Справа № 2а/0370/1328/12
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 червня 2014 року
м. Київ
К/800/31847/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Ліпський Д.В. розглянувши
касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Ковелі
Волинської області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 18 травня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 травня 2014 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Ковелі
Волинської області про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, відповідач подав
касаційну скаргу до Вищого
адміністративного суду України.

З матеріалів касаційної скарги видно,
що постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 18 травня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Ковелі
Волинської області на користь
управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області витрати на виплату
та доставку пенсій, призначених по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за період з березня 2011
року по березень 2012 року включно у
розмірі 20416,34 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суди виходили з
наступного.

Частиною 4 статті 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування передбачено,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Відповідно до статей 21,28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійних
захворювань» Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодувати шкоду, яка заподіяна
працівнику внаслідок ушкодження його
здоров'я або у випадку його смерті при
настанні страхового випадку,
виплачуючи йому або особам, що
знаходилися на його утриманні, пенсію з
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві чи професійного
захворювання та пенсію у зв'язку з
утратою годувальника, що помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 2 статті 7 Прикінцевих положень
Закону України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (набрав чинності 01
квітня 2001 року) передбачено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
продовжують отримувати належні
виплати та соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в подальшому
відбуваються відповідні розрахунки.

Аналогічна норма передбачена статтею
24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Крім того, частиною 2 статті 2 вказаного
Закону передбачено, що особи, право
яких на отримання відшкодування шкоди
раніше було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Згідно з пунктом 3 розділу XI Прикінцеві
положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Відповідно до абзаців 3,7 пункту 3
розділу XI вказаного Закону вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Стаття 1 Угоди про гарантії прав
громадян держав учасниць СНД у сфері
пенсійного забезпечення від 13 грудня
1992 року передбачено, що пенсійне
забезпечення громадян держав учасниць
даної угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають. Відповідно до ст. 3 вказаної
Угоди всі витрати, пов'язані зі
здійсненням пенсійного забезпечення
за даною угодою, несе держава, яка надає
забезпечення. За змістом цієї норми
взаємні розрахунки між державами
можуть проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, судами правильно
зазначено, що страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України відшкодувати останньому
витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті
214 КАС України, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного
провадження у справі якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Враховуючи те, що касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи, то
правові підстави для відкриття
касаційного провадження відсутні.

Керуючись ст. 211, 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Відділенню виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Ковелі
Волинської області у відкритті
касаційного провадження на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 18 травня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 травня 2014 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Ковелі
Волинської області про стягнення
заборгованості.

Копію касаційної скарги та додані до
неї документи повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Д.В. Ліпський

Суддя
Д.В.
Ліпський