Справа № 2а-5286/11
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014р.
Справа № 9104/150112/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області, м.Тернопіль

на постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від
06.04.2011р. у справі №2-а-5286/11/1916

за позовом ОСОБА_1, смт Заводське
Чортківського району Тернопільської
області

до Головного управління Пенсійного
фонду України в Тернопільській
області, м. Тернопіль

про стягнення виплат громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

03.03.2011р. ОСОБА_1 (надалі-позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільської області
(надалі-відповідач) і зазначив, що
відноситься до 3 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, одержує пенсію і перебуває
на обліку у відповідача.

Як непрацюючому пенсіонеру, на
підставі ч.3 ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796-XII від
28.02.1991р. (надалі-Закон №796-XII) йому
призначена додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю.

Однак така додаткова пенсія
виплачуються не у розмірах, визначених
зазначеною статтею Закону №796-XII, а
відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України у значно занижених
розмірах. Добровільно провести такі
перерахунки та виплати відповідач
відмовляється, тому позивач просить
зобов'язати його здійснити перерахунок
та виплату цих сум відповідно до ст.51
Закону №796-XII за період з часу
призначення пенсії і надалі до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносини,
нараховувати та виплачувати додаткову
пенсію з урахуванням наступного
збільшення прожиткового мінімуму.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від
06.04.2011р. у справі №2а-5286/11/1916
адміністративний позов задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області провести
ОСОБА_1 нарахування та виплату
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, в розмірі 15 процентів
мінімальної пенсії за віком, з 03.09.2010р.
до виникнення обставин з якими Закон
пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин.

Постанова мотивована тим, що згідно
ст.51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
категорії 3, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається в розмірі 15 процентів
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Не погодившись із постановою її
оскаржило управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області,
вважає, що судом при винесенні рішення
допущено неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
винести нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову повністю. Вказує на
те, що при обчисленні щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю позивачу по справі Управління
Пенсійного фонду керувалось
Постановою КМ України №530 від 28 травня
2008 року відповідності до п.3 ч.1 ст.197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на рішення
суду першої інстанції, яке прийнято у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу. Перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 є особою, що потерпіла від
наслідків Чорнобильської катастрофи
третьої категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1.

Відповідно до вимог частини першої ст.46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до вимог ст.51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 3, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком.

Всупереч вимогам ст. 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі по ст. 51
Закону №796-XII, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України №530 від 28
травня 2008 року, а не в кратному
відношенні до мінімальної заробітної
плати та мінімальної пенсії за віком,
як того вимагає вказаний Закон.

Відповідно до частини другої ст.19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із положеннями частини
четвертої ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
положення ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
вказані постанови Кабінету Міністрів
України, які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. За кожний повний
рік страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини. У частині другій
цієї статті вказано, що за наявності
страхового стажу меншої тривалості,
ніж передбачено частиною першою цієї
статті, пенсія за віком встановлюється
в розмірі, пропорційному наявному
страховому стажу, виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Апеляційний суд, вважає за необхідне
звернути увагу, що пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі. Отже,
вирішуючи питання про зобов'язання
нарахувати та виплатити відповідні
періодичні платежі позивачу, у разі
відсутності спору про право особи на
отримання пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, не
можна обмежувати орган, відповідальний
за здійснення її нарахування і виплату,
певним часовим проміжком, якщо не
відбулося змін у законодавстві. Тобто,
органи Пенсійного фонду України
зобов'язані проводити нарахування та
виплати відповідних періодичних
платежів (пенсій, доплат до пенсії) до
втрати позивачем такого права.

Також, слід зазначити, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду
визначений ст.ст.99, 100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із даним адміністративним позовом,
відсутність поважних причин для
поновлення строку, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що в частині позовних вимог позивача за
період з часу призначення пенсії по
02.09.2010р. включно, та зобов'язання
провести нарахування та виплату такої
пенсії, за вказаний період необхідно
залишити без розгляду.

Також постановою суду першої інстанції
безпідставно зобов'язано відповідача
нарахувати і виплатити позивачу
доплату до песії як непрацюючому
пенсіонеру, що проживає в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати, відповідно до ст.39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
оскільки такі вимоги позивачем в
адміністративному позові не
заявлялися.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період,
починаючи з 03.09.2010р. до настання
обставин, з якими Закон пов'язує зміну
чи припинення спірних правовідносин.

Окрім цього, в силу положень ст.162 КАС
України адміністративний суд
встановивши, що відповідач порушив
норми права, які регулюють спірні
правовідносини, повинен визнати такі
дії протиправними і зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону.

Відповідно до ч.4 ст.202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки постанова суду
першої інстанції винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, то апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, а
оскаржувану постанову слід скасувати
та прийняти нову постанову.

Керуючись вимогами ст.ст.99,100, 195, 197, 198,
202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області задоволити
частково.

2. Постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від
06.04.2011р. по справі №2-а-5286/11/1916 скасувати,
та прийняти нову постанову якою позов
задоволити частково:

3. Адміністративний позов в частині
позовних вимог про визнання
неправомірними дій відповідача щодо не
нарахування та не виплати позивачу
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ч.3 ст.51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період, починаючи з часу призначення
пенсії по 02.09.2010р. включно , та
зобов'язання провести нарахування та
виплату такої пенсії за вказаний
період - залишити без розгляду.

4. Визнати неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області щодо відмови
нарахувати та виплатити додаткову
пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю у
відповідності до ст.51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період, починаючи з
03.09.2010р. до виникнення обставин з якими
закон пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин, з
урахуванням виплачених сум

5. Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області нарахувати та
виплатити додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком
на користь ОСОБА_1 за період, починаючи
з 03.09.2010р. до виникнення обставин з
якими закон пов'язує виникнення, зміну
або припинення спірних правовідносин,
з урахуванням виплачених сум
відповідно до ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та з
врахуванням виплачених сум.

6. На підставі п.1 ч.1 ст.256 КАС України
допустити зазначену постанову суду до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга