Справа № 2а/1570/6746/11
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2014 р. м. Київ
К/800/35534/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенко М.І.,
Приходько І.В.,розглянувши у порядку
письмового провадження касаційну
скаргу приватного підприємства
«Депозит»

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 13.10.2011 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2013 року

у справі № 2а/1570/6746/2011

за позовом приватного підприємства
«Депозит» (далі - позивач, ПП «Депозит»)

до Державної податкової інспекції у
Малинівському районі м. Одеси (далі -
відповідач, ДПІ у Малинівському районі
м. Одеси)

про визнання протиправними та
скасування акту про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість, податкового
повідомлення-рішення та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ПП «Депозит» звернулось у серпні 2011
року до суду з адміністративним
позовом до ДПІ у Малинівському районі
м. Одеси про визнання протиправним та
скасування акту про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість, податкового
повідомлення-рішення № /0 від
21.09.2010 року та зобов'язання поновити ПП
«Депозит» в реєстрі платників податків
на додану вартість як платника податку
з дати виключення.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 13.10.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 12.06.2013 року, в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
повністю. Вважає, що рішення судів
першої та апеляційної інстанцій були
прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами в порядку письмового
провадження.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинство
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому засіданні та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що актом ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси № 1731/15-217
від 14.07.2010 року, у відповідності до
вимог п. 9.8. ст. 9 Закону України від
03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР),
свідоцтво платника податку на додану
вартість МПП «Депозит» № 22299607, видане
07.07.2000 року, було анульовано.

08.09.2010 року ДПІ у Малиновському районі
м. Одеси проведено невиїзну
документальну позапланову перевірку
МПП «Депозит» з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, що підлягає відшкодуванню на
розрахунковий рахунок платника у
банку, згідно податкової декларації з
ПДВ за квітень, липень 2008 року, за
результатами якої складено акт від
08.09.2010 року № 65/23-310/30810541, в якому
зафіксовано порушення позивачем вимог
пп. 7.7.11. п. 7.7. ст. 7 Закону № 168/97-ВР, що
призвело до завищення бюджетного
відшкодування з ПДВ, заявленого на
розрахунковий рахунок платника у банку
по декларації за квітень 2008 року на
суму 121 644,00 гривні та липень 2008 року на
суму 170 740,00 гривень.

На підставі акту перевірки від 08.09.2010
року відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 21.09.2010 року №
/0, яким позивачу зменшено
бюджетне відшкодування з ПДВ по
декларації за квітень 2008 року на суму 121
644,00 гривні та за липень 2008 року на суму
170 740,00 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині вимог щодо акту ДПІ у
Малинівському районі м. Одеси № 1731/15-217
від 14.07.2010 року про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість МПП «Депозит» та щодо
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 21.09.2010 року, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, застосувавши п.
1.1. ст. 1, пп. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 Закону №
168/97-ВР, дійшов висновку, що поняттям
оподатковуваних поставок не
охоплюються операції платника податку
з придбання товарів і послуг, у тому
числі тих, із яких у покупця виникає
право на податковий кредит, а також
операції, звільнені від оподаткування
або такі, що не є об'єктом оподаткування
згідно зі ст. ст. 3, 5 Закону № 168/97-ВР. При
цьому судами не прийнято до уваги
здійснення платником податку операцій
з придбання товарів чи послуг, а також
операцій, що не є об'єктом
оподаткування або звільнені від
обкладання податком на додану
вартість, як підтвердження наявності у
такого платника оподатковуваних
поставок. Судами зазначено, що
відсутність у платника податку на
додану вартість оподатковуваних
поставок протягом дванадцяти
послідовних податкових місяців згідно
з пп. «ґ» п. 9.8. ст. 9 Закону № 168/97-ВР може
бути підставою для прийняття
податковим органом рішення про
анулювання реєстрації такого платника
податку, а відтак, суди дійшли висновку,
що відповідач, в даному випадку, цілком
правомірно склав акт «Про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість» МПП «ДЕПОЗИТ» № 1731/15-217 від
14.07.2010 року та виніс податкове
повідомлення-рішення № /0 від
21.09.2010 року.

Однак, з такими висновками судів
попередніх інстанцій колегія суддів
касаційної інстанції не погоджується,
з огляду на наступне.

Правовою підставою для анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість відповідачем визначено пп.
«ґ» п. 9.8. ст. 9 Закону № 168/97-ВР, фактичною
підставою - подання особою, яка
зареєстрована як платник податку,
податковому органу декларацій з цього
податку, які свідчать про відсутність
оподатковуваних поставок протягом
дванадцяти послідовних податкових
місяців, зокрема з червня 2009 року по
травень 2010 року.

У розумінні п. 1.1. ст. 1 Закону № 168/97-ВР
оподатковувана операція - це операція,
яка підлягає оподаткуванню податком на
додану вартість.

Відповідно до пп. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 цього ж
Закону об'єктом оподаткування є
операції платників податку з поставки
товарів та послуг, місце надання яких
знаходиться на митній території
України.

Зазначені норми Закону, як і визначення
понять поставки товарів та послуг,
наведені у п. 1.4. ст. 1 Закону № 168/97-ВР, не
дають підстав для розмежування
операцій з продажу та придбання
товарів (послуг) при визначенні
оподатковуваної поставки для
застосування пп. «ґ» п. 9.8. ст. 9 Закону №
168/97-ВР, оскільки операція з поставки
товарів та послуг, що є об'єктом
оподаткування ПДВ, є двостороннім
правочином, і для однієї сторони така
операція є продажем, а для іншої -
придбанням, в результаті чого у
продавця виникає податкове
зобов'язання, а у покупця - право на
податковий кредит. Тобто поняття
оподатковуваної поставки охоплює як
операції з продажу товарів (послуг), так
і операції з їх придбання.

Таким чином, висновки судів попередніх
інстанцій про відсутність у позивача,
який у декларації з ПДВ відобразив
податковий кредит, сформований за
наслідками господарської операції з
придбання товарів та послуг,
оподатковуваної поставки та
правомірність анулювання його
реєстрації як платника ПДВ ґрунтуються
на неправильному застосуванні норм
матеріального права.

Відповідно до пп. «а» п. 7.7.11. п. 7.7. ст. 7
Закону № 168/97-ВР (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин) не
має права на отримання бюджетного
відшкодування особа, яка: була
зареєстрована як платник цього податку
менш ніж за 12 календарних місяців до
місяця, за наслідками якого подається
заява на бюджетне відшкодування, та/або
мала обсяги оподатковуваних операцій
за останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів; не
провадила діяльність протягом
останніх дванадцяти календарних
місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП
«Депозит» з 2007 року здійснює
будівництво адміністративно-офісного
будинку за адресою: м. Одеса, вул.
Генуезька, буд. 1. Будівництво ведеться
підрядним способом. Позивач за період з
2007 року по 2008 рік декларував операції,
які пов'язані як з продажем товарів
(послуг), так і з їх придбанням. У зв'язку
з вище зазначеними витратами ПП
«Депозит» у деклараціях з податку на
додану вартість (за зазначений період)
декларувало податковий кредит, який
було складено винятково з операцій що
мають зв'язок тільки з проектними та
будівельними роботами, послугами та
їхнім виконанням.

Таким чином, оскільки матеріалами
справи встановлено, що сума податку на
додану вартість у розмірі 292 384,00 гривні,
яка включена позивачем у квітні та
липні 2008 року до бюджетного
відшкодування, виникла у зв'язку з
придбанням (спорудження, будівництво)
основних засобів, тому твердження
податкового органу про безпідставне
віднесення вказаної суми до бюджетного
відшкодування в квітні та липні 2008 року
є неправомірним.

У зв'язку з чим, податкове
повідомлення-рішення № /0 про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість є протиправним

За таких обставин, суд касаційної
інстанції дійшов висновку про
необхідність скасування оскаржуваних
судових рішень та необхідність
задоволення адміністративного позову
в частині вимог про визнання
протиправними та скасування акту ДПІ у
Малинівському районі м. Одеси № 1731/15-217
від 14.07.2010 року про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість МПП «Депозит» та податкового
повідомлення-рішення № /0 від
21.09.2010 року.

При цьому суд касаційної інстанції
вважає за правильне задовольнити
вимоги про визнання протиправним та
скасування акту про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість МПП «Депозит» шляхом
скасування рішення ДПІ у Малинівському
районі м. Одеси про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість МПП «Депозит», викладеного в
акті № 17312/15-217 від 14.07.2010 року про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість, оскільки
враховує, що вимоги про визнання
протиправним (скасування)
індивідуальних актів є одним і тим же
способом захисту, сформульованим у
різних словесних формах. Правові
наслідки застосування обох згаданих
вимог у даному випадку співпадають -
протиправність індивідуального акту
виникає, у разі набрання рішенням суду
про задоволення позову законної сили, з
моменту прийняття такого акту
суб'єктом владних повноважень. Також
суд касаційної інстанції враховує, що
анулювання реєстрації на підставах,
визначених у підпунктах «б»-«ґ» п. 9.8 ст.
9 Закону № 168/97-ВР, здійснюється за
ініціативою відповідного податкового
органу. Податковий орган приймає
самостійне рішення про анулювання
реєстрації на підставах, визначених у
підпунктах «в»-«г» цього пункту, за
формою, визначеною у Додатку 5 до
Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість, тобто таке
рішення міститься в акті про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість (Положення
про реєстрацію платників податку на
додану вартість, затверджене Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 01.03.2000 року № 79 та
зареєстроване в Міністерстві юстиції
України 03.04.2000 року за № 208/4429 (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин)).

Разом з тим, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з судами
попередніх інстанцій про відмову в
задоволенні позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача відновити
позивача як платника податку на додану
вартість, з огляду на наступне.

Протиправність індивідуального акта -
рішення про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість,
яке потягло виключення платника
податку з реєстру та яке скасовано
судовим рішенням, виникає з моменту
прийняття такого рішення суб'єктом
владних повноважень. Відповідно
податковий орган зобов'язаний
здійснити усі необхідні дії,
передбачені положенням про реєстрацію
платників податку на додану вартість,
для забезпечення внесення до Реєстру
платників податку на додану вартість
запису про скасування анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість. Підстав вважати, що
відповідач у майбутньому порушить
права та інтереси позивача у цій
частині не має.

Оскільки обставини у справі
встановлено правильно, але суди
попередніх інстанцій порушили норми
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень,
останні підлягають скасуванню з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу приватного
підприємства «Депозит» - задовольнити
частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 13.10.2011 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2013 року
у справі № 2а/1570/6746/2011 в частині відмови
у задоволенні позовних вимог про
визнання протиправними та скасування
акту про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість №
1731/15-217 від 14.07.2010 року і податкового
повідомлення-рішення № /0 від
21.09.2010 року скасувати та в цій частині
прийняти нову постанову про
задоволення адміністративного позову.

Скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Малинівському
районі м. Одеси про анулювання
реєстрації приватного підприємства
«Депозит» як платника податку на
додану вартість, викладеного в акті №
1731/15-217 від 14.07.2010 року.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення № /0 від
21.09.2010 року, винесене Державною
податковою інспекцією у Малинівському
районі м. Одеси.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
«Депозит» судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 3,40 гривні.

В решті постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 13.10.2011 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2013 року
у справі № 2а/1570/6746/2011 - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І.О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М.І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) І.В. Приходько