Справа № 805/5509/14
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 р.
Справа № 805/5509/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Лазарєва В.В., розглянувши в порядку
письмового адміністративну справу за
позовом прокурора Першотравневого
району Донецької області до відділу
державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції про визнання протиправним та
скасування рішення № 1324 від 31.03.2014 року,
визнання протиправним та скасування
постанов від 04.03.2014 року № 41225516, № 41225167,
-

В С Т А Н О
В И В:

У квітні 2014 року прокурор
Першотравневого району Донецької
області звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до відділу державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управління юстиції (далі -
ВДВС) про визнання протиправним та
скасування рішення № 1324 від 31.03.2014 року,
визнання протиправними та скасування
постанов від 04.03.2014 року № 41225516, № 41225167.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 12.03.2014 року прокуратурою
Першотравневого району проведено
перевірку додержання вимог Закону
України «Про виконавче провадження»
при виконанні судових рішень, у відділі
державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції.

Під час зазначеної перевірки
встановлено, що 04.03.2014 року державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управляння юстиції ОСОБА_1
винесено постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
двох виконавчих листів про стягнення з
ОСОБА_2 на користь Маріупольського
комунального закладу міськлікарні
суми у розмірі 1466,33 грн. та 2361,64 грн. на
користь Артемівської центральної
районної лікарні.

12.03.2014 прокурором Першотравневого
району до відділу державної виконавчої
служби Першотравневого районного
управління юстиції внесено подання в
порядку ст. 23 Закону України «Про
прокуратуру», вимогами якого було
усунути причини та умови, які сприяли
порушенням Закону України «Про
виконавче провадження», скасувати
постанови державного виконавця про
повернення виконавчого провадження
стягувачеві від 04.03.2014 року по
виконавчим провадженням № 41225516 та №
41225167, та вирішити питання про
дисциплінарну відповідальність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції ОСОБА_1

31.03.2014 року до прокуратури
Першотравневого району надійшло
рішення відповідача від 31.03.2014 року про
відхилення подання прокурора
Першотравневого району від 12.03.2014 року.
Позивач, посилаючись на приписи ст.ст. 1,
20, 21, 23 Закону України «Про прокуратуру»
та вимоги Закону України «Про
виконавче провадження» вважає
вищевказані рішення ВДВС
протиправними.

У зв'язку з чим позивач, в порядку
статті 23 Закону України «Про
прокуратуру», звернувся до суду із
даним позовом, в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення
виконуючого обов'язки начальника
відділу державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції № 1324 від 31.03.2014 року «Про
відхилення подання № 423вих-14 від 12.03.2014
року в цілому» та визнати
протиправними та скасувати постанови
ВДВС від 04.03.2014 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві по
виконавчим провадженням № 41225516, №
41225167.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. 02.06.2014 року через
канцелярію до суду надійшла заява про
розгляд справи без участі представника
позивача.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. 02.06.2014 року надав
заперечення на позов, в яких зазначив,
що законодавством до повноважень
прокуратури України не віднесено
нагляд за законністю виконавчого
провадження у цивільних, господарських
та адміністративних справах. Такий
нагляд поширюється лише на виконання
судових рішень у кримінальних справах,
які пов'язані із обмеженням особистої
свободи громадян. На підставі
зазначеного просив відмовити у
задоволенні позову

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов та
заперечення проти нього, дослідивши
докази наявні в матеріалах справи, суд
встановив наступне.

11.12.2013 року постановами ВДВС
Першотравневого РУЮ (а.с. 17, 33) відкрито
виконавчі провадження № 41225516 з
примусового виконання виконавчого
листа № 1/241/19/2013, виданого
16.09.2013 року Першотравневим районним
судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь
Артемівської центральної районної
лікарні 2361,64 грн. та № 41225167 з
примусового виконання виконавчого
листа № 1/241/19/2013, виданого 16.09.2013 року
Першотравневим районним судом про
стягнення з ОСОБА_2 на користь
Маріупольського комунального закладу
міськлікарня ЛШМД суми у розмірі 1466,33
грн.

31 січня 2014 року, державним виконавцем
ВДВС Першотравневого РУЮ приєднано
вищевказані виконавчі провадження до
зведеного виконавчого провадження №
41824194 (а.с. 25, 36).

Постановами державного виконавця ВДВС
Першотравневого РУЮ від 04 березня 2014
року виведено виконавче провадження №
41225516 та № 41225167 із зведеного
виконавчого провадження № 41824194.

04 березня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Першотравневого РУЮ у
вищевказаних виконавчих провадженнях
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві у
зв'язку з відсутністю майна на яке
можливо звернути стягнення (а.с. 32, 40).

12 березня 2014 року прокуратурою
Першотравневого району Донецької
області винесено постанову про
проведення перевірки виконання Закону
України «Про виконавче провадження» з
боку відповідача з примусового
виконання виконавчого листа
№ 1/241/19/2013 у межах виконавчих
проваджень № 41225516 та № 41225167.

За результатами проведеної перевірки
прокуратурою Першотравневого району
Донецької області було внесено подання
№ 423 вих-14 від 12.03.2014 року про усунення
порушень Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якого від
відділу державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції вимагалось: прийняти заходи
усунення порушень Закону України «Про
виконавче провадження» та причини і
умови, що їм сприяли, скасувати
постанови державного виконавця про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 04.03.2014 року по
виконавчим провадженням №
41225516, № 41225167, вирішити питання про
дисциплінарну відповідальність
державного виконавця ВДВС
Першотравневого РУЮ Серебрянської А.В.,
про результати розгляду подання
повідомити прокуратуру району у
десятиденний строк (а.с. 11-12).

Відділ державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції прийняв рішення від 31 березня
2014 року № 1324 про відхилення
вищевказаного подання прокурора
Першотравневого району Донецької
області із посиланням на відсутність у
прокуратури повноважень щодо нагляду
за законністю виконавчого провадження
у кримінальних справах, відкритого за
виконавчими листами про стягнення з
ОСОБА_2 сум на лікування потерпілої від
злочину.

Прокурор Першотравневого району
Донецької області, керуючись ст. 23
Закону України «Про прокуратуру»,
звернувся до суду із даним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірне рішення
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, у
відповідності до приписів якої у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про
прокуратуру» при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право:

1) безперешкодно за посвідченням, що
підтверджує займану посаду, входити у
приміщення органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
військових частин, підприємств,
установ та організацій незалежно від
форм власності без особливих
перепусток, де такі запроваджено.
Отримання від Центрального
депозитарію цінних паперів,
Національного банку України та
депозитарних установ інформації, що
міститься у системі депозитарного
обліку цінних паперів, здійснюється в
порядку та обсязі, встановлених
Законом України "Про депозитарну
систему України";

2) витребовувати від органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, військових частин,
державних підприємств, установ та
організацій рішення, розпорядження,
інструкції, накази та інші акти і
документи, одержувати інформацію про
стан законності і заходи щодо її
забезпечення, мати доступ до
відповідних інформаційних баз даних
державних органів;

3) вимагати від керівників та
колегіальних органів проведення
перевірок, ревізій діяльності
підпорядкованих і підконтрольних
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, а також
виділення спеціалістів для проведення
перевірок, відомчих і позавідомчих
експертиз;

4) мати доступ до документів і
матеріалів, необхідних для проведення
перевірки, у тому числі за письмовою
вимогою, і таких, що містять комерційну
таємницю або інформацію з обмеженим
доступом. Письмово вимагати подання в
прокуратуру у визначений ним розумний
строк зазначених документів та
матеріалів, видачі необхідних довідок,
у тому числі щодо операцій і рахунків
юридичних осіб та інших організацій,
для вирішення питань, пов'язаних з
перевіркою. Отримання від банків
інформації, яка містить банківську
таємницю, здійснюється у порядку та
обсязі, встановлених Законом України
"Про банки і банківську діяльність";

5) отримувати від посадових та
службових осіб і громадян усні або
письмові пояснення, в тому числі шляхом
виклику відповідної особи до органу
прокуратури.

При виявленні порушень закону прокурор
у межах своєї компетенції має право:

1) вносити подання;

2) у встановленому законом порядку
ініціювати притягнення особи до
дисциплінарної, адміністративної
відповідальності, складати протокол
про адміністративне правопорушення та
починати досудове розслідування;

3) звертатися до суду в передбачених
законом випадках.

Статтею 23 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що подання -
це акт реагування прокурора на
виявлені порушення закону з вимогою
(вимогами) щодо:

1) усунення порушень закону, причин та
умов, що їм сприяли;

2) притягнення осіб до передбаченої
законом відповідальності;

3) відшкодування шкоди;

4) скасування нормативно-правового
акта, окремих його частин або
приведення його у відповідність із
законом;

5) припинення незаконних дій чи
бездіяльності посадових і службових
осіб.

Подання може бути внесено
Прем'єр-міністру України, Кабінету
Міністрів України, Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
міністерствам та іншим центральним і
місцевим органам виконавчої влади,
органам місцевого самоврядування,
військовим частинам, громадським
об'єднанням, органам державного
нагляду (контролю), посадовим і
службовим особам цих органів,
підприємствам, установам та
організаціям незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичним особам -
підприємцям.

Відповідний прокурор має бути
повідомлений про результати розгляду
подання та вжиті заходи у визначений
ним строк, що обчислюється з дня
отримання подання та не може бути
меншим 10 днів.

Колегіальний орган, якому внесено
подання, повідомляє про день його
розгляду прокурору, який вправі
особисто взяти участь у засіданні
цього органу.

У разі відхилення подання в цілому чи
частково або неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання, а
також якщо подання не вносилося,
прокурор може звернутися до суду щодо:

1) визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині;

2) визнання протиправним рішення чи
окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень;

3) визнання протиправними дій чи
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії або утриматися від вчинення
певних дій.

Пунктом 4 статті 121 Конституції України
на прокуратуру України покладається
нагляд за додержанням законів при
виконанні судових рішень у
кримінальних справах, а також при
застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

Предметом такого нагляду, згідно з
частиною 1 статті 44 Закону України «Про
прокуратуру» є додержання законності
під час перебування осіб у місцях
тримання затриманих, попереднього
ув'язнення, в установах виконання
покарань, інших установах, що виконують
покарання або заходи примусового
характеру, які призначаються судом,
додержання встановленого
кримінально-виконавчим законодавством
порядку та умов тримання або
відбування покарання особами у цих
установах, їх прав і виконання ними
своїх обов'язків.

Крім того, за правилами статті 22
Кримінально-виконавчого кодексу
України прокурорський нагляд за
додержанням законів при виконанні
кримінальних покарань здійснюється
Генеральним прокурором України і
підпорядкованими йому прокурорами
відповідно до Закону України «Про
прокуратуру» в органах і установах
виконання покарань, тоді як ДВС не
належить до органів і установ
виконання покарань, перелік яких
визначений у частинах першій, другій
статті 11 названого Кодексу.

Порядок здійснення контролю за
законністю виконавчого провадження та
виключний перелік посадових осіб, які
мають право проводити перевірку
законності виконавчого провадження та
витребовувати їх з відповідного органу
державної виконавчої служби,
закріплено у ст. ст. 83, 84, 85, 86 Закону
України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 7 ст. 83 зазначеного Закону
забороняється втручання інших
державних або недержавних органів та
їх посадових осіб у виконавче
провадження, крім випадків,
передбачених цим Законом. Виїмка
документа виконавчого провадження
здійснюється виключно за рішенням
суду. При проведенні виїмки оригіналу
виконавчого документа чи виконавчого
провадження суд у своєму рішенні
зазначає про зупинення виконавчого
провадження.

Таким чином, існування встановленої
спеціальним нормативним актом
заборони втручання у виконавче
провадження, нівелює посилання
прокуратури на положення ст. 1 Закону
України «Про прокуратуру», в частині
повноважень щодо здійснення
прокурорського нагляду за додержанням
та застосуванням Законів, в тому числі
і органами ДВС в рамках здійснення
виконавчих проваджень.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що чинним законодавством до
повноважень прокуратури України не
віднесено нагляд за законністю
виконавчого провадження у
кримінальних справах, відкритого за
виконавчими листами про стягнення сум,
штрафів, конфіскацію майна як видів
кримінального покарання та судових
витрат на користь держави. Такий нагляд
поширюється лише на виконання судових
рішень у кримінальних справах, які
пов'язані із обмеженням особистої
свободи громадян.

Крім того, у Законі України «Про
виконавче провадження» поняття
«виконавче провадження» розуміється
як завершальна стадія судового
провадження (стаття 1). Наведене
узгоджується із практикою
Європейського суду з прав людини щодо
застосування статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка гарантує право на
справедливий суд. Так, у справі
«Горнсбі проти Греції» (Саse of Hornsby v.
Gгеесе) названий суд у своєму рішенні
від 19.03.1997 зазначив, що для цілей статті
6 Конвенції виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як складова частина
«судового розгляду».

При цьому Закон N 1789-XII, як і інші джерела
національного законодавства України,
не наділяє прокуратуру повноваженнями
щодо нагляду за додержанням і
застосуванням законів у ході судового
провадження.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Верховного Суду України з
даних правовідносин, викладеною в
постанові Верховного Суду України від
21.02.2011 № 21-10а11, з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Також, відповідну правову позицію
викладено у рішенні Вищого
адміністративного суду України від 20
березня 2014 року у справі № К/800/60544/13 та
рішенні від 02 липня 2013 року у справі №
К/9991/85374/11.

З урахування вищенаведеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
прокурора Першотравневого району
Донецької області до відділу державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управління юстиції про
визнання протиправним та скасування
рішення № 1324 від 31.03.2014 року, є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправним та скасування постанов
від 04.03.2014 року № 41225516, № 41225167 суд
зазначає наступне.

У відповідності до преамбули Закону
України «Про виконавче провадження» №
606-XIV від 21 квітня 1999 року (із змінами та
доповненнями) (далі - Закон № 606), цей
Закон визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Статтею 1 Закону № 606 встановлено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

У відповідності до положень ст. 17
зазначеного Закону, примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом, зокрема,
виконавчих листів, що видаються судами,
рішень інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу.

Відповідно до статей 6, 11 Закону № 606, п.
2.1. Інструкції з організації
примусового виконання рішень, що
затверджена Наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі -
Інструкція № 512), державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними. Згідно частині 2
вказаної статті про наявність
обставин, зазначених у частині першій
цієї статті, державний виконавець
складає акт.

Отже, вищенаведена норма чинного
законодавства надає право державному
виконавчу повернути виконавчий
документ стягувачу за відсутності у
боржника майна, на яке може бути
звернуто стягнення та якщо державним
виконавцем здійсненні всі, передбачені
Законом № 606, заходи щодо розшуку
такого майна, які виявилися
безрезультатними.

Наявні в матеріалах справи документи
виконавчого провадження, а саме: лист
відділу Держземагентства у
Першотравневому районі Донецької
області про відсутність
зареєстрованих земельних ділянок у
Державному земельному кадастрі,
інформація ЦНППВАЗ з обслуговування
Володарського та Першотравневого
районів про відсутність
зареєстрованих транспортних засобів в
базі даних «РПС ДАІ», інформаційна
довідки з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, інформація з
Державної податкової служби України
про відсутність рахунків, відкритих у
банках та інших фінансових установах,
відповідь № від 19 грудня 2013 року
про відсутність інформації щодо сум
доходу, нарахованого (сплаченого)
податковим агентом на користь
платників податку, акт державного
виконавця від 14 січня 2014 року про
відсутність майна за адресою
проживання боржника, а також,
повідомлення Державної інспекції
сільського господарства в Донецькій
області про відсутність
сільськогосподарського транспорту,
дійсно свідчать про відсутність у
боржника майна, на яке може бути
звернуто стягнення.

З урахуванням встановлених обставин,
які свідчать про відсутність в
боржника майна, на яке може бути
звернуто стягнення, та приймаючи до
уваги, що з боку відповідача були
здійснені всі передбачені Законом
заходи щодо розшуку такого майна, суд
дійшов висновку про наявність у
відповідача законних підстав для
повернення виконавчих документів
стягувачеві.

Таким чином, суд вважає, що оскаржувані
постанови ВДВС від 04.03.2014 року
№ 41225516, № 41225167 про повернення
виконавчих документів стягувачеві,
прийняті відповідачем на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
прокурора Першотравневого району
Донецької області до відділу державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управління юстиції про
визнання протиправним та скасування
рішення № 1324 від 31.03.2014 року, визнання
протиправним та скасування постанов
від 04.03.2014 року № 41225516, № 41225167, є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 158, 159, 160, 161,
162, 163, 164, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т
А Н О В И В:

У задоволенні позову прокурора
Першотравневого району Донецької
області до відділу державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управління юстиції про
визнання протиправним та скасування
рішення № 1324 від 31.03.2014 року, визнання
протиправним та скасування постанов
від 04.03.2014 року № 41225516, № 41225167 -
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Лазарєв В.В.