Справа № 805/6009/14
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/6009/14

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 р. Справа № 805/6009/14

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Гормаш - уголь” м. Жданівка

про: стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за березень 2014 року в сумі 201170,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Шахтарська об’єднана державна податкова інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Гормаш - уголь” м. Жданівка про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за березень 2014 року в сумі 201170,21 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов’язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Відповідач не сплатив у добровільному порядку cамостійно визначені суми зі сплати єдиного внеску в розмірі 201170,21 грн. за березень 2014 року.

В зв’язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача по сплаті єдиного внеску.

Предстаник позивача у судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Через канцелярію суду надав заяву відповідно до якої зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до законодавства контроль за дотриманням законодавства зі збору єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування покладено на органи міністерства доходів і зборів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування” від 8 липня 2010 № 2464-VI (далі по тексту Закон України № 2464).

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Недоїмкою відповідно до даного Закону вважається сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем 14.04.2014 р. до Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області подано розрахунок суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування що підлягають сплаті за березень 2014 року. Відповідно до якого позивачем самостійно визначено до сплати загальну суму страхових внесків в розмірі 201170,21 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464 Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону, розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Для вугільних підприємств сплата єдиного внеску проводиться не пізніше 28 числа місяця, наступного за базовим звітним періодом.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 даного Закону єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сттатею 25 Закону України № 2464 передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Судом встановлено, що позивачем були прийнята вимога про сплату боргу від 30.04.2014 р. № Ю – 1071-11 на загальну суму 201170,21 грн., Зазначена вимога була отримана уповноваженою особою відповідача 30.04.2014 р., що підтверджується матеріалами справи.

Доказів оскарження вищезазначених вимог в адміністративному та судовому порядку суду не надано.

Суд зазначає, що відповідач має заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 201170,21 грн., що також підтверджується актом звірки розрахунків з єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування станом на 07.05.2014 р.

Пунктом 1 стаття 112 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач – визнати адміністративний позов повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Гормаш - уголь” м. Жданівка про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за березень 2014 року в сумі 201170,21 грн.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони – суб’єкта владних повноважень, судовий збір з відповідача, який не є суб’єктом владних повноважень, не стягується.

Крім того, відповідачем через канцелярію суду була подана заява про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, відповідно до якої просив суд розтрочити, починаючи з червня 2014 року, на 60 місяців виконання судового рішення наступним чином: перші 59 місяців – по 3352 грн. і останній місяць – 3402,21 грн.

Представник позивача через канцелярію суду надав заяву відповідно до якої не заперечував проти розстрочення ТОВ «Гормаш - уголь» податкового боргу з єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у сумі 201170,21 грн.

Відповідач у заяві про встановлення способу і порядку виконання судового рішення зазначив, що на даний час грошові кошти на рахунках ТОВ «Гормаш - уголь» відсутні, для виконання плану виробництва необхідно здійснити ряд фінансово – господарських операцій. Виробнича діяльність відповідача має свою специфіку, а саме є підприємством з переробки вугілля з приватною формою власності, до структури Міністерства вугільної промисловості України не належить і не має підтримки фінансування з бюджету держави, що зумовлює проведення виплати заробітної плати працівникам підприємства, обов’язкових платежів до бюджету та матеріально – технічного забезпечення за власні кошти отримані від надання послуг з переробки вугілля.

Скрутне становище викликане затримкою розрахунків за виконання послуг по переробці вугілля, борг складає на 30.04.2014 р. – 9156 грн. Майно та майнові права відповідача знаходяться в заставі перед установою банку за отриманні кредити.

Також зазначив, що вилучення всіх обігових грошових коштів підприємства може призвести до зупинки виробництва та неможливості виплати заробітної плати робітникам. Такі наслідки можуть призвести до великих збитків, а можливо, і до банкрутства підприємства.

Крім того, одночасно з погашенням заборгованості відповідач повинен знаходити вільні кошти для сплати поточних платежів не тільки позивачу, але й податків та інших платежів до бюджету, покривати свої поточні видатки (оплата енергоресурсів, матеріальних витрат тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного суду України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач знаходиться у тяжкому фінансовому становищу, окрім суми які підлягають стягненню згідно рішення суду по данній справі відповідач повинен сплачувати податкі та збори, а також заробітну плату працівникам.

В зв’язку з чим суд зазначає, що одночасне стягнення суму боргу в розмірі 201170,21 грн. може призвести до того, що відповідачем не будуть сплачені інші зобов’язання.

З урахуванням обставин та доказів наданих відповідачем суд вважає можливим задовольнити заяву про встановлення способу та порядку виконання судового рішення.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Гормаш - уголь” м. Жданівка про стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за березень 2014 року в сумі 201170,21 грн. – задовольнити в повному обсязі.

Стягнення здійснювати наступним чином: з червня 2014 року по березень 2019 року – по 3352 грн., травень 2019 року – 3402,21 грн.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Олішевська B.В.