Справа № 2а/0570/7786/12
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 червня 2014 року м. Київ
В/800/1996/14

Вищий адміністративний суд
України у складі колегії:

Суддів
Рецебуринського Ю.Й. - доповідача,

Бутенка В.І.,

Кобилянського М.Г.,

Ліпського Д.В.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_5 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 6
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Управління Державної служби
охорони при Головному управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернувся
до Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України із заявою
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 6
лютого 2014 року у даній справі.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 12 травня 2014 року
ОСОБА_5 повідомлено про недоліки даної
заяви, які необхідно було усунути до 10
червня 2014 року шляхом сплати судового
збору.

Заявником усунено визначені судом
касаційної інстанції недоліки, тому
для вирішення питання про допуск даної
справи до провадження перешкод немає.

Відповідно до статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 239-2 і 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

В заяві ОСОБА_5 вказує на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України одних і тих самих норм
права у подібних правовідносинах, а
саме: статтей 12,14 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22 лютого
2006 року №3460-IV (далі -Дисциплінарний
статут).

В обґрунтування заяви позивач
посилається на постанову Вищого
адміністративного суду від 8 листопада
2012 року (К/9991/48395/12), ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 25
лютого 2014 року (К/9991/25655/11), в яких, на
думку заявника, по-іншому, ніж у
рішенні, щодо якого заявлено
клопотання про перегляд Верховним
Судом України, застосовано норми
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В пункті 4 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 2 "Про судову практику
застосування статей 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України" роз'яснено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Проаналізувавши додані до заяви
судові рішення Вищого
адміністративного суду України,
колегія суддів не вбачає неоднакового
застосування касаційним судом норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Так, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 6
лютого 2014 року (К/9991/64282/12), яку просить
переглянути заявник, Вищий
адміністративний суд України,
залишаючи без змін рішення судів
першої та апеляційної інстанцій про
відмову в задоволенні позовних вимог,
виходив з правомірності звільнення
позивача з органів внутрішніх справ за
підпунктом "є" пункту 63 (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114,
у зв'язку з його невиходом на службу без
поважних причин з 4 по 6 квітня 2012 року.
Зокрема, касаційний суд вважав
обґрунтованим висновок судів першої та
апеляційної інстанцій про дотримання
відповідачем порядку та строків
звільнення, встановлених статтями 12, 14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ.

В постанові Вищого
адміністративного суду України від 8
листопада 2012 року (№К/9991/48395/12, від 25
лютого 2014 року (К/9991/25655/11), касаційний
суд задовольнив позовні вимоги,
виходячи з того, що звільнення позивача
з органів внутрішніх справ за
порушення службової дисципліни,
відбулось з порушенням порядку
накладення дисциплінарного стягнення
та через недоведеність вчинення
позивачами дій за які їх можна було
притягнути до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення.

Проте різні за змістом кінцеві
судові рішення у зазначених справах і у
справі, про перегляд якої поставлено
питання, ґрунтуються не на
неоднаковому застосуванні судом
касаційної інстанції статтей 12, 14
Дисциплінарного статуту, а на
відмінних одні від інших фактичних
обставинах, які в даній справі
пов'язані з тим, що відповідачем під час
проведення службового розслідування
підтверджено факт вчинення позивачем
дисциплінарного проступку у вигляді
прогулів з 4 по 6 квітня 2012 року, а у
справах, що порівнюються, факт вчинення
позивачами дій за які їх можна було
притягнути до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
не підтверджено.

З огляду на викладене, різні за
змістом кінцеві судові рішення у
зазначеній справі та у справі, про
перегляд якої поставлено питання,
ґрунтуються не на неоднаковому
застосуванні судом касаційної
інстанції статтей 12, 14 Дисциплінарного
статуту, а на відмінних одні від інших
фактичних обставинах у справах, що
унеможливлює перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 6
лютого 2014 року з підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_5 до Управління
Державної служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І. Бутенко

М.Г. Кобилянський

Д.В. Ліпський

Я.Л. Іваненко