Справа № 816/1869/14
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року м. ПолтаваСправа
№ 816/1869/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко І.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Борисенко
Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2014 року ОСОБА_1 /далі-позивач;
ОСОБА_1/ звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області /далі-відповідач/
про визнання протиправним та
скасування рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області Борисенко Євгенії
Миколаївни про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
26.12.2013 № 9562891, зобов'язання
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області зареєструвати за
ОСОБА_1 право власності на садовий
будинок АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
посилався на те, що рішення державного
реєстратора є протиправним та таким, що
підлягає скасуванню. Наголошував на
тому, що розглядаючи заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень і додані
документи та приймаючи рішення про
відмову у державній реєстрації,
державний реєстратор виходив з того, що
подані документи не відповідають
вимогам або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. Разом з
тим, державний реєстратор не зазначив,
вимогам яких нормативно - правових
актів вони не відповідають та в чому
саме полягає невідповідність
заявлених прав наданим документам.

Позивач в судовому засіданні просив
позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти позовних вимог, просив суд у їх
задоволенні відмовити, посилаючись на
те, що оскаржуване рішення прийняте на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступні факти та відповідні
до них правовідносини.

17 грудня 2013 року ОСОБА_1, з метою
державної реєстрації права приватної
власності на садовий будинок А-1, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, до
реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області подано відповідну
заяву, що зареєстрована у базі даних
про реєстрацію заяв і запитів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно за номером 9169362. Разом з
заявою, відповідно до вимог статті 16
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" надані наступні
документи:

-паспорт громадянина України, серія та
номер: НОМЕР_1, виданий 10.02.2000, видавник:
Київський РВ ГІМУ УМВС України в
Полтавській області;

-технічний паспорт, виданий 21.10.2013,
видавник: ПП ПБТ1 "Інвентаризатор";

-список членів кооперативу, серія та
номер: 162, виданий 19.04.2006, видавник:
Полтавська міська рада;

-лист, серія та номер: 01-10-17/1883, виданий
26.04.2011, видавник: Полтавська міська
рада;

-державний акт на право власності на
земельну ділянку, серія та номер: ЯГ
№668184, виданий 19.03.2007, видавник: Міське
управління земельних ресурсів та
земельного кадастру;

-довідка, серія та номер: 55/54, виданий
19.11.2013, видавник: Садівниче товариство.

26 грудня 2013 року за результатами
розгляду даної заяви державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Борисенко Є.М. прийнято рішення №9562891
"Про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень" /а.с. 7/. Дане рішення
мотивовано тим, що: заявником подано
документи складені російською мовою, а
не державно; не надано документ, що
підтверджує членство заявника в
садівничому товаристві "Ручеек". З
огляду на дані обставини, подані
документи не відповідають вимогам, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Незгода позивача із зазначеним
рішенням стала підставою для звернення
останньої до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку
обґрунтованості позовних вимог та
відповідним доводам сторін, суд
враховує наступне.

Офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
що становить зміст поняття "державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно", здійснюється на підставі Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-IV
(надалі- Закон №1952-ІV).

Спірні правовідносини, пов'язані з
державною реєстрацією прав на нерухоме
майно та їх обтяжень врегульовані,
зокрема, нормами Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України), Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 №703 (надалі - Порядок № 703;
чинного на час виникнення спірних
правовідносин), Порядком ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 №1141 (надалі - Порядок № 1141),
тощо.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до положень Цивільного
кодексу України від 16 січня 2003 року
№435-IV (зі змінами та доповненнями)
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (стаття 316 Цивільного
Кодексу України), власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном, на зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна (стаття 317
Цивільного Кодексу України). Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд, власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону
(стаття 319 Цивільного Кодексу України).
Право власності є непорушним і ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (частина перша статті 321
Цивільного Кодексу України). Право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів, право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом (стаття 328 Цивільного Кодексу
України).

Відповідно до положень статті 182 ЦК
України право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обмеження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації. Державна реєстрація прав
на нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість або правочинів щодо
нерухомості, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Закон України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" №1952-ІV визначає правові,
економічні, організаційні засади
проведення державної реєстрації
речових та інших прав, які підлягають
реєстрації за цим Законом, та їх
обтяжень і спрямований на забезпечення
визнання та захисту державою цих прав,
створення умов для функціонування
ринку нерухомого майна.

Процедура проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна
визначена Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядком надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року №703.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону№1952-ІV, державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 1 частини першої статті 4
Закону №1952-ІVобов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених
управляти державним майном, іноземцям
та особам без громадянства, іноземним
юридичним особам, міжнародним
організаціям, іноземним державам, а
також територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Відповідно до частини першої статті 15
Закону №1952-ІV державна реєстрація прав
та їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що
орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, відповідно до пункту 7 Порядку №703,
заявник разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

Пунктом 1 Порядку № 703 закріплено, що
даний Порядок визначено процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - державна реєстрація
прав), перелік документів, необхідних
для її проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Державна реєстрація прав, облік
безхазяйного нерухомого майна
проводяться державною мовою.

Пунктом 26 Порядку №703 встановлено, що
для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до пункту 48 Порядку №703 для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на об'єкти нерухомого
майна, збудовані в результаті
діяльності житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи Іншого кооперативу,
заявник крім документів, що зазначені в
абзацах першому-шоєтому пункту 46 цього
Порядку, подає органові державної
реєстрації прав:

- затверджений загальними зборами
кооперативу список членів та/або
асоційованих членів кооперативу;

- документ, що підтверджує викуп членом
та/або асоційованим членом кооперативу
квартири, дачі, гаража, іншої будівлі,
споруди або приміщення.

Відповідно до пункту 16 Порядку №703, За
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Пунктом 23 Порядку №703 встановлено, що
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

В свою чергу, частиною першою статті 24
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" визначено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна, розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених
щодо цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-3) під час подання
заяви про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини),
що виникло на підставі документа, за
яким правонабувач набуває також
право власності на земельну ділянку,
не подано заяву про державну
реєстрацію права власності на земельну
ділянку; 5-4) після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав не усунено обставин,
що були підставою для прийняття такого
рішення; 5-5) заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень під час
вчинення нотаріальної дії з
нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем; 6) заявником
подано ті самі документи, на підставі
яких заявлене право та обтяження
такого права вже зареєстровано у
Державному реєстрі прав.

Згідно з частинами другою та четвертою
статті 24 Закон №1952-ІV, за наявності
підстав для відмови в державній
реєстрації державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав
та їх обтяжень з підстав, не
передбачених цим Законом, заборонена.

Як вже зазначено судом, свою відмову у
державній реєстрації прав у рішенні 26
грудня 2013 року №9562891 державний
реєстратор мотивував тим, що подані
документи для проведення державної
реєстрації прав не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують, а
саме: заявником подано документи
складені російською мовою, а не
державно; не надано документ, що
підтверджує членство заявника в
садівничому товаристві "Ручеек".

Судом встановлено, що заявником
/ОСОБА_1/ не надано державному
реєстратору документ, що підтверджує
членство заявника в садівничому
товаристві "Ручеек" /затверджений
загальними зборами кооперативу список
членів та/або асоційованих членів
кооперативу/, а також довідки
(документу), що підтверджує викуп
членом садівничого товариства дачі, як
передбачено це законодавством, а
надано лише довідку про належність
громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки в
садовому товаристві /оригінал довідки
дослідженно підчас судового засідання/
в якій також стосовно садового будинку,
для реєстрації права власності на який
заявник звертався, ніяких даних не
зазначено. Крім того, суд зауважує, що
дана довідка, складена російською
мовою, що суперечить вимогам чинного
законодавства.

Пунктом 1 Порядку № 703 закріплено, що
державна реєстрація прав, облік
безхазяйного нерухомого майна
проводяться державною мовою.

Відповідно до положень статті 10
Конституції України Державною мовою в
Україні є українська мова.

За таких обставин, враховуючи те, що
позивачем не надано документ, що
підтверджує членство заявника в
садівничому товаристві "Ручеек", а
також не надано документ, що
підтверджує викуп членом дачі, суд
погоджується з висновком державного
реэстратора, що дані документи не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав, документам, що
посвідчують право власності на садовий
будинок, а тому державний реєстратор
правомірно прийняв рішення про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 26.12.2013 № 9562891.

В силу частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У відповідності до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття
оскарженого рішення, покладено на
державного реєстратора як на суб'єкта
владних повноважень.

Суд вважає, що відповідачем надано
достатні аргументи та доводи, які
свідчать, що останній діяв в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, обґрунтовано та правомірно, у
зв'язку з чим, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії -
відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 20
червня 2014 року.

Суддя
С.С. Бойко