Справа № 2а-10615/09/2670
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2014 р. м.
Київ К/800/12796/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря
Левіної А.А.

представника позивача Дацька
Я.О.

представника відповідача
неприбуття

представника Генеральної

прокуратури України Зарудяни
Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Київській
області на ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 лютого 2014 року

у справі № 2а-10615/09/2670

за позовом заступника прокурора
Києво-Святошинського району в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Київській
області, Києво-Святошинської районної
санітарно епідеміологічної станції

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

про зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2009 року заступник прокурора
Києво-Святошинського району в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Київській
області, Києво-Святошинської районної
санітарно-епідеміологічної станції
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про зобов'язання зупинити
діяльність цеху по реставрації м'яких
та дерев'яних меблів.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.03.2010 позов задоволено.

Зобов'язано фізичну особу-підприємця
ОСОБА_4 виконати рішення Державної
екологічної інспекції в Київській
області від 10.03.2009 № 14, а саме зупинити
діяльність цеху по реставрації м'яких
та дерев'яних меблів, який розташований
в АДРЕСА_1 до отримання дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами та приведення її у
відповідність до санітарних норм, які
вказані у постанові Державної
санітарно-епідеміологічної служби
Києво-Святошинського району від 13.05.2005
№ 42.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2014
скасовано постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.03.2010 та закрито провадження у цій
справі.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, Державна
екологічна інспекція у Київській
області оскаржила його у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі касатор просив
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції з мотивів порушення цим
судом норм матеріального та
процесуального права, залишити без
змін рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи і
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, прокуратурою
Києво-Святошинського району проведено
перевірку щодо діяльності цеху з
виготовлення та реставрації меблів,
який розташований в АДРЕСА_1.

У ході перевірки встановлено, що 06.02.2009
Державною екологічною інспекцією у
Київській області проведено перевірку
діяльності вищевказаного цеху з
виготовлення та реставрації меблів,
якою встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 здійснює
виробничу діяльність з виготовлення
деталей для виробництва меблів без
дозволу на розміщення відходів та
дозволу на здійснення викиду
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, що є порушенням статей 10, 11
Закону України «Про охорону
атмосферного повітря» та статті 17
Закону України «Про відходи». У
результаті перевірки складено два
протоколи про адміністративне
правопорушення, накладено
адміністративне стягнення та вручено
припис про усунення недоліків у
діяльності цеху, а 10.03.2009 інспекцією
винесено рішення № 14 про тимчасову
заборону (зупинення) діяльності
фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до
отримання дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря.

Повторною перевіркою Державної
екологічної інспекції у Київської
області виконання позивачем рішення
інспекції від 10.03.2009 № 14 встановлено, що
ОСОБА_4 вказане рішення не виконує,
діяльність цеху здійснюється, про що
був складений протокол про
адміністративне правопорушення від
17.07.2009 № 012534 та накладене
адміністративне стягнення у розмірі
170,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
тривалий час ігнорує рішення
контролюючих органів, виробнича
діяльність відповідачем здійснюється
без дотримання вимог чинного
природоохоронного та
санітарно-епідеміологічного
законодавства, а тому позов є
обгрунтованим.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та закриваючи провадження у
справі, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що цей спір не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки змістом адміністративного
позову у цій справі не є вимоги,
передбачені частиною четвертою статті
50 КАС України. Отже, відповідач, який є
фізичною особою - громадянином України,
не може відповідати за цим позовом, а
такий спір не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись зі вказаним висновком суду
апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті
50 КАС України громадяни України,
іноземці чи особи без громадянства, їх
об'єднання, юридичні особи, які не є
суб'єктами владних повноважень, можуть
бути відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень: про тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян;
про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України; про обмеження
щодо реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); в інших випадках,
встановлених законом.

Положеннями статті 37 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» передбачено, що нагляд за
додержанням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
здійснює Генеральний прокурор України
та підпорядковані йому органи
прокуратури.

При здійсненні нагляду органи
прокуратури застосовують надані їм
законодавством України права,
включаючи звернення до судів з
позовами про відшкодування шкоди,
заподіяної в результаті порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
та про припинення екологічно
небезпечної діяльності.

Таким чином, цей позов подано в межах
компетенції органів прокуратури з
метою припинення екологічно
небезпечної діяльності ОСОБА_4 як
фізичної особи-підприємця, тобто
суб'єкта господарювання, а не просто
фізичної особи.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги частково
заслуговують на увагу, у зв'язку з чим
наявні підстави для її часткового
задоволення та скасування
оскаржуваного рішення суду
апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 227 КАС України
визначено, що підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Керуючись статтями 210 - 232, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Київській
області задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року в цій справі скасувати, справу
направити до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.