Справа № 821/1839/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1839/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: судді Пекного А.С.,

суддів Хом'якової В.В., Циганія С.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої
служби України, третя особа: Державна
казначейська служба України, про
визнання незаконною повстанови,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до
суду із позовом до Державної
виконавчої служби України (далі -
відповідач, ДВС України), третя особа:
Державна казначейська служба України
(далі - третя особа) в якому просить
визнати незаконною постанову
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Єжова М.В. від 10.04.2014р. про
закінчення виконавчого провадження ВП
№36068862.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вказаною постановою відповідача
закінчено виконавче провадження ВП
№36068862з виконання рішення
Європейського суду з прав людини (далі -
ЄСПЛ) №7321/05 від 18.12.2012 року на підставі
п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче
провадження". За рішенням ЄСПЛ держава
відповідач має виконати: по-перше,
рішення національного суду ухвалене на
користь заявника (рішення
Каланчацького районного суду
Херсонської області від 07 квітня 2009
року в сумі 2541,00 грн.); по-друге сплатити
протягом трьох місяців 3000 євро, що є
відшкодуванням матеріальної та
моральної шкоди, а також компенсацією
судових витрат. Позивач вважає дану
постанову незаконною у зв'язку з тим що
рішення Європейського суду з прав
людини не виконано в тримісячний
термін, стверджуючи, що на момент
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження залишилось не
сплаченою сума в розмірі 68,73 євро.

Відповідач надав письмові заперечення
на позов, посилаючись на те, що на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України знаходилось виконавче
провадження ВП №36068862 по виконанню
рішення Європейського суду з прав
людини № 7321/06 від 18.12.2012р., за яким:
держава-відповідач має виконати
рішення національних судів, ухвалені
на користь заявників, що залишаються
невиконаними та сплатити протягом
трьох місяців 3000 (три) тисячі євро
кожному заявнику або його/її
спадкоємцю у заявах, зазначених у
Додатку 1 та 1500 (одна тисяча п'ятсот)
євро кожному заявнику або його/її
спадкоємцю у заявах, зазначених у
Додатку 2, що є відшкодуванням
матеріальної та моральної шкоди, а
також компенсацією судових витрат,
разом з будь-якими податками, що можуть
нараховуватись на ці суми; ці суми
мають бути конвертовані в національну
валюту держави - відповідача за курсом
на день здійснення платежу; зі спливом
тримісячного строку і до досягнення
розрахунку на ці суми нараховується
простий відсоток у розмірі граничної
позичкової ставки Європейського
центрального банку, яка діятиме в
період несплати, до якої має бути
додано три відсоткові пункти.
Постановою державного виконавця від
17.01.2013р. ВП №36068862 відкрито виконавче
провадження з виконання
вищезазначеного рішення суду.
Виконання рішень Європейського суду з
прав людини здійснюється в
добровільному порядку, без заходів
примусового виконання, за рахунок
коштів Державного бюджету України,
шляхом направлення Департаментом
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності
Міністерства юстиції України
офіційного перекладу рішення,
платіжного доручення та постанови про
відкриття виконавчого провадження до
Державної казначейської служби
України для оплати на користь
стягувача. Згідно рішення держава -
відповідач повинна у тримісячний строк
сплатити 3000 євро (справедлива
сатисфакція) та виконати рішення
національних суддів винесених на
користь заявника ОСОБА_1 (рішення
Каланчацького районного суду
Херсонської області від 07.04.2009р. у
справі № 2а-1579/09). Розпорядником
бюджетних коштів, передбачених на
виконання рішень Європейського суду з
прав людини, є Міністерство юстиції
України. З метою повного фактичного
виконання вказаного рішення
Європейського суду, 08.02.2013р. за вих. 286-5/11
до Департаменту планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України направлено заяву та банківські
реквізити стягувача - ОСОБА_1 за
рішенням Європейського суду з прав
людини № 7321/05, виданого 18.12.2012р., у
справі "Алпатов та інші проти України"
для перерахування коштів. Згідно
вказаного рішення Європейського суду,
суми стягнень мають бути конвертовані
в національну валюту
держави-відповідача за курсом на день
здійснення платежу. 26 лютого 2013 року
Міністерством юстиції України до
Державного казначейства України
передано платіжне доручення № 335 про
нарахування на користь ОСОБА_1 31901,66
грн., що станом на 26.02.2013р. за курсом
Національно Банку України
еквівалентно 3000 євро (100 євро = 1063,3887
грн.), що підтверджується даними з
офіційного сайту НБУ. Вказані кошти
перераховані на рахунок стягувача
01.03.2013р. Резолютивна частина рішення
Європейського суду містить вказівку
щодо виплати протягом трьох місяців 3000
тисяч євро матеріальної та моральної
шкоди, що і було виконано в зазначені
строки. У зв'язку з неповним виконанням
рішення Європейського суду, до
Департаменту планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України направлено вимогу державного
виконавця від 11 березня 2013 року за вих.
№ 28611-5/11 щодо сплати ОСОБА_1
недоплаченої у 2007-2008 роках разової
грошової допомоги, як ветерану війни -
учаснику бойових дій у сумі 2541,00 грн.,
згідно виконавчого листа № 2а-1579/09,
виданого 12.11.2010р. Каланчацьким районним
судом Херсонської області. 08 квітня 2014
року на підставі платіжного доручення
від 28.03.2014р. № 55 ОСОБА_1 перераховано
заборгованість по виконанню рішення
національного суду, яка досі була не
погашена в сумі 2541,00 грн. В матеріалах
виконавчого провадження містяться
документи, підтверджуючі повне
фактичне виконання рішення
Європейського суду, 10.04.2014р. державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
"Про виконавче провадження", яку цього ж
дня направлено Секретаріату Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини та
стягувачу. Все це на думку відповідача
є підставами для залишення
адміністративного позову без
задоволення.

В судове засідання сторони не
з'явились, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
судового розгляду справи, проте подали
клопотання про розгляд справи без їх
участі в порядку письмового
провадження.

Враховуючи наведене та положення ст.ст.
122, 128 КАС України суд здійснює розгляд
даної справи у порядку письмового
провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази у їх сукупності,
суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Предметом спору є законність
закінчення виконавчого провадження з
виконання рішення Європейського суду з
прав людини, згідно з яким на користь
ОСОБА_1 має бути виплачено справедливу
сатисфакцію в сумі 3000 євро та виконано
рішення національного суду - постанову
Каланчацького районного суду
Херсонської області від 07.04.2009р. у
справі № 2а-1579/09.

Спірні правовідносини вичерпно
врегульовані Конституцією України,
Законами України "Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини" та
"Про виконавче провадження".

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
"Про виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Статтею 2 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Відповідно до пункту 9 частини другої
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження" підлягають виконанню,
зокрема, рішення Європейського суду з
прав людини з урахуванням
особливостей, передбачених Законом
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини".

Згідно преамбули до Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" цей Закон регулює відносини, що
виникають у зв'язку з обов'язком
держави виконати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах проти України; з необхідністю
усунення причин порушення Україною
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод і протоколів до
неї; з впровадженням в українське
судочинство та адміністративну
практику європейських стандартів прав
людини; зі створенням передумов для
зменшення числа заяв до Європейського
суду з прав людини проти України.

За визначеннями, наданими ст.1 цього
Закону, рішення - це: а) остаточне
рішення Європейського суду з прав
людини у справі проти України, яким
визнано порушення Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод; б)
остаточне рішення Європейського суду з
прав людини щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України; в)
рішення Європейського суду з прав
людини щодо дружнього врегулювання у
справі проти України; г) рішення
Європейського суду з прав людини про
схвалення умов односторонньої
декларації у справі проти України;
відшкодування - а) сума справедливої
сатисфакції, визначена рішенням
Європейського суду з прав людини
відповідно до статті 41 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод; б) визначена у рішенні
Європейського суду з прав людини щодо
дружнього врегулювання або у рішенні
Європейського суду з прав людини про
схвалення умов односторонньої
декларації сума грошової виплати на
користь Стягувача; виконання Рішення -
а) виплата Стягувачеві відшкодування
та вжиття додаткових заходів
індивідуального характеру; б) вжиття
заходів загального характеру;

Рішення є обов'язковим для виконання
Україною відповідно до статті 46
Конвенції. Порядок виконання Рішення
визначається цим Законом, Законом
України "Про виконавче провадження",
іншими нормативно-правовими актами з
урахуванням особливостей, що
передбачені цим Законом (ст.2 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини").

Безпосередньо процедура виконання
рішення органами державної виконавчої
служби визначена ст.ст.7 - 9 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини".

Так, відповідно до цих правових норм,
протягом десяти днів від дня отримання
повідомлення Суду про набуття Рішенням
статусу остаточного Орган
представництва: надсилає до державної
виконавчої служби оригінальний текст і
переклад резолютивної частини
остаточного рішення Суду у справі
проти України, яким визнано порушення
Конвенції, оригінальний текст і
переклад резолютивної частини
остаточного рішення Суду щодо
справедливої сатисфакції у справі
проти України, оригінальний текст і
переклад рішення Суду щодо дружнього
врегулювання у справі проти України,
оригінальний текст і переклад рішення
Суду про схвалення умов односторонньої
декларації у справі проти України.
Автентичність перекладу засвідчується
Органом представництва.

Виплата Стягувачеві відшкодування має
бути здійснена у тримісячний строк з
моменту набуття Рішенням статусу
остаточного або у строк, передбачений у
Рішенні.

Частинами 3, 4 ст. 8 вищезазначеного
Закону передбачено, що протягом одного
місяця від дня відкриття виконавчого
провадження за Рішенням Орган
представництва надсилає до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, постанову про
відкриття виконавчого провадження та
документи, передбачені у пункті "б"
частини першої статті 7 цього Закону.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, протягом 10 днів від
дня надходження зазначених у частині
третій цієї статті документів здійснює
списання на вказаний Стягувачем
банківський рахунок, а в разі його
відсутності - на депозитний рахунок
державної виконавчої служби коштів з
відповідної бюджетної програми
Державного бюджету України. Порядок
збереження коштів на депозитному
рахунку державної виконавчої служби
визначається Законом України "Про
виконавче провадження".

При цьому суд звертає увагу на те, що
підстави та умови закінчення
виконавчого провадження з виконання
рішення Європейського суду з прав
людини чітко і недвозначно встановлені
ч.5 ст.8 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини", якою
передбачено, що підтвердження списання
відшкодування, отримане від
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, та підтвердження
виконання всіх вимог, зазначених у
резолютивній частині остаточного
рішення Суду у справі проти України,
яким визнано порушення Конвенції,
резолютивній частині остаточного
рішення Суду щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України, у
рішенні Суду щодо дружнього
врегулювання у справі проти України, у
рішенні Суду про схвалення умов
односторонньої декларації у справі
проти України, є для державної
виконавчої служби підставою для
закінчення виконавчого провадження.

Тобто, єдиною законною та вичерпною
підставою для винесення державним
виконавцем постанови про закінчення
виконавчого провадження є отримання
ним від відповідних органів
підтвердження списання відшкодування
та підтвердження виконання всіх вимог,
зазначених у резолютивній частині
остаточного рішення Суду у справі
проти України (в даному випадку -
виконання постанови Каланчацького
районного суду Херсонської області від
07.04.2009р. у справі № 2а-1579/09).

Відповідно до вимог пункту 8 частини 1
статті 49 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що постановою
Каланчацького районного суду
Херсонської області від 07.04.2009р. у
справі № 2а-1579/09 зобов'язано Головне
управління праці та соціального
захисту населення Херсонської
обласної державної адміністрації
провести нарахування і виплату ОСОБА_1
недоплаченої у 2007-2008 р.р. разової
грошової допомоги як учаснику війни в
сумі 2541,00 грн. Постанова набула
законної сили та судом видано 12.11.2010р.
позивачу виконавчий лист.

У зв'язку із невиконанням даного
судового рішення ОСОБА_1 звернулась до
Європейського суду з прав людини.

Згідно із Рішенням Європейського суду
з прав людини № 7321/05, виданим 18.12.2012р., у
справі "Алпатов та інші проти України"
встановлено, що держава Україна має
виконати рішення національних судів,
ухвалені на користь заявників, що
залишаються невиконаними та сплатити
протягом трьох місяців 3000 (три) тисячі
євро кожному заявнику або його/її
спадкоємцю у заявах, зазначених у
Додатку 1 та 1500 (одна тисяча п'ятсот)
євро кожному заявнику або його/її
спадкоємцю у заявах, зазначених у
Додатку 2, що є відшкодуванням
матеріальної та моральної шкоди, а
також компенсацією судових витрат,
разом з будь-якими податками, що можуть
нараховуватись на ці суми; ці суми
мають бути конвертовані в національну
валюту держави - відповідача за курсом
на день здійснення платежу; зі спливом
тримісячного строку і до досягнення
розрахунку на ці суми нараховується
простий відсоток у розмірі граничної
позичкової ставки Європейського
центрального банку, яка діятиме в
період несплати, до якої має бути
додано три відсоткові пункти.

Службовою запискою Урядового
уповноваженого у Справах
Європейського суду з прав людини від
04.01.2012р. №12.0.1-17/120 надіслано до ДВС
України документи, передбачені ст.7
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" та необхідні для
відкриття виконавчого провадження.

Вказані документи надійшли до
відповідача 10.01.2013р. за вх. №13-0-26-43.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
ДВС України Єжова М.В. від 17.01.2013р. ВП
№36068862 відкрито виконавче провадження
з виконання вказаного вище рішення
Європейського суду з прав людини;
30.01.2013р. на адресу відповідача надійшла
заява ОСОБА_1 щодо відкриття
виконавчого провадження та
перерахування коштів на картковий
рахунок в Каланчацькому відділенні
Херсонської філії ПАТ КБ "Приват Банк".

08.02.2013р. відповідачем листом №286-5/11
надіслано до Департаменту
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності
Міністерства юстиції України заяву та
банківські реквізити стягувача ОСОБА_1
для виконання рішення Європейського
суду з прав людини № 7321/05 виданого
18.12.2012 року.

11.02.2013р. на адресу ДВС України надійшла
заява ОСОБА_1, якою вона повідомляє про
невиконання постанови Каланчацького
районного суду Херсонської області від
07.04.2009р. у справі № 2а-1579/09.

26.02.2013р. Міністерством юстиції України
до Державного казначейства України
передано платіжне доручення № 335 про
нарахування на користь ОСОБА_1 31901,66
грн., що станом на 26.02.2013р. за курсом
Національного Банку України
еквівалентно 3000 євро (100 євро = 1063,3887
грн.). Вказані кошти перераховані на
рахунок стягувача 01.03.2013р.

11.03.2013р. державним виконавцем винесено
Департаменту планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України вимогу №286/11, якою зобов'язано
негайно провести дії спрямовані на
виконання рішення №7321/05 виданого 18.12.2012
року Європейським судом з прав людини у
справі "Алпатов та інші проти України"
та в зв'язку з тим, що рішення
національного суду боржником
самостійно не виконано, необхідно
сплатити ОСОБА_1, заборгованість по
виконанню рішення національного суду,
яка досі є непогашеною, згідно
документів направлених 08.02.2013 року на
адресу Департаменту
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності.

Платіжним дорученням №55 від 28.03.2014р.
позивачу перераховано грошові кошти в
сумі 2541,00 грн. (призначення платежу 3601170,
2800, виконання рішення ЄСПЛ С7321/05 від
18.12.12 р. борг рішення Каланчацького
районного суду). Вказані кошти
перераховані на рахунок позивача
08.04.2014р.

У зв'язку з отриманням підтвердження
списання відшкодування та
підтвердження виконання всіх вимог,
зазначених у резолютивній частині
остаточного рішення Суду у справі
проти України (виконання рішення
національного суду) постановою
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
ДВС України на підставі вимог п.8 ч.1 ст.
49 та ст. 50 Закону України "Про виконавче
провадження" винесено оскаржену
постанову від 10.04.2014р. про закінчення
виконавчого провадження, в якій
зазначено, що рішення суду виконано
фактично у повному обсязі згідно з
виконавчим документом; грошові кошти
перераховані стягувачу платіжними
дорученнями № 335 від 26.02.2013 року та № 55
від 28.03.2014 року.

Враховуючи вказані обставини та
наведені вище положення Законів
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" та "Про виконавче
провадження", суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають у зв'язку з
тим, що наявні в матеріалах справи
платіжні доручення свідчать про
фактичне виконання рішення
Європейського суду з прав людини в
частині сплати відшкодування в сумі 3000
євро та заборгованості за рішенням
Каланчацького районного суду в сумі
2541,00 грн., а оскаржена постанова про
закінчення виконавчого провадження
прийнята у відповідності із вимогами
ч.5 ст.8 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини" після
отримання відповідачем підтверджень
про списання відшкодування та про
виконання всіх вимог, зазначених у
резолютивній частині остаточного
рішення Суду у справі проти України.

Доказів, які підтверджують порушення
саме відповідачем вимог Закону України
"Про виконавче провадження" чи Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" суду не надано,
відтак позивачем не доведено
протиправність постанови про
закінчення виконавчого провадження.

Суд не приймає до уваги доводи позивача
про те, що постанова про закінчення
виконавчого провадження є незаконною,
в зв'язку з тим, що відповідач повинен
був спочатку виконати рішення
національного суду, а потім в
трьохмісячний строк виконати рішення
Європейського суду з прав людини в
частині виплати відшкодування
(справедливої сатисфакції) та
залишилась невиплаченою сума в розмірі
68,73 євро, з огляду на наступне.

Так, вказані доводи позивача
ґрунтуються виключно на його власних
припущеннях щодо порядку виконання
рішення Європейського суду з прав
людини, які не обґрунтовані посиланням
на жодний нормативно-правовий акт.
Позивач на власний розсуд визначає
цільове призначення виплачених йому
коштів та розцінює виплату еквіваленту
3000 євро (31901,66 грн.) за платіжним
дорученням Міністерства юстиції
України від 26.02.2013р. №335 як виконання
рішення національного суду в повному
обсязі та часткове виконання рішення
Європейського суду з прав людини щодо
виплати відшкодування, однак такий
його висновок спростовується наявними
у справі доказами - платіжними
дорученнями від 26.02.2013р. №335 та від
28.03.2014р. №55, у яких Міністерством
юстиції України як Органом
представництва чітко визначено
цільове призначення коштів, що
перераховуються позивачу.

При цьому означених дій Міністерства
юстиції України позивач не оскаржує.

Слід також звернути увагу на те, що
згідно із положеннями
проаналізованого законодавства, яке
регулює спірні правовідносини, не
передбачено повноважень відповідача -
ДВС України стосовно визначення
порядку виконання рішення
Європейського суду з прав людини.

Також, суд зазначає, що позивачем не
ставиться питання про визнання
протиправними дій ДВС України щодо
несвоєчасного виконання рішення
Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене та оцінюючи
наявні у матеріалах справи докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог, оскільки позивачем не доведено
незаконності оскарженої постанови про
закінчення виконавчого провадження, а
відповідач спростував доводи позивача
належними і допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 122, 128, 158-163, 167 КАС
України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Головуючий суддя
Пекний
А.С.

судді
Хом'якова В.В.

Циганій С.І.

кат. 11.5