Справа № 2а-7064/12/2670
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/76512/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії
"Центральне регіональне управління"
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" до Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції міста Києва, треті особи:
ОСОБА_4, Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" про зобов'язання звільнити
майно з-під арешту за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в
особі філії "Центральне регіональне
управління" Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 липня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та Кредит» звернулось до суду
з адміністративним позовом про
зобов'язання Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
звільнити з-під арешту автомобіль
Міtsubishi Сгаndis та виключити цей
транспортний засіб з акту опису й
арешту.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
липня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року залишено без змін постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25 липня 2012 року, якою у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями суду
попередніх інстанцій, Публічне
акціонерне товариство "Банк "Фінанси та
Кредит" в особі філії "Центральне
регіональне управління" Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" звернулось з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення судів попередніх інстанцій та
прийняти нове про задоволення позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах статті 220 КАС
України, дійшов до висновку про
залишення касаційної скарги без
задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань з кредитним договором
ОСОБА_4 передав під заставу ПАТ
«Фінанси та кредит» автомобіль Міtsubishi
Сгаndis на підставі договору застави від
27.07.2007 р.

11.04.2012 р. при примусовому виконанні
виконавчого листа, виданого Дарницьким
районним судом м. Києва, державним
виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ
проведено опис згаданого автомобіля,
накладено на нього арешт та передано на
зберігання представнику ТОВ
«Укрспецторг груп».

Не погоджуючись з вказаними діями
відповідача щодо накладення арешту на
автомобіль, позивач звернувся до суду з
вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про правомірність дій виконавчої
служби щодо накладення на автомобіль
арешту та передачі його на зберігання
представнику ТОВ «Укрспецторг груп».

З таким висновком судів погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

За приписами статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, у тому
числі шляхом накладення арешту на
майно боржника.

Згідно статті 32 вказаного Закону одним
із заходів примусового виконання
рішень є звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника,
у тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові
від інших осіб.

Відповідно до статті 52 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

За приписами абзацу 3 пункту 2 статті 57
вищевказаного Закону арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, щодо
правомірності та обґрунтованості дій
відповідача при винесенні постанови
про арешт майна боржника.

При цьому судом апеляційної інстанції
вірно зазначено, що посилання позивача
на положення ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» є помилковим,
оскільки питання реалізації
заставленого майна не є предметом
спору у справі та виходить за межі
заявлених позовних вимог. Наведеною
правовою нормою передбачено, що для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції правильно встановили
обставини справи, повно дослідили
докази по справі та ухвалили рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи викладені
в касаційній скарзі не спростовують
висновків суду першої та апеляційної
інстанції, тому підстави для
скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 222, 224, 231 КАС України
суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" в особі філії "Центральне
регіональне управління" Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 липня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Ф. Ситников

Т.Ф. Весельська

В.В. Малинін