Справа № 604/576/14-а
Суддя: Могачевська В. Й.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року

Підволочиський районний суд
Тернопільської області у складі:

головуючого : судді
Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання
Реєнт Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Підволочиську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Підволочиського районного
управління юстиції про визнання
незаконною та скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Підволочиського районного управління
юстиції про визнання незаконною та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
постановою Підволочиського районного
суду Тернопільської області від 07
липня 2011 року №2-а-2397/11 її позов було
задоволено і зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Підволочиському районі Тернопільської
області нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 21
грудня 2010 року по 21 червня 2011 року
включно з урахуванням виплачених сум.
Згідно даної постанови, яка прийнята в
скороченому провадженні, вона
виконується відповідачем негайно.
Однак Постанова № 2 -а -2397/11 Управлінням
Пенсійного фонду України в
Підволочиському районі не
виконувалася. У зв'язку з цим, в червні
2013 року вона звернулася із заявою до
Управління Пенсійного фонду України в
Підволочиському районі про надання
інформації щодо виконання Постанови
суду .

Листом від (без дати) за № б/н (за її
запитом), отриманим поштою у червні 2013
року Управління Пенсійного фонду
України в Підволочиському районі
повідомило, що «на виконання постанови
Підволочиського районного суду від
07.07.2011 року №2-а-2397/11р. Управлінням
Пенсійного фонду України в
Підволочиському районі здійснено
перерахунок пенсії відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», сума до виплати становить
2061,42 (дві тисячі шістдесят одна гривня 42
копійки), а саме:1070.44грн. за період з
21.12.2010р. по 21.06.2011р. та 990,98 гун. за період
з 07.06.2010у. по 07.12.2010р.; нараховані суми
сформовані в списки на додаткові
відомості виплати. 1070,44 грн. - на
вересень 2011р., 990.98 - на серпень 2013 р,
виплата буде проведена за наявності
коштів».

З вищевказаного листа вбачається, що
УПФ України в Підволочиському районі
їй здійснено нарахування підвищення
пенсіїв розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст. 6 Закону
України « Про соціальний захист дітей
війни » за період з 21 грудня 2010 року по 31
червня 2011 року включно з урахуванням
виплачених сум, що становить 206.42 грн,
але виплату здійснити не може, оскільки
відсутні кошти для проведення
зазначених виплат.

У зв'язку з цим, нею у порядку статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України було подано до Підволочиського
районного суду Тернопільської області
заяву від 09 листопада 2013 року про зміну
способу і порядку виконання постанови
Підволочиського районного суду
Тернопільської області від 07 липня 2011
року №2-а-2397/11, в процесі розгляду якої
вона дізналася про те, що 30 серпня 2011
року державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Підволочиського районного управління
юстиції було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження
відповідно до п. 8 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»,
тобто у зв'язку із фактичним виконанням
в повному обсязі згідно з виконавчим
документом.

Таким чином, з врахуванням неотримання
копії відповідної постанови (про
закінчення виконавчого провадження) у
строк передбачений ч.3 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження», а
також того, що жодної виплати
Управлінням Пенсійного фонду України у
Підволочиському районі Тернопільської
області проведено не було, постанова
державного виконавця Відділу ДВС
Підволочиського районного управління
юстиції від 30 серпня 2011 року про
закінчення виконавчого провадження на
підставі пункту 8 частини 1 статті 49
Закону України «Про виконавче
провадження», винесена незаконно і
безпідставно, оскільки відсутній факт
перерахування УПФУ на користь ОСОБА_1
відповідних коштів, та з порушенням
вимог частини 3 цієї статті, без
направлення їй копії постанови про
закінчення виконавчого провадження, що
позбавило її можливості скористатись
своїм правом на її оскарження.

У зв'язку з цим 20 грудня 2013 року вона,
одночасно з подачею апеляційної скарги
на ухвалу Підволочиського районного
суду Тернопільської області № 6 -а/604/13
від 03 грудня 2013 року, направила на
адресою відділу державної виконавчої
служби Підволочиського РУЮ лист про
надання інформації стосовно того, чи
перебуває в них на виконанні
виконавчий лист по справі № 2-а-2397/11 про
зобов'язання УПФ України в
Підволочиському районі нарахувати та
виплатити їй підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.. Закону України « Про
соціальний захист дітей війни » за
період з 21 грудня 2010 року по 21 червня 2011
року включно з урахуванням виплачених
сум, виданий Підволочиським райсудом
Тернопільської області на підставі
Постанови № 2-а-2397/11 від 07 липня 2011 року.
При цьому просила направити їй копії
постанов про хід виконання постанови
суду.

Так як жодної відповіді з ВДВС вона не
одержала, 15 березня 2014 року нею
повторно було направлено запит з
вищевказаного питання. І лише 29 квітня
2014 року вона фактично отримала
відповідь відділу ВДВС
Підволочиського РУЮ з копією постанови
про закінчення виконавчого
провадження.

Так як жодної постанови від 30. 08. 2011 року
винесеною державним виконавцем про
закінчення виконавчого провадження,
вона в порушення вимог ч.3 ст. 49 Закону
України « Про виконавче провадження» (
у редакції, що діяла на момент
винесення рішення державним
виконавцем постанови про закінчення
виконавчого провадження ) якою
передбачено, що копія постанови про
закінчення виконавчого провадження у
триденний строк надсилається
державним виконавцем сторонам і може
бути оскаржена в десятиденний строк в
порядку, встановленому цим Законом
вона не отримувала і відповідно не
могла її оскаржити.

Крім того, фактичне виконання в повному
обсязі виконавчого листа № 2-а-2397,
виданого 07 липня 2011року Підволочиським
райсудом Тернопільської області про
зобов'язання УПФ України в
Підволочиському районі Тернопільської
області нарахувати та виплатити їй,
ОСОБА_1, підвищення до пенсії в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком
полягало у нарахуванні і виплаті
ОСОБА_1 вищевказаної виплати
безпосередньо Управлінням Пенсійного
Фонду України в Підволочиському районі
Тернопільської області.

Однак, жодної виплати Управлінням
Пенсійного фонду України в
Підволочиському районі Тернопільської
області проведено не було, що
підтверджується листом УПФ України в
Підволочиському районі без дати, та без
номера, отриманого нею поштою в червні
2013 року, яким їй було повідомлено, що «
на виконання постанови
Підволочиського районного суду
Тернопільської області від 07.07. 2011 року
3 2-а-2397/11 до УПФ України в
Підволочиському районі здійснено
перерахунок пенсії відповідно до ст.. 6
Закону України» Про соціальний захист
дітей війни». Сума до виплати становить
2061.42грн, а саме : 1070.44 грн. - за період з
21.12. 2010 року по 21.06. 2011 року та 990.98 грн. за
період з 07.06. 2010 року по 07.12. 2010 року .
Нараховані суми сформорвіані в списеки
на додаткові відомості виплати, 1070.44
грн. - на вересень 2011 року, 990.98 грн. - на
серпень 2012 року. Виплата буде проведена
за наявності коштів.

Але виплату здійснено не було, оскільки
відсутні кошти на проведення
зазначених виплат.

Таким чином, постанова Державного
виконавця Відділу ДВС Підволочиського
РУЮ від 30 серпня 2011 року про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.
8 ч.1 ст. 49 Закону України « Про виконавче
провадження», тобто, у зв'язку із
фактичним виконанням в повному обсязі
згідно з виконавчими документами,
винесена незаконно і безпідставно,
оскільки відсутній факт перерахування
УПФУ на її користь відповідних коштів,
та з порушенням вимог ч. 3 цієї статті,
що позбавило її можливості
скористатися своїм правом на
оскарження постанови.

В судове засідання позивач ОСОБА_1,
будучи належним чином повідомленою про
дату і час розгляду справи, не
з'явилася, відповідно до позовної заяви
просить розглянути справу у її
відсутності.

Представник відповідача - ВДВС
Підволочиського РУЮ також подав заяву
в якій просить справу розглянути без їх
участі, в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на адміністративний позов по
справі № 2-а/604/16/14 вважає, що
адміністративний позов є таким, що не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного. Згідно постанови про
відкриття виконавчого провадження від
10.08.2011 року у відділі на виконанні
перебував виконавчий лист
Підволочиського районного суду №2-а-2397
від 07.07.2011 про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Підволочиському районі нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії,
передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
за період з 21.12.2010р. по 21.06.2011р. включно, з
врахуванням виплачених сум.

Оскільки виконавчий документ, поданий
до виконання зобов'язального
характеру, то він виконувався
державним виконавцем згідно ст. 75
Закону України «Про виконавче
провадження». Зокрема відповідно до ч. 1
ст. 75 Закону після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не
пізніше, ніж на наступний день після
закінчення строку, встановленого
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення.
Якщо рішення підлягає негайному
виконанню, його виконання
перевіряється не пізніше наступного
робочого дня після відкриття
виконавчого провадження. Згідно
одержаного повідомлення УПФУ у
Підволочиському районі №6097 від 29.08.2011
року вимоги державного виконавця
згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження були виконані.
На підставі даного повідомлення 30.08.2011
року державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження, керуючись п.8 ч.1 ст. 49
Закону у зв'язку з повним фактичним
виконанням.

Дана постанова винесена згідно Закону
і, вважають, що позивач у позові не
навів достатніх підстав для її
скасування. Посилання на те, що
постанова винесена незаконно і
безпідставно, оскільки відсутній факт
перерахування УПФУ на користь
позивачки відповідних коштів
представник відповідача вважає не
обгрунтованими, оскільки згідно
виконавчого документу було вказано
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Підволочиському районі
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії а не стягнути зазначені виплати
і УПФУ у Підволочиському районі було
подано повідомлення №6097 від 29.08.2011 року
про виконання вимог, вказаних у
постанові про відкриття, тому у
державного виконавця не було підстав
для незакінчення виконавчого
провадження згідно п.8 ч.1 ст. 49 Закону у
зв'язку з повним фактичним виконанням.

Згідно ст. 31, копії постанов державного
виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією. За умови
авансування стягувачем, у порядку
передбаченому Законом, витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій документи виконавчого провадження
можуть надсилатися його учасникам
рекомендованими листами. Оскільки
витрати на відправку кореспонденції не
авансувались, то постанова про
закінчення направлялась державним
виконавцем згідно Закону простою
кореспонденцією. Відповідно до ч.2 ст. 30
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк.
Стягувач може ознайомлюватися з
матеріалами виконавчого провадження,
брати участь у проведенні виконавчих
дій та використовувати інші права
передбачені ст. 12 Закону в межах
виконавчого провадження, проте на
протязі перебування виконавчого
документу на виконанні стягувач прав
наданих законом не використовував,
після закінчення терміну
передбаченого Законом для виконання
виконавчих документів зобов'язального
характеру про хід виконавчого
провадження і проведенні виконавчі дії
ОСОБА_1 у відділ не зверталася. Тому
посилання на те, що потрібно поновити
термін на оскарження постанови від
30.08.2011р. відповідач вважає таким, що не
підлягає задоволенню, оскільки
позивачка від часу відкриття
виконавчого провадження і до 03.12.2013р.
коли вперше, згідно наявних у
адміністративному позові даних
звернулася до суду, могла неодноразово
скористатися правами, що надаються
Законом стягувачеві і одержати
необхідну інформацію про проведені
виконавчі дії та копії матеріалів
виконавчого провадження, проте, як
вбачається зі змісту позову
передбаченими законом повноваженнями
не скористалася, хоча порушення її прав
на виконання судового рішення
починалися б з моменту закінчення 2-х
місячного терміну, передбаченого
Законом для виконання виконавчих
документів даної категорії. Враховуючи
вищенаведене заявлений позов просять
залишити без задоволення.

Приймаючи до уваги мотиви і доводи
викладені позивачкою, заперечення
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази в їх
сукупності та які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
у задоволенні позовних вимог слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Виходячи з положень ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, де визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових та
службових осіб інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ, роль
суду не повинна завершуватись на етапі
ухвалення рішення та видачі
виконавчого документу.

З постанови Підволочиського районного
суду Тернопільської області №2-а-2397/11
вбачається, що адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Підволочиському районі про
зобов'язання проведення перерахунку
пенсії та виплату щомісячної державної
соціальної допомоги відповідно до ст.. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» задоволено, про
забов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Підволочиському районі
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 21
грудня 2010 року по 21 червня 2011 року
включно з урахуванням сплачених сум.

Постановою про відкриття виконавчого
провадження головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Підволочиського РУЮ
Бунт Я.І. ВП№28146698 від 10 серпня 2011 року,
на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 від
09 серпня 2011 року про примусове
виконання виконавчого листа №2-а-2397,
виданого Підволочиським районним
судом 07 липня 2011 року на підставі
ст..ст.17,19,20,25 Закону України «Про
виконавче провадження» відкрито
виконавче провадження з виконання
вищевказаного виконавчого листа про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Підволочиському районі
провести нарахування та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 21
грудня 2010 року по 21 червня 2011 року
включно з урахуванням сплачених сум.

З повідомлення Управління Пенсійного
фонду України в Підволочиському районі
Тернопільської області б/н вбачається,
що ОСОБА_1 повідомлялося, що на
виконання постанови Підволочиського
районного суду від 07.07.2011р. № 2-а- 2397/11р.
та постанови від 20.12.2010р. № 2-а-1724/10р.
Управлінням Пенсійного фонду України в
Підволочиському районі здійснено
перерахунок пенсії, відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни». Сума до виплати становить
2061.42грн. (дві тисячі шістдесят одна грн.
42 коп.), а саме 1070,44 грн. за період з
21.12.2010р. по 21.06.2011р. і 990,98грн. за період з
07.06.2010р. по 07.12.2010р. Нараховані суми
сформовані в списки на додаткові
відомості виплати, 1070,44грн. - на
вересень 2011року, 990,98грн. - на серпень
2012р. Виплата буде проведена за
наявності коштів. Одночасно позивач
повідомлялася про те, що відповідно до
статті 63 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 7 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цих законів, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно з частиною першою та другою
статті 23 Бюджетного кодексу України
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення, встановленого
законом про Державний бюджет України
на відповідний рік. Пенсійний фонд
України за рахунок коштів Державного
бюджету України у 2011 та 2012 роках
реалізував бюджетну програму КПКВ 2506020
«Дотація на виплату пенсій, надбавок та
підвищень до пенсій, призначених за
різними пенсійними програмами».
Головним розпорядником коштів за цією
програмою є Міністерство соціальної
політики України. Згідно з пунктами 20
та 29 частини першої статті 116
Бюджетного кодексу України взяття
зобов'язань без відповідних бюджетних
асигнувань та здійснення видатків
бюджету з перевищенням бюджетних
призначень є порушенням бюджетного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше, ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

З постанови головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Підволочиського
районного управління юстиції Бунт Я.І.
про закінчення виконавчого
провадження ВП №28146698 від 30 серпня 2011
року вбачається, що при примусовому
виконанні виконавчого листа №2-а-2397,
виданого Підволочиським районним
судом 07 липня 2011 року про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Підволочиському районі провести
нарахування та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 21
грудня 2010 року по 21 червня 2011 року
включно з урахуванням сплачених сум,
встановлено, що боржником фактично
виконано рішення суду, про що свідчить
повідомлення №6097 від 29.08.2011 року УПФУ в
Підволочиському районі про проведення
нарахування та виплати надбавки до
пенсії. З огляду на вказане, головним
державним виконавцем виконавче
провадження з примусового виконання
вирішено закінчити на підставі п.8 ч.1
ст. 49, ст.. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» та припинити
чинність арешту майна боржника та
скасувати інші заходи примусового
виконання рішення. Крім того, у
постанові зазначено, що позивачу
ОСОБА_1 надсилалася копія вказаної
постанови, про що також свідчить копія
конверта адресована останній №1441417.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом.

Стаття 50 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачає: у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Крім того, ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
копії постанов державного виконавця
та інші документи виконавчого
провадження, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією. За умови авансування
стягувачем, у порядку передбаченому
Законом, витрат на організацію та
проведення виконавчих дій документи
виконавчого провадження можуть
надсилатися його учасникам
рекомендованими листами.

Стягувач може ознайомлюватися з
матеріалами виконавчого провадження,
брати участь у проведенні виконавчих
дій та використовувати інші права
передбачені ст. 12 Закону в межах
виконавчого провадження.

З відзиву на адміністративний позов №
2а/604/16/14 вбачається, що позивачем ОСОБА_1
витрати на відправку кореспонденції не
авансувались, а тому постанова про
закінчення направлялась державним
виконавцем згідно Закону простою
кореспонденцією; на протязі
перебування виконавчого документу на
виконанні стягувач прав наданих
законом (передбачених ст.. 12 Закону
України «Про виконавче провадження»)
не використовувала, після закінчення
терміну передбаченого Законом для
виконання виконавчих документів
зобов'язального характеру про хід
виконавчого провадження і проведенні
виконавчі дії у відділ не зверталася.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст.7 КАС України, одним із
принципів здійснення правосуддя в
адміністративних судах являється
змагальність сторін, диспозитивність
та офіційне з'ясування всіх обставин у
справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача не є обґрунтованими та
відповідно такими, що не підлягають
задоволенню. Іншого в судовому
засіданні не добуто.

На підставі наведеного, керуючись ст..
ст.. 12, 30, 31, 49, 50, 75 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 4, 7, 14, 86,
94, 102, 158, 159, 160, 162, 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Підволочиського районного управління
юстиції про визнання незаконною та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом
десяти днів з дня її проголошення до
Львівського адміністративного
апеляційного суду. Якщо постанову було
постановлено у письмовому провадженні
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя: