Справа № 802/967/14-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/967/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В.

секретар судового засідання:
Александрова К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Бойка А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Держземагентства у
Вінницькій області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 06 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Держземагенства у Вінницькій області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії щодо передачі
в користування на правах оренди
строком на 50 років земельної ділянки
площею 9,7 га ,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з адміністративним позовом до
Головного управління Держземагенства
у Вінницькій області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії щодо передачі в користування на
правах оренди строком на 50 років
земельної ділянки площею 9,7 га.

Вінницьким окружним адміністративним
судом постановою від 06 травня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
головного управління Держземагенства
у Вінницькій області щодо відмови у
наданні в оренду ОСОБА_2 земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства та надання згоди на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки, переданої в оренду,
викладеної в листі № 31-2-0.3-495/2-14 від
20.01.2014 року. Зобов'язано головне
управління Держземагенства у
Вінницькій області повторно
розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.08.2013 року
про надання в оренду земельної ділянки
для ведення фермерського господарства
та надання згоди на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки,
переданої в оренду.

Не погодившись з ухваленим судом
першої інстанції рішенням Головне
управління Держземагенства у
Вінницькій області подало апеляційну
скаргу, в якій порушено питання про
скасування постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
06.05.2014 року та прийняття нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт вказує на
те, що оскаржена постанова суду першої
інстанції є упередженою, безпідставною
та незаконною і її потрібно скасувати
з підстав неповного з'ясування,
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважає
встановленими, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального та
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

До суду апеляційної інстанції в
судове засідання призначене на 18
червня 2014 року прибули: представник
відповідача, який доводи апеляційної
скарги підтримав в повному обсязі,
позивач та представник позивача, які
заперечили проти задоволення
апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які прибули до суду апеляційної
інстанції, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
рішення суду першої інстанції, колегія
суддів Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції
та знайшло своє підтвердження в ході
апеляційного розгляду справи, 20.08.2013
року голова фермерського господарства
"Україна" ОСОБА_2 звернулась до
головного управління Держземагенства
у Вінницькій області із письмовою
заявою про передачу в оренду строком на
50 років для ведення фермерського
господарства земельної ділянки
розміром 9,7 га, яка межує з північної
сторони з дорогою РШД, зі східної та
південної з землями Уланівської
сільської ради (пасовище запасу), з
півдня з землями СТзОВ ім.
Б.Хмельницького с. Тараски, з заходу з
землями ПАПФ "Дружба" с. Уланів,
Хмільницького району та надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки переданої в оренду (а.с. 51-53).

Листом від 20.01.2014 року головним
управлінням Держземагенства у
Вінницькій області відмовлено
позивачу у наданні земельної ділянки
розміром 9,7 га, яка межує з північної
сторони з дорогою РШД, зі східної та
південної з землями Уланівської
сільської ради (пасовище запасу), з
півдня з землями СТзОВ ім.
Б.Хмельницького с. Тараски, з заходу з
землями ПАПФ "Дружба" с. Уланів,
Хмільницького району. Свою відмову
відповідач мотивував тим, що надання
земельної ділянки діючому голові
фермерського господарства для
забезпечення діяльності останнього не
передбачено нормами чинного
законодавства. Разом із тим, позивачу
повідомлено, що він може реалізувати
своє право на набуття земельної
ділянки в оренду для ведення
фермерського господарства на
загальних підставах. Також зазначено,
що земельна ділянка може бути надана
лише за результатами проведення
земельних торгів (аукціонів) (а.с. 6).

Незгода позивача із вказаною відмовою
слугувала зверненню з цим позовом до
суду.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач, приймаючи оскаржуване
рішення, діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, відтак порушене
право позивача підлягає поновленню.

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Власне, за приписами частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
України "Про фермерське господарство"
для отримання (придбання) у власність
або в оренду земельної ділянки
державної власності з метою ведення
фермерського господарства громадяни
звертаються до відповідної районної
державної адміністрації. Для отримання
у власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення
фермерського господарства громадяни
звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і
місце розташування ділянки, кількість
членів фермерського господарства та
наявність у них права на безоплатне
одержання земельних ділянок у
власність, обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. До заяви додаються
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві, затверджується
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

За приписами частини 3 статті 7 Закону
України "Про фермерське господарство"
земельні ділянки для ведення
фермерського господарства передаються
громадянам України у власність і
надаються в оренду із земель державної
або комунальної власності.

Положеннями частини 4 статті 122
Земельного Кодексу України (далі - ЗК
України) унормовано, що центральний
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин та його територіальні органи
передають земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
25.01.2013 року № 40, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14.02.2013
року за № 260/22792, внесено зміни до
Положення про Головне управління
Держземагентства в області, яким
передбачено, що Головне управління
відповідно до покладених на нього
завдань зокрема: передає відповідно до
закону земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області.

Відповідно до положень статті124 ЗК
України, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки. Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
громадянам, юридичним особам,
визначеним частинами другою, третьою
статті 134 цього Кодексу, здійснюється в
порядку, встановленому статтею 123 цього
Кодексу.

Статтею 123 Земельного кодексу України
визначений порядок надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування. Надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
Міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення; формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об`єднання).

Надання у користування земельної
ділянки, зареєстрованої в Державному
земельному кадастрі відповідно до
Закону України «Про Державний
земельний кадастр», право власності на
яку зареєстровано у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, без
зміни її меж та цільового призначення
здійснюється без складення
документації із землеустрою.

Надання у користування земельної
ділянки в інших випадках здійснюється
на підставі документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). У такому разі розроблення
такої документації здійснюється на
підставі дозволу, наданого Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою Міністрів Автономної Республіки
Крим, органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування,
відповідно до повноважень, визначених
ст.122 цього Кодексу, крім випадків, коли
особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки у користування,
набуває право замовити розроблення
такої документації без надання такого
дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивач при
зверненні до Головного управління
Держземагенства у Вінницькій області з
заявою про надання в оренду земельної
ділянки розміром 9,7 га для ведення
фермерського господарства надано всі
необхідні передбаченні чинним
законодавством документи (а.с. 7-34).

За приписами частини 3 статті 123 КАС
України, відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, а також
генеральних планів населених пунктів,
іншої містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Стаття 134 ЗК України визначає
обов'язковість продажу земельних
ділянок державної чи комунальної
власності або прав на них на
конкурентних засадах (земельних
торгах). Так, у частині першій цієї
статті визначено, що земельні ділянки
державної чи комунальної власності або
права на них (оренда, суперфіцій,
емфітевзис), у тому числі з
розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті, яка
передбачає, що не підлягають продажу на
конкурентних засадах (земельних
торгах) земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
у разі, зокрема: розташування на
земельних ділянках об'єктів нерухомого
майна (будівель, споруд), що перебувають
у власності фізичних або юридичних
осіб; передачі громадянам земельних
ділянок для ведення фермерського
господарства, ведення особистого
селянського господарства, ведення
садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів, для
сінокосіння і випасання худоби, для
городництва; надання земельних ділянок
в інших випадках, визначених законом.

Згідно із статтею 135 ЗК України
земельні торги проводяться у формі
аукціону.

Відповідно до статті 136 ЗК України
органи державної влади, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим або органи
місцевого самоврядування,
уповноважені приймати рішення про
відчуження земельних ділянок
державної чи комунальної власності, у
тому числі разом з розташованими на них
об'єктами нерухомого майна (будівлями,
спорудами) державної або комунальної
власності, або прав на них (оренди,
суперфіцію, емфітевзису), визначають
перелік таких земельних ділянок для
продажу на земельних торгах окремими
лотами. Забороняється вносити до
зазначеного переліку призначені під
забудову земельні ділянки без
урахування у випадках, передбачених
законом, результатів громадського
обговорення містобудівного
обґрунтування розміщення об'єкта.
Добір земельних ділянок державної або
комунальної власності для формування
переліку, зазначеного в частині першій
цієї статті, здійснюється на підставі
затверджених містобудівної
документації та документації із
землеустрою, регіональних або місцевих
правил забудови. При доборі земельних
ділянок враховуються маркетингові
дослідження, інвестиційна
привабливість, звернення громадян та
юридичних осіб щодо намірів забудови.

з урахуванням системного аналізу
наведених вище норм, апеляційний суд
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про те, що отримавши
заяву позивача про надання в оренду
земельної ділянки розміром 9,7 га для
ведення фермерського господарства та
надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою, відповідач не
вчинив дії передбачені вимогами
чинного законодавства, таким чином
спірною відмовою, відповідач порушив
право позивача на отримання на правах
оренди земельної ділянки для ведення
фермерського господарства.

Частина третя статті 2 КАС України
встановлює, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Виходячи з встановлених обставин
справи та вищенаведених норм
законодавства України, апеляційний суд
дійшов висновку, що відповідач надаючи
позивачу відмову №31-2-0.3-495/2-14 від 20.01.2014,
діяв не на підставі, не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України, не обґрунтовано,
тобто без урахування усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що
в ході розгляду справи відповідачем не
доведено правомірність прийнятого
спірного рішення, в той час, як
позивачем доведено наявність обставин,
що обґрунтовують заявлені вимоги.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Згідно з частиною 1 статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З підстав наведеного вище, колегія
суддів Вінницького апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку, що суд першої інстанції при
ухваленні оскарженої постанови вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому відсутні підстави для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Держземагентства у
Вінницькій області залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 06
травня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
20 червня 2014 року .

Головуючий суддя
Боровицький О. А.

Судді
Граб Л.С.

Сапальова Т.В.