Справа № 2а-25344/10/0570
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/16083/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті
Краматорську Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06.12.2010 та
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011 по
справі №2-а-25344/10/0570 за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у місті
Краматорську про визнання недійсним
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій та акта перевірки.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляд суду передано вимоги
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) до Державної
податкової інспекції у місті
Краматорську (далі - ДПІ у м.
Краматорську) про визнання недійсним
акта перевірки від 23.09.2010 №2093/17-1 та
рішення від 06.10.2010 № про
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 5250,00грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06.12.2010,
позовні вимоги задоволено частково:
визнано недійсним рішення від 06.10.2010
№ відповідача про застосування
штрафних (фінансових) санкцій розмірі
5250,00грн. В решті позовних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06.12.2010
змінено в частині обґрунтування
висновків мотивувальної частини
рішення, в решті - залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ДПІ у м.
Краматорську Донецької області 18.03.2011
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалою від 05.04.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
06.12.2010 та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20.01.2011, прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, пунктів 2.2, 2.6 глави другої
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного Банку України від 15.12.2004
№637, статті 1 Указу Президента України
«Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки», статей 238, 250 Господарського
кодексу України, статей 86, 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

На підставі належних та допустимих
доказів, досліджених з дотриманням
норм процесуального права, судами
попередніх інстанцій було встановлено,
що за результатами проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з
23.04.2007 по 05.11.2009, податковим органом було
складено акт від 23.09.2010 №2093/17-1-.

На підставі вказаного акта перевірки
відповідачем було прийнято рішення від
06.10.2010 № про застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
розмірі 5250,00грн.

Фактичною підставою для застосування
до позивача штрафних (фінансових)
санкцій став висновок контролюючого
органу про порушення вимог пункту 2.6
глави другої Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного Банку України
від 15.12.2004 №637, а саме неоприбуткування
позивачем готівкових коштів за 03.02.2009 у
розмірі 350,00грн. та 10.02.2009 у розмірі
700,00грн. в Книзі обліку доходів і витрат,
які було отримано ФОП ОСОБА_1 за надані
послуги.

За результатом розгляду справи в суді
першої інстанції встановлені
перевіркою порушення було спростовано.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що за
встановлених обставин, Положенням про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного Банку України від 15.12.2004
№637, передбачено оприбуткування коштів
лише для підприємств, а на підприємців,
що перебувають на спрощеній системі
оподаткування згідно Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» це правило
не розповсюджується, а тому
застосування штрафних санкцій до
позивача є неправомірним.

Разом з тим, застосовані до позивача
штрафні санкції за своєю суттю є
адміністративно-господарськими
санкціями, визначення яких закріплено
частиною першою статтею 238
Господарського кодексу України,
оскільки, є заходом майнового
характеру, спрямовані на припинення
порушення суб'єктом господарювання
встановлених правил здійснення
господарської діяльності та
застосовуються уповноваженим органом
державної влади.

Штрафні санкції визначені Указом
президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» та
застосовані до позивача є
адміністративно-господарськими
санкціями, а тому строки та порядок їх
застосування регулюються
Господарським кодексом України.

Згідно статті 250 цього Кодексу
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що рішення відповідача
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 06.10.2010 № було прийнято
у відношенні позивача за порушення
порядку ведення касових операцій в
сфері регулювання обігу готівки, які
мали місце 03.02.2009 та 10.02.2009, тобто після
спливу одного року з дня допущення
порушень, у зв'язку із чим вказане
рішення є протиправним і може бути
скасовано.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, виходячи з того,
що застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних
(фінансових) санкцій рішенням від 06.10.2010
№ за порушення які відбулися
03.02.2009 та 10.02.2009, тобто поза межами
строку встановленого статтею 250
Господарського кодексу України, є
неправомірним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у місті Краматорську
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв