Справа № 815/3079/14
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3079/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо
Н.В.,

за участю секретаря
Музики І.О.

за участю сторін:

представника позивача: Міщенко А.Л.
(згідно довіреності)

представника відповідача: Мартинюк О.В.
(згідно довіреності)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Одеського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Горяц-Т» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
призначених для працевлаштування
інвалідів у 2013 році

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов
адміністративний позов Одеського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів, за
результатом якого позивач просить
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Горяц-Т», вул.
Балківська, 124/1, м. Одеса, , р/р 4101, МФО 328823, філія «ОРУ»
банку «Фінанси та кредит», на користь
Одеського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
рахунок управління Державної
казначейської служби України в
Одеській областіБанк ГУ ДКСУ в
Одеській області, одержувач - УДКСУ в
Малиновському районі, МФО-828011,
р/р-0007, код ЄДРПОУ -37607526, суму
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 році у
розмірі 46 493,88 грн. та пеню за порушення
встановлених законодавством термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 302,61 грн.,
обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
наступними доводами.

Як зазначає позивач, згідно
«Звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» за 2013 рік,
наданому до відділення Фонду
соціального захисту інвалідів,
середньооблікова чисельність штатних
працівників на ТОВ «Горяц-Т» склала 196
осіб.

У відповідності з нормативом
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів,
відповідач повинен був створити 8
робочих місць, проте норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів
не було виконано, оскільки відповідно
до наданого відділенню фонду звіту,
середньооблікова чисельність штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність на ТОВ «Горяц-Т» -
дорівнює 6.

При здійсненні розрахунку
адміністративно-господарських санкцій
за 2013 рік, відділення фонду, керуючись
Інструкцією щодо заповнення форми №
10-ПІ поштова-річна «Звіт про зайнятість
та працевлаштування інвалідів»,
затвердженою Наказом Мінпраці України
10.02.2007 року № 42 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 13.02.007
року за № 117/13384, встановило, що на
підприємстві протягом 2013 року
працювали інваліди: ОСОБА_3 (12 міс.) +
ОСОБА_4 (12 міс.) + ОСОБА_5 (5 міс.) + ОСОБА_6 (12
міс.) + ОСОБА_7 (2 міс.) + ОСОБА_8 (12 міс.) +
ОСОБА_9 (6 міс.) + ОСОБА_10 (5 міс.) + ОСОБА_11 (5
міс.) : 12 місяців = 5,91(осіб) ~ 6 осіб.

Таким чином, шляхом вирахування,
позивач встановив, що товариством
відповідача, відповідно до чинного
законодавства, норматив робочих місць
по працевлаштуванню інвалідів
протягом звітного 2013 року - не виконано.

Згідно положень ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації,
громадські організації інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньорічної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у ому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб. розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до розрахунку суми
адміністративно-господарських санкцій
сума відрахувань за 2 нестворених
робочих місця становить 46 493, 88 грн.
(середньорічна заробітна плата 4 556, 40:
196= 23 246, 94 грн. ).

Сума
адміністративно-господарських санкцій
дорівнює 23 246,94х2=46 493, 88 грн.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулось порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону.

Позивач зазначає, що всупереч ст.
20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», відповідач в строк до 15
квітня 2014 року,
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів
не сплатив, у зв'язку з чим була
нарахована пеня за 21 день прострочення
сплати у розмірі 302,61 грн., та прийнято
рішення щодо звернення до суду з
зазначеним адміністративним позовом.

В ході судового розгляду справи
представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити.

Відповідач, ТОВ «Горяц-Т»,
заявлені позовні вимоги не визнав, в
задоволенні їх просив відмовити,
наполягаючи на відсутності в свої діях
правопорушення, яке надає підстави для
нарахування
адміністративно-господарських
санкцій, підтримуючи доводи, викладені
в письмових запереченнях, долучених до
матеріалів справи. Представник
відповідача, в ході судового розгляду
справи суду пояснив, що товариство у 2013
році створило робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
систематично інформувало орган
державної служби зайнятості про
наявність вільних робочих місць та
систематично інформувало орган
державної служби зайнятості про
наявність вільних робочих місць для
працевлаштування інвалідів. Службою
зайнятості інваліди для
працевлаштування не направлялись,
таким чином, товариство виконало
вимоги законодавства щодо створення
робочих місць, обов'язок самостійного
пошуку інвалідів для працевлаштування
- законом не встановлений, у зв'язку з
чим підстав для застосування до
товариства
адміністративно-господарських санкцій
не має.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
наступного висновку.

Основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні, гарантії їх
рівності з усіма іншими громадянами,
можливості для участі в економічній,
політичній і соціальній сферах життя
суспільства, створення необхідних
умов, які дають можливість інвалідам
ефективно реалізувати права та свободи
людини та вести повноцінний спосіб
життя згідно з індивідуальними
можливостями, передбачені Законом
України від 21.03.1991, № 875-XII «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні».

Відповідно до положень ст. 18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів», забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця
здійснюється переважно на
підприємстві, де настала інвалідність,
з урахуванням побажань інваліда,
наявних у нього професійних навичок і
знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 9 ст.
19 Закону України № 875-ХІІ від 21.03.1991
року, для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, в яких за
основним місцем роботи працює 8 і
більше осіб, реєструються у
відповідних відділеннях Фонду
соціального захисту інвалідів за своїм
місцезнаходженням і щороку подають цим
відділенням звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів.

Згідно положень ч. 1 ст. 20 Закону
України № 875-ХІІ, підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Судом встановлено, що на
підприємстві протягом 2013 року
працювали 9 інвалідів, (ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11). Факт подачі
відповідачем звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 20013 рік»
позивач не оспорює.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 20
Закону України «Про зайнятість
населення», підприємства, установи і
організації незалежно від форми
власності реєструються у місцевих
центрах зайнятості як платники збору
до Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі, призначених
для працевлаштування інвалідів.

Судом встановлено, що ТОВ
«Горяц-Т» інформувало Одеський міський
центр зайнятості про наявність вільних
робочих місць для інвалідів, подаючи
звіти форми 3-ПН за січень, лютий,
березень, квітень, травень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад та грудень 2013 року, але жодної
особи від центра зайнятості до
товариства направлено не було.

З урахуванням викладеного, суд
погоджується з доводами позивача, що на
підприємство покладається обов'язок
щодо створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, у межах
відповідного нормативу та надання
щорічно до відділень Фонду
соціального захисту інвалідів
звітності про середньооблікову
чисельність штатних працівників
облікового складу та про кількість
працюючих інвалідів, а також
інформування державної служби
зайнятості про вільні робочі місця та
вакантні посади, на яких може
використовуватися праця інвалідів.

Доводи представника позивача, що
працевлаштування передбачає не лише
створення робочого місця, а й пошук
особи якою його можна заповнити, є
оціночним судженням, що не ґрунтується
на вимогах чинного законодавства, яке
чітко визначає коло вповноважених
суб'єктів проводити рекрутацію кадрів
з особливими потребами.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що заявлені позовні вимоги, є
необґрунтованими, не доведеними тому
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 17, 19, 70, 71 86,
159-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні
адміністративного позову Одеського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Горяц-Т» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
призначених для працевлаштування
інвалідів у 2013 році.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 17.06.2014 року.

Суддя
Н.В.Бжассо

Відмовити у задоволенні
адміністративного позову Одеського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Горяц-Т» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
призначених для працевлаштування
інвалідів у 2013 році.

17 червня 2014 року.