Справа № 2а-230/10/1870
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/800/5700/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Сумській області на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року у справі 2а-230/10/1870 за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Сумській області до Сумського
обласного КП "Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та
промисловості" про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Контрольно-ревізійне управління в
Сумській області звернулось в суд з
позовом до Сумського обласного КП "Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери
та промисловості" про стягнення коштів
в сумі 26792,23грн., використаних
відповідачем не за цільовим
призначенням.

Позовні вимоги мотивовано тим, що під
час проведення ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
відповідача встановлено порушення
статті 9 Закону України "Про
архітектурну діяльність", статті 7
Бюджетного кодексу України, Правил
визначення будівництва, затверджених
наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 27 серпня 2000 року №
174, Порядку складання, розгляду,
затвердження та основні вимоги до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28
лютого 2002 року № 228, в результаті чого
складено лист-вимогу від 01 липня 2009
року № 25-14/3110 щодо вжиття заходів про
відшкодування бюджетних коштів
використаних не за цільовим
призначенням, яка не виконана
відповідачем в добровільному порядку.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2010
року позовні вимоги задоволено,
стягнути з відповідача кошти,
використані не за цільовим
призначенням на користь Сумського
обласного бюджету - 20 705,08 грн., на
користь селищного бюджету Свеської
селищної ради Ямпільського району - 6
087,15 грн., а разом 26 792,32 грн.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року рішення суду першої інстанції
скасовано, у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, Державна фінансова інспекція
в Сумській області звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, у якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідно до
розпоряджень голови Сумської обласної
державної адміністрації від 14 грудня
2006 року за №675 та за №668 на облаштування
систем індивідуального опалення
мешканців смт. Свеса Ямпільського
району як субвенція за КФКВ 150122
"Інвестиційні проекти" КЕКВ 2410
"Капітальні трансферти" на реєстрацій
рахунок відповідача №0025,
відкритий у ГУДКУ у Сумській області,
від Управління житлово-комунального
господарства Сумської обласної
державної адміністрації надійшло
1090511,00грн.

Крім того, відповідно до рішення 15
сесії Свеської селищної ради
Ямпільського району від 24 жовтня 2007
року на облаштування систем
індивідуального опалення мешканців
смт. Свеса Ямпільського району як
фінансування згідно розподілу за КФКВ
150122 "Інвестиційні проекти" КЕКВ 2410
"Капітальні трансферти" на реєстрацій
рахунок відповідача №0025,
відкритий у ГУДКУ у Сумській області,
від Свеської селищної ради
Ямпільського району надійшло 339 700,00
грн.

При цьому, кошти на загальну суму
1069802,20грн. згідно платіжних доручень за
грудень 2006 року та кошти на загальну
суму 327826,80грн.. відповідно платіжних
доручень за грудень 2007 року були
перераховані на рахунки ТОВ
"Спецмонтажсервіс" як оплата за
влаштування індивідуальних систем
опалення житлового фонду смт. Свеса
Ямпільського району згідно актів
виконаних робіт та попередньо
укладених договорів між Замовником -
відповідачем по справі та Підрядником -
ТОВ "Спецмонтажсервіс".

Також судами попередніх інстанцій
встановлено, що під час ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності відповідача за період з 01
січня 2006 року по 01 січня 2009 року,
проведеної службовими особами
Контрольно-ревізійного управління в
Сумській області з 12 травня 2009 року по 01
червня 2009 року було виявлено порушення
зазначених вище вимог діючого
законодавства, зокрема, відповідачем
не забезпечено складання
проектно-кошторисної документації на
проведення робіт по облаштуванню
систем індивідуальним опаленням в
квартирах соціально незахищених
верств населення смт. Свеса
Ямпільського району та в порушення
пункту 22 Порядку складання, розгляду,
затвердження та основні вимоги до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28
лютого 2002 року № 228, показники видатків
не обґрунтовані відповідними
розрахунками та не деталізовані за
видами, кількістю робіт чи послуг із
зазначенням вартості за одиницю.

При цьому ревізією встановлено, що
відповідно до платіжного доручення від
28 грудня 2006 року за №13 на поточний
рахунок відповідача із призначенням
платежу "Утримання служби замовника,
згідно листа Держбуду від 04 жовтня 2000
року за №7/7-1010" за КФКВ 150101
"Інвестиційні проекти", КЕКВ 2410
"Капітальні трансферти" було
перераховано 20705,08 грн., а також
відповідно до платіжного доручення від
21 грудня 2007 року за №29 на поточний
рахунок відповідача із призначенням
платежу "Утримання служби замовника
згідно листа Держбуду від 04 січня 2000
року за №7/7-1010" за КФКВ 150101
"Інвестиційні проекти", КЕКВ 2410
"Капітальні трансферти" було
перераховано 6087,15 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до копій актів виконаних
робіт, копій договорів підряду на
капітальне будівництво та додаткових
угод не передбачено утримання служби
замовника, а відтак дії відповідача
призвели до нецільового використання
бюджетних коштів на загальну суму 26792,23
грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у позові, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відповідач обґрунтовано включив при
складанні інвесторської кошторисної
документації кошти на покриття витрат
з утримання служби замовника, оскільки
листом Держбуду від 04 жовтня 2000 року №
7/7-1010 визначено, що при складанні
інвесторської кошторисної
документації в главі 10 зведеного
кошторисного розрахунку враховуються
кошти на покриття витрат з утримання
служби замовника в розмірі 2,5 відсотків
від підсумку графи 8 глав 1 - 9 зведеного
кошторисного розрахунку, а
використання зазначених коштів
здійснюється на підставі кошторисів
доходів і видатків, складених та
затверджених у встановленому порядку,
пропорційно обсягам виконаних робіт.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
частково погоджується з висновками
суду апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 року № 499/2011
(далі - Положення) Державна фінансова
інспекція України (далі -
Держфінінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ
усунення виявлених порушень
законодавства; звертається до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів <…> (підпункт 4 пункту 4
Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що у
разі, якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів,
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» (далі -
Закон № 2939-XII), згідно з якими державній
контрольно-ревізійній службі надано
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджетів та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо відсутності підстав для
задоволення позову з викладених вище
підстав.

Доводи касаційної скарги не містять
спростувань для висновку про
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Сумській області залишити
без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:

оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша