Справа № 335/2774/14-а (2-а/335/104/2014)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2014 рокусправа № 335/2774/14-а
(2-а/335/104/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 27
березня 2014 року по справі № 335/2774/14-а
(2-а/335/104/2014) за позовом ОСОБА_1 до
Запорізької міської ради про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати протиправними дії
відповідача щодо порушення процедури
розгляду поданого в грудні 2013 року
позивачем клопотання про виділення та
передачу у власність земельної ділянки
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибної ділянки) у межах
норм безоплатної приватизації
орієнтовною площею 0,10 га в межах міста
Запоріжжя; зобов'язати відповідача
винести на засідання чергової сесії
Запорізької міської ради та розглянути
клопотання позивача про виділення та
передачу йому у власність земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації орієнтовною
площею 0,10 га в межах міста Запоріжжя.

Позов обґрунтований тим, що реалізуючі
свої права, які передбачені Земельним
кодексом України, позивач звернувся до
міської ради з клопотанням та доданими
до нього графічними матеріалами, про
отримання безоплатно у власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку. На своє
клопотання позивач отримав листа, в
якому відповідач повідомив про
необхідність надання додаткових
документів. Позивач вказує на те, що
відповідачем порушено процедуру
розгляду такого клопотання, оскільки
клопотання мало бути розглянуто на
засідання міської ради з прийняття
відповідного рішення.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 27
березня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено. Постанова суду
мотивована недотриманням позивачем
вимог ст.118 Земельного кодексу України,
якою передбачено перелік документів,
що додаються до клопотання про
виділення земельної ділянки, у зв'язку
з чим відповідач правомірно повідомив
позивача про необхідність виконання
вимог законодавства та надання
необхідних документів для вирішення
порушеного питання у визначений
законом спосіб.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити його позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
не надання необхідних документів до
клопотання пов'язане з тим, що позивач
не володіє інформацією щодо наявності
вільних земельних ділянок на території
міста Запоріжжя з цільовим
призначенням - будівництво та
обслуговування житлових будинків.
Оскільки, отримання вказаної
інформації є неможливим, позивач до
клопотання про виділення земельної
ділянки надав графічні документи, в
якому позначені лише межі міста
Запоріжжя. На думку заявника
апеляційної скарги, у будь-якому

випадку відповідач був зобов'язаний
розглянути подане клопотання на сесії
міської ради з прийняттям відповідного
рішення.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, колегія суддів погоджується з
доводами позивача про те, що відповідно
до Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виключною
компетенцією щодо вирішення земельних
питань наділена відповідна міська
(сільська, селищна) рада на території
якої знаходиться земельна ділянка. При
цьому, розгляд питань щодо регулювання
земельних відносин відбувається
виключно на пленарних засіданнях такої
ради.

Тобто, Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено як
повноваження міської ради так і
порядок розгляду питань щодо
регулювання земельних відносин.

В той же час, Земельним кодексом
України визначено підстави набуття
громадянами у власність земельних
ділянок та порядок одержання
безоплатно у власність земельних
ділянок, у тому числі для будівництва
та обслуговування житлового будинку.

Так, відповідно ч.6 ст.118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначене бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та висновки
конкурсної комісії (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкту вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Отже, вказаними нормами права
визначено як обов'язок зацікавленої
особи долучити до клопотання визначені
документи, зокрема, додати графічні
матеріали, на яких зазначене бажане
місце розташування земельної ділянки,
так і обов'язок повноважного органу
розглянути подані документи та
прийняти рішення про надання або
відмову у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що у грудні 2013 року позивач
звернувся до Запорізької міської ради
з клопотанням про отримання безоплатно
у власність земельної ділянки, в якому
просив визначити земельну ділянку без
його погодження та виділити земельну
ділянку орієнтовним розміром до 0,10 в
межах м. Запоріжжя з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд;
надати дозвіл на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки орієнтованою площею 0,10 га по
передачі його безоплатно у власність
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд в межах міста Запоріжжя. До
клопотання було додано роздрукування з
карти України з позначкою м. Запоріжжя.
Тобто, позивачем не було надано
графічні матеріали, на яких зазначене
бажане місце розташування земельної
ділянки, а роздрукована карта міста
Запоріжжя такими графічними
матеріалами не є.

Встановивши такі обставини справи, які
свідчать про недотримання позивачем
вимог ч.6 ст.118 ЗК України, суд першої
інстанції обґрунтовано вказав на
відсутність підстав стверджувати про
порушення відповідачем обов'язку, який
визначено ч.7 ст.118 ЗК України.

Крім цього, листом Запорізької
міської ради від 25.12.2013р. №Т-7050-А
позивачу було повідомлено, що для
подальшого розгляду вказаного питання
позивачу слід надати департаменту
архітектури та містобудування міської
ради чітку схему земельної ділянки з
метою отримання відповідного
листа-погодження з даного питання.

Тобто, відповідачем не було
відмовлено позивачу у наданні
безоплатно у власність земельної
ділянки, що можливо лише шляхом
прийняття відповідного рішення на
засіданні міської ради, а повідомлено
про необхідність надання документів
для подальшого розгляду порушеного
позивачем питання.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
безпідставність доводів позивача щодо
порушення відповідачем процедури
розгляду питання щодо виділення
земельної ділянки.

Доводи позивача про те, що він не
володіє інформацією щодо наявності
вільних земельних ділянок на території
міста Запоріжжя з цільовим
призначенням - будівництво та
обслуговування житлових будинків, що
зумовило подання до клопотання усієї
карти міста Запоріжжя, не можуть
свідчити про необґрунтованість
висновків суду, оскільки не звільняють
позивача від виконання вимог
Земельного кодексу України, у разі
бажання отримати у власність земельну
ділянку.

Погоджуючись з доводами позивача
про розгляд питань щодо регулювання
земельних відносин виключно на
пленарних засіданнях міської ради,
колегія суддів вважає, що такі питання
на засіданнях міської ради мають
вирішуватися у разі подання
документів, що відповідають вимогам
земельного законодавства, оскільки
позивачем таких документів подано не
було, то і підстав для винесення на
розгляд сесії цього питання у
відповідача не існувало.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції в достатньому
обсязі з'ясовано обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
його скасування, в межах доводів
апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 27 березня 2014 року по
справі №335/2774/14-а (2-а/335/104/2014) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

(Повний текст ухвали виготовлено
23.05.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк