Справа № 357/10987/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кошель Л.М.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області про
визнання неправомірною бездіяльності
та зобов'язання вчинити дії по
призначенню пенсії по втраті
годувальника,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
із адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області про
визнання неправомірними дій щодо
відмови у призначенні пенсії по втраті
годувальника в розмірі 50 % пенсії, яку
отримував померлий чоловік,
щомісячної компенсації по втраті
годувальника в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком та підвищення до пенсії
як вдові померлого в розмірі 25 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, зобов'язання
здійснити призначення даного виду
пенсії та відповідних доплат,
починаючи з часу звернення - 25.02.2013 р.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 листопада 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати його
як незаконне та необґрунтоване,
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та винести нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Главою 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
особливості провадження окремих
категорій адміністративних справ.
Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті, передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи щодо яких застосовується
скорочене провадження, можуть бути
розглянуті не у скороченому
провадженні у випадку, передбаченому
частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу
з обов'язковим постановленням
відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер чоловік позивачки
ОСОБА_3, учасник ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, який за життя перебував
на обліку у УПФУ у м. Білій Церкві
Київської області та отримував пенсію
по 2 групі інвалідності, призначену у
відповідності до ст.54 Закону України «
Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ у м.
Білій Церкві Київської області та
отримує пенсію за віком, призначену
згідно Закону України « Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі 1 438,98 грн. з
урахуванням надбавок та компенсацій.

07.02.2013 р. позивач звернулася до УПФУ у
м. Білій Церкві Київської області із
заявою про призначення їй щомісячної
компенсації в зв'язку із втратою
годувальника.

Як вбачається з відповіді відповідача
від 26.03.2013 р. з 01.02.2013 р. позивачу було
призначено надбавку до пенсії у разі
втрати годувальника відповідно до ст.52
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 107,28 грн.,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011р. № 1210.

При цьому, 25.02.2013 р. ОСОБА_2 звернулася
до УПФУ у м. Білій Церкві Київської
області із заявою, оформленою у
довільній формі, про переведення її з
пенсії за віком на пенсію по втраті
годувальника після смерті чоловіка, на
що управлінням було надано відповідь
від 26.03.2013 р. відповідно до Закону
України «Про звернення громадян» щодо
порядку звернення з такою заявою та
переліку.

15.08.2013 р. ОСОБА_2 подала до УПФУ у м. Білій
Церкві Київської області заяву про
перехід з пенсії за віком на пенсію по
страті годувальника в розмірі
фактичних збитків, що відповідала
формі, визначеній Додатком № 4 до
Порядку надання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій за Законом України
« Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», що затверджений
постановою Правління Пенсійного фонду
України № 22-1 від 25.11.2005 р. та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 27.12.2005 р. за № 1565/11846.

Рішенням начальника УПФУ у м. Білій
Церкві Київської області від 23.08.2013 р.
за № 4615 позивачу було відмовлено в
призначенні пенсії по втраті
годувальника в розмірі фактичних
збитків згідно ст.54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за
відсутністю підстав для її
призначення.

Вважаючи вказані дії відповідача
протиправними, позивач звернулася до
суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що УПФУ у м. Білій Церкві,
відмовляючи ОСОБА_2 у призначенні
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника згідно ст.54 Закону
України « Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та компенсації в зв'язку із втратою
годувальника згідно ст.52 Закону
України « Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за
віком, діяв правомірно і в межах своїх
повноважень.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», - пенсія в
разі втрати годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, у розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50% пенсії
по інвалідності померлого
годувальника.

До непрацездатних членів сім'ї
померлого годувальника належать особи,
зазначені у ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до непрацездатних членів
сім'ї померлого годувальника, зокрема,
відноситься дружина, яка досягла
пенсійного віку.

Згідно п.13 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», - у
разі якщо особа має право на отримання
пенсії відповідно до різних законів
про пенсійне забезпечення, за її
вибором, призначається одна пенсія.

Постановою правління Пенсійного фонду
України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою
Міністерством юстиції України 27.12.2005 за
№1566/11846, затверджено Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державно пенсійне
страхування», який регулює питання
щодо подання та оформлення документів
для призначення (перерахунку) пенсій.

Пунктом 7 вказаної Постанови
передбачений перелік документів, які
мають надаватися заявником з заявою
про призначення пенсії за віком, а п. 10
цієї Постанови встановлено, що до заяви
про призначення пенсії у зв'язку з
втратою годувальника подаються
документи померлого годувальника,
перелічені в підпунктах «б»- «в» пункту
7 цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено під час судового
розгляду справи, ОСОБА_3 отримував у
відповідача пенсію по інвалідності
ЧАЕС відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 1996 року,
що підтверджується копією його
пенсійної справи.

Таким чином, посилання відповідача на
відсутність належних документів, які
необхідні для призначення пенсії
відповідно до вимог Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є
необґрунтованим, оскільки її чоловік
отримував у відповідача вказаний вид
пенсії призначений відповідним
розпорядженням УПФ, за його життя
вказане розпорядження ніким не
скасовувалось. Таким чином, при
вирішенні питання про наявність
підстав для переходу на пенсію по
втраті годувальника, перевірка
обґрунтованості прийняття рішення при
призначенні пенсії годувальнику
здійснюватись не може.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги в частині визнання
неправомірними дій відповідача щодо
відмови у призначенні позивачу пенсії
по втраті годувальника в розмірі 50 %
пенсії, яку отримував її померлий
чоловік та зобов'язання здійснити
позивачу призначення даного виду
пенсії підлягає задоволенню.

Разом з тим, згідно ст. 52 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щомісячна компенсація в
разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком,
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Статтею 53 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»передбачено, що додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та
щомісячна компенсація сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачуються повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Однак, пунктом 7 Закону України від
14.06.2011 «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», що набрав чинності 19 червня
2011 року, прикінцеві положення цього
Закону доповнені пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону №
796-ХІІ застосовуються в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання зазначеного Закону
Кабінет Міністрів України прийняв
постанову «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» №
745 від 6 липня 2011 року, яка набрала
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
якої встановлено, що щомісячна
компенсація сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, не може бути нижчою
від 10 відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність.

Пунктом 3 прикінцевих положень Закону
України від 22.12.2011 4282-VІ «Про Державний
бюджет України на 2012 рік», що набрав
чинності з 01.01.2012 року, передбачено, що у
2012 році норми і положення статей 20, 21, 22,
23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

23.11.2011 року Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову №1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
встановлено, що щомісячна компенсація
сім'ям за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, у розмірі 12
відсотків прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 16.03.2012 №4 «Про судову
практику вирішення адміністративними
судами спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
судам необхідно звертати увагу на те,
що у разі наявності колізій між нормами
законів, що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той із них,
який прийнято пізніше. Крім того, судам
варто враховувати Рішення
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року № 3-рп/2012, яким дано
тлумачення, що нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України під час
вирішення справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції,
на основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Як вбачається з матеріалів справи, з
01.02.2013 р. позивачу було призначено
надбавку до пенсії у разі втрати
годувальника відповідно до ст.52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 107,28 грн., визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011р. № 1210.

Таким чином, позовні вимоги в частині
призначення позивачу щомісячної
компенсації по втраті годувальника в
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком
не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, відповідно
до пункту 4 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є порушення норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
ухваленні постанови порушено норми
матеріального права, в зв'язку з чим
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС
України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 до управління Пенсійного
фонду України у м. Білій Церкві
Київської області про визнання
неправомірною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії по
призначенню пенсії по втраті
годувальника - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області щодо відмови
ОСОБА_2 у призначенні пенсії у зв'язку
із втратою годувальника відповідно до
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у м. Білій Церкві
Київської області призначити ОСОБА_2 з
25.02.2013 р. пенсію у зв'язку з втратою
годувальника в розмірі 50 % пенсії
померлого чоловіка - ОСОБА_3, відповідно
до ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

Головуючий суддя

Оксененко О.М.

Судді:

Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.