Справа № 2а-623/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Справа № 9104/26936/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області на постанову Дубровицького
районного суду Рівненської області від
06 грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
Рівненської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
державної та додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 22.11.2010 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
Рівненської області в якому просила
визнати дії відповідача протиправними,
зобов'язати останнього здійснити
перерахунок та виплатити державну та
додаткову пенсію у відповідності до
вимог ч. 4 ст. 54 ст. 50 ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
державну пенсію у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком виходячи з
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» починаючи з
01.04.2007 року, з урахуванням фактично
виплачених сум пенсій протягом
вказаного часу, звернути до негайного
виконання постанову за один місяць.

Постановою Дубровицького районного
суду Рівненської області від 06 грудня
2010 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження), позов
задоволено частково, визнано
неправомірною відмову відповідача,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області провести
перерахунок та виплату позивачу
державної пенсії відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 75% від мінімальної пенсії за
віком з 01.03.2010 року за виключенням сум
фактично проведеної виплати, в решті
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у всіх
випадках розміри пенсії для інвалідів
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою не можуть
бути нижчими, зокрема по ІІ групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком, а відповідно до ч. 1 ст. 50 вище
згаданого закону, віднесеним до 1
категорії, інвалідам ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.
Однак, судом першої інстанції не
враховано, що вказані норми були
змінено Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008рік та внесення
змін до деяких інших законодавчих
актів України». Після визнання 22.05.2008
року цих змін неконституційними
нормативні акти щодо відновлення дії ч.
4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
чинній до внесення змін не приймалися,
а порядок обчислення пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, залишився
неврегульованим.

Також апелянт вказує, що згідно з п. 7 ст.
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» порядок обчислення пенсії
по інвалідності, яка настала внаслідок
каліцтва чи захворювання внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
визначається Кабінетом Міністрів
України. Згідно ст. 63 даного закону
фінансування витрат пов'язаного з
реалізацією цього закону здійснюється
за рахунок Державного бюджету.
Відповідно до ст. 67 - конкретні розміри
всіх доплат, пенсій, компенсацій
підвищується Кабінетом Міністрів
України.

Враховуючи вказані обставини, апелянт
вважає, що з 22.05.2008 року нарахування
пенсій для інвалідів щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, здійснюється відповідно
до постанова Кабінету Міністрів
України №530 від 28 травня 2008 року «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорії громадян» з урахуванням норм
постанови Кабінету Міністрів України
від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян».

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким у задоволені позову відмовити в
відмовити в повному обсязі.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є постраждалою від наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, має ІІ групу інвалідності
внаслідок захворювання, пов'язаного з
наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС довічно.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно зазначив, що згідно ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком, у відповідності до ст.
50 даного закону особам, віднесеним до 1
категорії, зокрема інвалідам ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.
Однак, позивачу як державна так і
додаткова пенсія нараховувалась та
виплачувалась без урахування вимог
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Крім того суд першої інстанції
правильно врахував, що основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення, визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Відмова відповідача у
здійсненні перерахунку пенсії
позивачці є незаконною, оскільки з ст.
ст.18, 19 Закону України «Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії» вбачається, що
виключно законами України
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком. Законами України з
метою надання соціальної підтримки
населенню України в цілому та окремим
категоріям громадян встановлюються
державні гарантії щодо рівня життя
населення, що постраждало внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС.

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходив з
пріоритетності законів над
підзаконними актами при визначенні
розміру пенсій учасникам ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС, а відтак
вірно вважав, що застосуванню
підлягають ч.1 ст.50 та ч.4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанови Кабінету Міністрів
України, які звужують обсяг
встановлених законом прав.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно вважав, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок позивачу основної
державної пенсії відповідно до вимог ч.
4 ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до вимог ч.1 ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Однак, розглядаючи спір, суд першої
інстанції не застосував вимоги ч. 2 ст. 99
КАС України згідно якої для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вище викладене, приймаючи
до уваги дату звернення позивача до
суду із розглядуваним позовом (22.11.2010
року), відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 01.04.2007 року
по 21.05.2010 року включно слід залишити без
розгляду.

Стосовно решти позовних вимог, то
колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню починаючи з
22.05.2010 року.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області задовольнити частково,
скасувати постанову Дубровицького
районного суду Рівненської області від
06 грудня 2010 року у справі № 2а-623/10.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області щодо нездійснення
перерахунку та виплати ОСОБА_1
додаткової пенсії згідно ст. 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та основну пенсію згідно ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області здійснювати
перерахунок та виплачувати ОСОБА_1,
основну пенсію в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком згідно ст.
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткову пенсію в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком
згідно ст. 50 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 22 травня 2010
року і до виникнення обставин, з якими
закон пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01.04.2007 року
по 21.05.2010 року включно залишити без
розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин