Справа № 2а-4718/11
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014р.
Справа № 9104/147551/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області, м.Чортків Тернопільської
області

на постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від
16.03.2011р. у справі №2-а-4718/11/1916

за позовом ОСОБА_1, м.Чортків
Тернопільської області

до управління Пенсійного фонду України
в Чортківському районі Тернопільської
області, м. Чортків Тернопільської
області

про стягнення виплат громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

25.02.2011р. ОСОБА_1 (надалі-позивач)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області
(надалі-відповідач) і зазначила, що
відноситься до 4 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, одержує пенсію і перебуває
на обліку у відповідача.

Як непрацюючому пенсіонеру, що
проживає у зоні посиленого
радіоекологічного контролю, на
підставі ч.2 ст.39 і ч.2 ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796-XII від
28.02.1991р. (надалі - Закон №796-XII) йому
призначена додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, а розмір державної
пенсії виплачується з підвищенням.

Однак таке підвищення до пенсії та
додаткова пенсія виплачуються не у
розмірах, визначених зазначеними
статтями Закону №796-XII, а відповідно до
постанов Кабінету Міністрів України у
значно занижених розмірах. Добровільно
провести такі перерахунки та виплати
відповідач відмовляється, тому позивач
просить зобов'язати його здійснити
перерахунок та виплату цих сум
відповідно до ст.ст.39,51 Закону №796-XII за
пів року до часу звернення до суду,
нараховувати та виплачувати додаткову
пенсіюз урахуванням наступного
збільшення прожиткового мінімуму та
мінімальної заробітної плати до
виникнення обставин з якими закон
пов'язує виникнення, зміну чи
припиненння спірних правовідносин.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від
16.03.2011р. у справі №2а-4718/11/1916
адміністративний позов задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області повести ОСОБА_1 нарахування та
виплату додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, в розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком,
а також доплату до пенсії у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати за
період з 25.08.2010р. до виникнення обставин
з якими Закон пов'язує виникнення,
зміну або припинення спірних
правовідносин.

Постанова мотивована тим, що згідно
ст.51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
категорії 4, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається в розмірі 15 процентів
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». А відповідно до
ст.39 непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях зони
посиленого радіоекологічного
контролю, провадиться доплата в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

Не погодившись із постановою її
оскаржило управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області, вважає, що
судом при винесенні рішення допущено
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати рішення суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову повністю. Вказує на те, що при
обчисленні щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
позивачу по справі Управління
Пенсійного фонду керувалось
Постановою КМ України №530 від 28 травня
2008 року та № 836 від 26 липня 1996 року.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на рішення
суду першої інстанції, яке прийнято у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу. Перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 є особою яка постійно проживає
на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, та
потерпілою від наслідків
Чорнобильської катастрофи четвертої
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1.

Відповідно до вимог частини першої ст.46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно із ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", у редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин - громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата. Пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Відповідно до вимог ст.51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 4, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком.

Всупереч вимогам статей 39, 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996
року по ст. 39 вказаного Закону та по ст.
51, відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №530 від 28 травня 2008
року, а не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

Відповідно до вимог частини другої ст.19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із положеннями частини
четвертої ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
положення ст.ст.39,51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
вказані постанови Кабінету Міністрів
України, які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. За кожний повний
рік страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини. У частині другій
цієї статті вказано, що за наявності
страхового стажу меншої тривалості,
ніж передбачено частиною першою цієї
статті, пенсія за віком встановлюється
в розмірі, пропорційному наявному
страховому стажу, виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Апеляційний суд, вважає за необхідне
звернути увагу, що пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі. Отже,
вирішуючи питання про зобов'язання
нарахувати та виплатити відповідні
періодичні платежі позивачу, у разі
відсутності спору про право особи на
отримання пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, не
можна обмежувати орган, відповідальний
за здійснення її нарахування і виплату,
певним часовим проміжком, якщо не
відбулося змін у законодавстві. Тобто,
органи Пенсійного фонду України
зобов'язані проводити нарахування та
виплати відповідних періодичних
платежів (пенсій, доплат до пенсії) до
втрати позивачем такого права.

Також, слід зазначити, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду
визначений ст.ст.99, 100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин).

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області, відповідний
обов'язок слід покласти на відповідача
у справі.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно по суті вирішив спір, однак
при цьому помилково допустив негайне
виконання ухваленої постанови в
цілому, апеляційний суд визнає
можливим змінити постанову, оскільки
системний аналіз положень ч.1 та 2 ст.256
КАС України вказує на можливість
негайного виконання судових рішень у
справах цієї категорії виключно у
межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є: 1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; 2) вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 201, 205, 207, 254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області задоволити частково.

2. Постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від
16.03.2011р. у справі №2-а-4718/11/1916 в частині
негайного виконання змінити, виклавши
в такій редакції:

"На підставі п.1 ч.1 ст.256 КАС України
допустити зазначену постанову суду до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.".

3. В іншій частині постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 16.03.2011р.
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга