягу за
рахунком 64-11 (а.с.37), 01 березня 2011 року за
висновком Луцької ОДПІ від 28 лютого 2011
року № з Державного бюджету
України відшкодовано на рахунок
позивача ПДВ у сумі 45 734,00 грн. за
декларацією за листопад 2010 року.
Невідшкодованим залишається ПДВ за
декларацією за жовтень 2010 року у сумі 360
020,00 грн. та за листопад 2010 року - 394 462,00
грн., всього 755 082,00 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно врахував, що згідно з п.1.8 ст.1
Закону України «Про податок на додану
вартість» бюджетне відшкодування -
сума, що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету у зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом. Відповідно до п.п..7.7.1. п.7.7
ст.7 вказаного Закону сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду: при від'ємному
значенні цієї суми, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду. Згідно з пп.7.7.2 п.7.7
ст.7 цього ж Закону якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пп.7.7.1 цього пункту, має
від'ємне значення, то бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг);
залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду. За
правилами пп.7.7.4 п.7.7 ст.7 вказаного вище
Закону платник податку, який має право
на одержання бюджетного відшкодування
та прийняв рішення про повернення
повної суми бюджетного відшкодування,
подає відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації. При цьому, платник податку
в п'ятиденний термін після подання
декларації податковому органу подає
органу Державного казначейства
України копію декларації, з відміткою
податкового органу про її прийняття,
для ведення реєстру податкових
декларацій у розрізі платників. До
декларації додаються розрахунок суми
бюджетного відшкодування, копії
погашених податкових векселів
(податкових розписок), у разі їх
наявності.

У даній спірній ситуації судом
з'ясовано, що позивачем відповідно до
пп.7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» було
подано заяви про повернення суми
бюджетного відшкодування ПДВ.

Порядок та строки вчинення дій
податковим органом у зв'язку із
надходженням декларації та заяви про
повернення суми бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку визначено п.п.7.7.5 п.7.7. ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», а саме, протягом 30 днів,
наступних за днем отримання податкової
декларації, податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування. При
цьому судом першої інстанції правильно
враховано, що на підставі п.9 ч. 6 ст. 11-1
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні» органи державної
податкової служби проводять
позапланову виїзну перевірку, якщо
платником подано декларацію з
від'ємним значенням з ПДВ, яке
становить більше 100 тис. грн. Це ж
положення в подальшому закріплено в
п.п.78.1.8 ст.78 Податкового кодексу
України (ПК України), відповідно до
якого документальна позапланова
виїзна перевірка здійснюється якщо
платником подано декларацію, в якій
заявлено до відшкодування з бюджету
податок на додану вартість, за
наявності підстав для перевірки,
визначених у розділі V цього Кодексу,
та/або з від'ємним значенням з податку
на додану вартість, яке становить
більше 100 тис. грн. На цих підставах
податковим органом проведено виїзні
позапланові перевірки позивача з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ на
рахунок платника у банку за
вищезгадані періоди, за результатами
яких складені відповідні довідки від 15
грудня 2010 року та 31 січня 2011 року.

Згідно п.п.7.7.5 п.7.7. ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету. Відповідно до п.п.7.7.6 п.7.7 ст.7
цього ж Закону на підставі отриманого
висновку відповідного податкового
органу орган державного казначейства
надає платнику податку зазначену у ній
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів З бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу.

Пунктом 4 Порядку відшкодування
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України та
Головного управління Державного
казначейства України від 02 липня 1997
року № 209/72 у редакції наказу ДПА
України та Державного казначейства
України від 21 травня 2001 року №200/86,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 08 червня 2001 року за
№489/5680 та чинному до 21 січня 2011 року,
визначено порядок відшкодування ПДВ з
державного бюджету. Так відшкодування
ПДВ з бюджету здійснюється органами
Державного казначейства України (ДК
України) за висновками податкових
органів або за рішенням суду (п.п.4.1).
Висновки подаються не пізніше ніж за 5
робочих днів до закінчення терміну
відшкодування податку на додану
вартість, установленого чинним
законодавством. На підставі висновків
про відшкодування ПДВ органи
Державного казначейства України
протягом п'яти днів своїми платіжними
дорученнями перераховують кошти з
рахунку обліку доходів державного
бюджету на рахунок, указаний у висновку
чи рішенні суду. Умови дотримання
термінів відшкодування визначені п.6
Порядку, а саме, суми, не відшкодовані
платнику податку протягом визначених у
розділі 3 цього Порядку термінів,
вважаються бюджетною заборгованістю.
Платник податку має право в будь-який
момент після виникнення бюджетної
заборгованості звернутися до суду з
позовом про стягнення коштів бюджету
та притягнення до відповідальності
посадових осіб, винних у несвоєчасному
відшкодуванні надмірно сплачених
податків. З 21 січня 2011 року аналогічні
умови встановлено у пп.200.12, пп.200.13 ст.200
ПК України.

Судом першої інстанції у даній спірній
ситуації встановлено, що Луцькою ОДПІ в
порушення вище вказаних норм не було
надано до органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету на користь позивача за жовтень
2010 року у сумі 360 020,00 грн. та за листопад
2010 року у сумі 394 462,00 грн. Крім того 21
квітня 2011 року позивач звертався з
листом № 911 до Луцької ОДПІ з проханням
повідомити про причини
невідшкодування сум ПДВ, за якими минув
термін відшкодування. Згідно листа
Луцької ОДПІ від 21 квітня 2011 року №
9478/10/23-312 висновки не надано органу
державного казначейства у зв'язку із
проведенням зустрічних перевірок
основних постачальників позивача
згідно з Методичними рекомендаціями
щодо взаємодії між структурними
підрозділами органів державної
податкової служби України при
організації та проведенні перевірок
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування ПДВ, затвердженими
наказом ДПА України № 350 від 18 жовтня 2005
року та наказом ДПА України від 12
листопада 2002 року №538 «Щодо здійснення
ефективного контролю за правомірністю
відшкодування з бюджету сум ПДВ».

При цьому суд вірно зазначив, що
виконання вимог п.4.3, п.4.4 розділу 4
Методичних рекомендацій та п.5 наказу
ДПА України від 12 листопада 2002 року №538
органами державної податкової служби
має відбуватись у строки, визначені
п.7.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», оскільки зазначені
вище підзаконні нормативно-правові
акти розроблені у відповідності та на
виконання вимог зазначеного Закону.
Крім того, вказаний Закон не пов'язує
виникнення права покупця на отримання
бюджетного відшкодування з фактом
погодження суми бюджетного
відшкодування з ДПА України, а також з
обставиною підтвердження
контрагентами платника податку факту
сплати ПДВ до бюджету шляхом
проведення зустрічних перевірок у
строки, що прямо суперечать строкам,
визначеним пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Враховуючи зазначене суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку, що Закон України «Про податок
на додану вартість» не передбачає
проведення перевірки контрагентів
платника ПДВ по ланцюгу постачання до
виробника як обов'язкову умову
відшкодування ПДВ, а пов'язує
можливість отримання платником
податку бюджетного відшкодування ПДВ з
Державного бюджету України з фактичною
сплатою податку контрагенту платника в
ціні придбаних товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах.
Положення п.1.8 ст.1 Закону України «Про
податок на додану вартість» щодо
надмірної сплати податку, як
необхідної умови його повернення з
бюджету платникові, стосується саме
цього платника і сплати ним податку в
ціні товарів (послуг) їх
постачальникам. Якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи, і не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
разі, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.
Наведений закон не ставить таке право
платника у залежність від дотримання
вимог податкового законодавства
іншими суб'єктами господарювання.

Оскільки проведеними перевірками не
виявлено невідповідності при
формуванні бюджетного відшкодування
ПДВ у сумі 755 082,00 грн. за деклараціями за
жовтень-листопад 2010 року вимогам ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», то суд правильно вважав, що
позовні вимоги слід задовольнити.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції -
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 17 травня 2011
року по справі № 2а/0370/1170/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Р.Й. Коваль