Справа № 667/1637/14-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 667/1637/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Іванцова Н.К.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Федусика А.Г.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
м.Херсоні та Головного управління
Державної казначейської служби
України в Херсонській області на
постанову Комсомольського районного
суду м.Херсона від 20 березня 2014р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м.Херсоні про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

06.03.2014р. ОСОБА_2 звернулась з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м.Херсоні (далі - управління ПФУ) про
визнання неправомірною відмову у
врахуванні інших видів виплат, на які
нараховані та з яких утримані страхові
внески до Пенсійного фонду України за
останні 24 календарних місяці роботи
перед зверненням за пенсією та
зобов'язати управління ПФУ здійснити
розрахунок пенсії з 29.08.13р. з
урахуванням інших видів виплат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вона отримує пенсію в управлінні ПФУ на
підставі Закону України «Про державну
службу». 24.01.2014р. ДПІ у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів в
Херсонській області їй видано довідку
№ 12/21-03 про складові заробітної плати,
що подаються для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу». Відмова відповідача,
викладена у рішення № 4 від -6.02.2014р.,
мотивована тим, що постановою Кабінету
Міністрів України від 31.05.2000р. № 865 «Про
деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії» визначений
виключний перелік складових
заробітної плати, на підставі яких
здійснюється призначення або
перерахунок пенсій державних
службовців. До зазначеного переліку не
входять такі виплати, як індексація,
матеріальна допомога на оздоровлення
та матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань. Вважаючи
зазначене рішення протиправним,
позивач просила його скасувати та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії з врахуванням інших
виплат по довідці про заробітну плату
від 24.01.2014р. № 12/21-03.

Відповідач заперечував проти позову,
посилаючись на дотримання ним
законодавства України, яким
встановлюються умови пенсійного
забезпечення державних службовців, в
зв'язку з чим просив у позові відмовити.

Постановою Комсомольського районного
суду м.Херсона від 20 березня 2014р.
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі. Визнані дії управління ПФУ по
відмові ОСОБА_2 у перерахунку пенсії з
врахуванням інших виплат протиправним
та скасований протокол № 4 від 06.02.2014р.
Зобов'язано управління ПФУ здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 по довідці №
12/21-03 від 24.01.2014р., яка видана ДПІ в
м.Херсоні, з врахуванням інших виплат,
починаючи з 29.08.2013р. Крім того,
приймаючи рішення на користь позивача,
суд першої інстанції зобов'язав ГУ ДКСУ
в Херсонській області стягнути з
Державного бюджету шляхом безспірного
списання з рахунку управління ПФУ
судові витрати на користь ОСОБА_2 в
розмірі 1273 грн., які складаються з
витрат на оплату судового збору - 73,08
грн., та витрат на правову допомогу в
розмірі 1200 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням в
частині стягнення судових витрат з
Державного бюджету України, ГУ ДКСУ в
Херсонській області подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просило постанову суду в частині
стягнення судових витрат на правову
допомогу в розмірі 1200 грн. скасувати.

Управління ПФУ також подало апеляційну
скаргу на постанову суду першої
інстанції, в якій ставить питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального права, та просило
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог.

В зв'язку із відсутністю від всіх осіб,
які беруть участь у справі, заяв про
слухання справи за їх участю,
відповідно п.1 ч. 1 ст. 197 КАС України,
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на
обліку в управлінні ПФУ та отримує
пенсію за віком на підставі Закону
України «Про державну службу» з 29.08.2013р.

28.01.2014р. позивач звернувся до
управління ПФУ із заявою про
здійснення перерахунку пенсії на
підставі довідки № 12/21-03 від 24.01.2014р.,
яка видана ДПІ в м.Херсоні. До складу
заробітної плати позивача за останні 24
календарні місяці роботи підряд перед
зверненням за пенсією, згідно цієї
довідки, увійшли: надбавка за високі
досягнення у праці, премії та інші
виплати, які включають матеріальну
допомогу та індексацію зарплати. У
довідці також зазначено, що на всі
виплати, включені у довідку, нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (а.с.11-12).

Відмовляючи у здійсненні
перерахунку пенсії позивачу,
управління ПФУ у рішенні, яке оформлено
протоколом комісії для розгляду
питань, пов'язаних з призначенням та
виплатою пенсії, від 06.02.2014р. № 4,
зазначено, що матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових проблем
та індексація згідно ст.33 Закону
України «Про державну службу» не
входять до складу заробітної плати
державних службовців, у зв'язку з чим
немає підстав для здійснення
перерахунку (а.с.10).

Суд першої інстанції,
задовольняючи позов, виходив з того, що
отримані застрахованою особою інших
видів виплат, зокрема матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових проблем,
а також індексації, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток
застрахованої особи для обчислення
пенсії, незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

За змістом статті 37 Закону
України «Про державну службу» № 3723-XII (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
"Про оплату праці" (далі - Закон № 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Зазначена правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012р.(№21-430а11) та відповідно до
ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковим для
врахування в судовій практиці. Крім
того, відповідно до ч.2 ст.161 КАС України
при виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Оцінюючи викладене в сукупності,
судова колегія погоджується з доводами
суду першої інстанції про
неправомірність дій відповідача щодо
відмови ОСОБА_2 у здійсненні
перерахунку пенсії державного
службовця з врахуванням матеріальної
допомоги та індексації заробітної
плати за останні два роки перед
призначенням пенсії, відповідно до
довідки ДПІ у м. № 12/21-03 від 24.01.2014р.

Правомірною та законною є постанова
суду першої інстанції і в частині
стягнення судових витрат.

Так, відповідно до ст.87 КАС України
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних із
розглядом справи, до яких в т.ч.
належать витрати на правову допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач понесла витрати на оплату
судового збору в розмірі 73,08 грн. та на
правову допомогу в розмірі 1200 грн., що
підтверджується відповідними
банківськими квитанціями (а.с.1,2).

Згідно ст.1 Закону України від 20.12.2011р. №
4191-VI «Про граничний розмір витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді.

Статтею 8 Закону України від 16.01.2014р. №
719-VII «Про Державний бюджет України на
2014 рік» мінімальна заробітна плата з
01.01.2014р. встановлена в розмірі 1218 грн.

Тому розмір погодинної оплати не може
перевищувати 487,2 грн.

Як вбачається з журналу судового
засідання від 20.03.2014р., судове засідання
по справі тривало більше 4 годин (а.с.31).
Інтереси позивача представляла ОСОБА_3,
яка на підставі наказу № 004-К від
02.04.2012р. є працівником юридичної фірми
«Крістофферсен та партнери», з якою
позивач 27.02.2014р. уклала договір № 005/2014р.
про надання юридичних послуг та
правової допомоги (а.с.13,22,24).

Лише за проведення судового засідання
20.03.2014р. представник позивача має право
на компенсацію в розмірі 1 948,8 грн.

Проте, згідно наданого до суду
розрахунку, договірна вартість
правової допомоги, яка включає в себе
консультації, складання позовної заяви
та участь в судовому засіданні,
дорівнює 1 200 грн., яка з урахуванням
обставин по справі не перевищує
максимального розміру компенсації,
встановленого ст.1 Закону № 4191-VI (а.с.14).

Визначення судом першої інстанції
порядку стягнення судових витрат з
Державного бюджету України шляхом
безспірного списання із рахунку
суб'єкта владних повноважень -
управління ПФУ відповідає положенням
ст.94 КАС України, п.9 розділу VI
Прикінцевих та перехідних положень
Бюджетного кодексу України, Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабміну України від 03.08.2011р.
№ 845.

Доводи апелянта - ГУ ДКСУ в Херсонській
області, що витрати на оплату правової
допомоги відповідно до ч.2 ст.2 Закону №
4191-VI мають бути відшкодовані за рахунок
Державної судової адміністрації
України, є неприйнятними, оскільки
наведеною правовою нормою передбачено
відшкодування компенсації на правову
допомогу за рахунок бюджету в межах,
передбачених ДСА України на здійснення
правосуддя лише у випадках надання
правової допомоги стороні, яка
звільнена від оплати витрат на таку
допомогу.

Оцінюючи викладене, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно вирішено питання
як по суті спору, так і про стягнення
судових витрат на користь позивача.

Підстав для скасування чи зміни
постанови суду першої інстанції
колегія суддів не вбачає, а доводи
апеляційних скарг вважає такими, що
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,254 КАС
України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м.Херсоні та
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Херсонській області - залишити без
задоволення.

Постанову Комсомольського районного
суду м.Херсона від 20 березня 2014р. -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії сторонам, однак
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий:
Н.В.Вербицька

Суддя:
А.Г.Федусик

Суддя:
К.В.Кравченко