Справа № 815/7998/13-а
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/7998/13-а

Категорія: 5.4 Головуючий в 1 інстанції:
Стефанов С. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.судді
-Жука С.І.судді - за участю
секретаряШеметенко Л.П. Левицької З.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
05.12.2013 р. по справі за адміністративним
позовом Державної фінансової
інспекції в Одеській області до
Комунального підприємства
"Одесміськелектротранс" про
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в
Одеській області звернулася до суду з
позовом до Комунального підприємства
«Одесміськелектротранс» та з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог просила зобов'язати
відповідача вчинити дії зазначені у п.
7,8,10 вимоги Держфінінспекції в Одеській
області від 26.04.2013 року № 15-06-23/14/4186.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 05 грудня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій вважає вказану постанову
прийнятою з порушенням норм
процесуального та матеріального
права, просив її скасувати та прийняти
нову , якою задовольнити позов.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду були
сповіщені належним чином відповідно до
ст.34 -39 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування зобов'язані діяти
тільки на підставі ,в межах повноважень
та у спосіб ,що передбачені
Конституцією й законами України

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що відповідно до п. 1.2.4.4 плану
контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспекції в Одеській області на
І квартал 2013 року на підставі
направлень на проведення ревізії від
09.01.2013 року №№ 9-13, від 17.01.2013 року № 44,
від 06.03.2013 року №№ 325, 326, від 15.02.2013 року
№№ 222-225, від 21.02.2013 року № 252, від 19.03.2013
року №№ 378, 379 ревізійною групою під
керівництвом головного державного
фінансового інспектора відділу
інспектування у сфері послуг ДФІ в
Одеській області Локтєвої О.Г.
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності КП
«Одесміськелектротранс» за період з
01.12.2010 року по 31.12.2012 року.

За результатами ревізії було складено
акт від 29.04.2013 року № 06-11/213 , який був
підписаний посадовою особою
відповідача із запереченнями.

За наслідками проведеної ревізії,
Держфінінспекцією в Одеській області
надіслано відповідачу обов'язкову для
виконання вимогу щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства від 26.04.2013 року №
15-06-23-14/4186 ,згідно п. 7,8,10 якої:

- у порушення відповідачем розділу ІІ
рішень Одеської міської ради № 269-ІУ
від 04.01.2011 року «Про бюджет міста Одеси
на 2011 рік» та № 1621-УІ «Про бюджет міста
Одеси на 2012 рік» від 23.12.2012 року,
внаслідок не перерахування частки
отриманих доходів від надання
рекламних послуг (75%) в бюджет міста
Одеси протягом перевіряємого періоду
бюджетом міста Одеси недоотримано
коштів на загальну суму 12 566,46 грн. (у
грудні 2010 року - 861,00 грн., у 2011 році - 6765,00
грн., у 2012 році - 4 940,00 грн.), що призвело
до збитків завданих бюджету на
зазначену суму, у зв'язку з чим
відповідача зобов'язано відобразити в
обліку заборгованість перед місцевим
бюджетом та перерахувати грошові кошти
у сумі 12566,46 грн. як частину отриманих
доходів від надання рекламних послуг.

- у порушення ст. 256 Цивільного кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України, п. 3 ст. 18 Закону України «Про
оренду державного та комунального
мана» від 10.04.1992 року № 2269-ХІІ, п. 2.4
вищезазначеного договору, внаслідок не
нарахування та не виставлення рахунків
пені за прострочку у сплаті орендних
платежів за серпень-грудень 2012 року,
відповідачем недототримано доходів на
загальну суму 7 781,37 грн., чим завдано
матеріальної шкоди (збитків)
останньому на відповідну суму, у
зв'язку з чим відповідача зобов'язано
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за нестягнутими
штрафними санкціями. Стягнути штрафні
санкції в сумі 7781,37 грн. з ТОВ «Союз
Південного Регіону» за невиконання
умов договору та перерахувати в дохід
відповідного бюджету.

- внаслідок незастосування
відповідачем права вимагати від
боржника виконання зобов'язання,
передбаченого ст. 509 Цивільного кодексу
України, невжиття заходів щодо
своєчасного стягнення дебіторської
заборгованості, і як наслідок, сплину
строків її стягнення, відповідачем
втрачено фінансових ресурсів на
загальну суму 9155,76 грн., чим завдано
матеріальної шкоди (збитків)
останньому на зазначену суму, у зв'язку
з чим відповідача зобов'язано стягнути
з осіб, відповідальних за встановлене
порушення, грошові кошти у сумі 9155,76
грн., можливість отримання яких
комунальним підприємством втрачено
внаслідок незастосування права
вимагати від боржника виконання
зобов'язання.

Згідно п. п. 7, 8 ст. 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» від
26.01.1993 року №2939 (в редакції , чинній на
момент винесення вимоги) державна
контрольно-ревізійна служба має право:
- пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів; - у судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
одержані підконтрольними установами,
за незаконними угодами, без
встановлених законом підстав та з
порушенням чинного законодавства; -
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо під контрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Згідно з п.46 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 року №550,
визначено, що якщо вжитими в період
ревізії заходами не забезпечено повне
усунення виявлених порушень, органом
служби у строк не пізніше ніж 10 робочих
днів після реєстрації акта ревізії, а у
разі надходження заперечень
(зауважень) до нього - не пізніше ніж 3
робочих дні після надіслання висновків
на такі заперечення (зауваження)
надсилається об'єкту контролю письмова
вимога щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства із
зазначенням строку зворотного
інформування.

Відповідно до п. 49 Порядку ,у разі коли
діями чи бездіяльністю працівників
об'єкта контролю державі або
підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, орган служби
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб. Зазначені
питання врегульовано не трудовим
законодавством, а приписами ст. 16 та ст.
22 ЦК України та відповідними
положеннями ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції ,що
вимога органу фінансового контролю
щодо зобов'язання відповідача стягнути
з осіб, відповідальних за встановлене
порушення, грошові кошти у сумі 9155,76
грн., можливість отримання яких КП
«Одесміськелектротранс» втрачено
внаслідок незастосування права
вимагати від боржника виконання
зобов'язання (п. 10 вимоги № 15-06-23-14/4186 від
26.04.2013 року), є такою, що не відповідає
Закону, так як встановивши, що
відповідачу протиправними діями інших
осіб було завдано шкоду, орган
фінансового контролю може висувати
перед керівництвом такого об'єкту лише
вимоги щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб, а висування з
цього приводу вимог іншого характеру
законодавством не передбачено.

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що рішенням Господарського суду
Одеської області від 24 вересня 2013 року ,
яке набрало законної сили 08.10.2013 року
,по справі № 916/1844/13 за позовом КП
«Одесміськелектротранс» до TOB «Союз
Південного регіону» про стягнення 7781,37
грн. пені позов задоволено частково, а
саме стягнуто з ТОВ «Союз Південного
регіону» на користь КП
«Одесміськелектротранс» 2212,92 грн. пені
та 488,62 грн. витрат по судовому збору.
08.10.2013 року по справі № 916/1844/13
Господарським судом Одеської області
видано наказ про примусове виконання
рішення Господарського суду Одеської
області від 24.09.2013 року , також судом
було встановлено ,що позивачем при
розрахунку пені не прийнято до уваги,
що розмір пені становить подвійну
ставку НБУ - 15% річних, а за період з
01.08.2012 року по 25.10.2012 року розмір пені,
який підлягає стягненню з відповідача,
становить 1098,87 грн. (31092,06 грн. х 7,5 % х 2 : 365
днів х 86 днів = 1098,87 грн.). З 26.10.2012 року по
23.11.2012 року - 325,18 грн., з 24.11.2012 року по
17.12.2012 року - 242,68 грн., 18.12.2012 року по
18.03.2013 року - 546,19 грн.

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції ,що
вимога органу фінансового контролю
щодо зобов'язання відповідача
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за нестягнутими
штрафними санкціями та стягнути
штрафні санкції в сумі 7781,37 грн. з ТОВ
«Союз Південного Регіону» за
невиконання умов договору та
перерахувати в дохід відповідного
бюджету (п. 8 вимоги № 15-06-23-14/4186 від
26.04.2013 року) є безпідставною, оскільки
позивачем вжиті належні заходи щодо її
виконання, а відповідно до положень ст.
546 ЦК України та ст. 232 ГК України
нарахування та стягнення пені за
вказаними договорами з боку позивача є
його правом на забезпечення основного
господарського зобов'язання, а не
обов'язком.

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що згідно договорів з надання
електротранспорту для нанесення
рекламних зображень та про
використання інфраструктури,
додаткових угод до них, укладених між
КП «Одесміськелектротранс» та ПП
«Укрфінконсалт» («Вікра»), ПМП РВА
«GММ-прес», МПП «Олена», ТОВ «НХМ», ТОВ
«Джераман-Автоцентр», ТОВ
«Фармацевтична Лідер», ПП «Дент-Арт»,
ПП «Кімс», ФОП ОСОБА_6, СПД «ОСОБА_8», ТОВ
«Технотранс», ФОП ОСОБА_7, КП
«Одесміськелектротранс» не виробляє
рекламу, а також не є рекламодавцем та
розповсюджувачем реклами, а лише надає
інфраструктуру (тобто майно, що
знаходиться на балансі підприємства)
для розміщення реклами, що є по своїй
суті договором оренди (згідно ч. 1 ст. 759
за договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк).

Відповідно до ст. 1 Закону України від
03.07.1996, № 270/96-ВР«Про рекламу» ( в
ред.,діючої на момент виникнення
правовідносин) виробник реклами -
особа, яка повністю або частково
здійснює виробництво реклами; реклама
на транспорті - реклама, що
розміщується на території підприємств
транспорту загального користування,
метрополітену, зовнішній та внутрішній
поверхнях транспортних засобів та
споруд підприємств транспорту
загального користування і
метрополітену; зовнішня реклама -
реклама, що розміщується на
спеціальних тимчасових і стаціонарних
конструкціях - рекламоносіях,
розташованих на відкритій місцевості,
а також на зовнішніх поверхнях
будинків, споруд, на елементах
вуличного обладнання, над проїжджою
частиною вулиць і доріг; рекламодавець
- особа, яка є замовником реклами для її
виробництва та/або розповсюдження,
розповсюджувач реклами - особа, яка
здійснює розповсюдження реклами.

Згідно ч.1 ст.16 Закону України, від
03.07.1996, № 270/96-ВР( в ред.,діючої на момент
виникнення правовідносин) розміщення
зовнішньої реклами у населених пунктах
провадиться на підставі дозволів, що
надаються виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад, та в
порядку, встановленому цими органами
на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України. При видачі дозволів на
розміщення зовнішньої реклами
втручання у форму та зміст зовнішньої
реклами забороняється.

Зовнішня реклама на територіях,
будинках та спорудах розміщується за
згодою їх власників або уповноважених
ними органів (осіб).

Розміщення зовнішньої реклами на
територіях та об'єктах поза населеними
пунктами провадиться лише за згодою їх
власників або уповноважених ними
органів (осіб).

Стягнення плати за видачу дозволів
забороняється.

Згідно ст.18 Закону України, від 03.07.1996,
№ 270/96-ВР розміщення реклами на
транспорті погоджується лише з
власниками об'єктів транспорту або
уповноваженими ними органами (особами).
При погодженні розміщення реклами на
транспорті втручання у форму та зміст
реклами забороняється.

Розміщення реклами на транспорті
повинно відповідати вимогам безпеки та
правил дорожнього руху.

За умови розміщення реклами на
транспорті з дотриманням вимог безпеки
і правил дорожнього руху забороняється
вимагати від власників транспортних
засобів отримання дозволів, погоджень,
інших документів щодо розміщення
реклами.

Забороняється розміщення на
транспортних засобах:

реклами, яка повторює чи імітує
кольорографічні схеми спеціальних та
оперативних транспортних засобів;

реклами із нанесенням
світлоповертаючих матеріалів;

реклами, яка супроводжується звуковими
чи світловими сигналами.

Забороняється розміщувати рекламу на
скляних (прозорих) поверхнях
транспортних засобів, за винятком
випадків, коли для цього
використовуються матеріали, які
забезпечують безперешкодний огляд з
салону транспортного засобу.

Забороняється розповсюдження реклами
через радіотрансляційні або інші
звукові мережі сповіщання пасажирів у
транспортних засобах громадського
користування, на станціях
метрополітену, вокзалах, в портах та
аеропортах, за винятком розповсюдження
соціальної реклами.

Апеляційний суд вважає ,що вимога
органу фінансового контролю щодо
зобов'язання відповідача відобразити в
обліку заборгованість перед місцевим
бюджетом та перерахувати грошові кошти
у сумі 12566,46 грн. як частину отриманих
доходів від надання рекламних послуг
(п. 7 вимоги № 15-06-23-14/4186 від 26.04.2013 року), є
правомірною , оскільки КП
«Одесміськелектротранс» було
розповсюджувачем реклами, яка була
розміщена на спеціальних конструкціяї
та іншому майні ,що є комунальною
власністю , а згідно з п. 22 рішення
Одеської міської ради від 21.12.2012 року №
2570-VI було звільнене з 01.01.2013 року по
31.12.2013 року від перерахування в бюджет
міста Одеси частини плати за оренду
майна, що знаходиться на балансі
комунального підприємства, а ні за
фактичне надання послуг щодо
розповсюдження реклами шляхом надання
інфраструктури для її розміщення, а
згідно Правил розміщення зовнішньої
реклами в місті Одесі, зтверджених у
новій редакції рішенням виконкому
Одеської міської ради №434 від 22.04.2008
року спеціальні конструкції -
тимчасові та стаціонарні рекламні
засоби (світлові та несвітлові, наземні
та неназемні (повітряні), плоскі та
об'ємні стенди, щити, панно,
транспаранти, троли, таблички, короби,
механічні, динамічні, електронні табло,
екрани, панелі, тумби, складні
просторові конструкції, аеростати,
повітряні кулі, флагштоки тощо), які
використовуються для розміщення
зовнішньої реклами.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до п. п. 3, 4. ч. 1 ст. 202 КАС
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Згідно п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

На підставі викладеного, апеляційний
суд вважає за необхідне скасувати
постанову суду1-ої інстанції та
прийняти нову про часткове
задоволення позову.

Керуючись ч.1 ст. 195, 196,ч. 3 ст. 198, п. 3, 4 ч. 1
ст. 202, ч.2 ст. 205, ч.1 ст.207, ст. 210, ст.211, ст. 212
, ч. 5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної
інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Одеській
області -задовольнити частково,
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 05.12.2013 р.-
скасувати.

Прийняти нову постанову:

Адміністративний позов Державної
фінансової інспекції в Одеській
області -задовольнити частково.

Зобов'язати Комунальне підприємства
"Одесміськелектротранс" вчинити дії
зазначені у п. 7 вимоги
Держфінінспекції в Одеській області
від 26.04.2013 року № 15-06-23/14/4186, а саме:
відобразити в обліку заборгованість
перед місцевим бюджетом та
перерахувати грошові кошти у сумі 12566,46
грн. як частину отриманих доходів від
надання рекламних послуг.

У задоволенні решти позову -відмовити.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого Адміністративного Суду України
шляхом подання касаційної скарги
протягом 20 днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
Кравець О.О.

Суддя
Жук С.І.

Суддя
Шеметенко Л.П.