Справа № 826/4349/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/4349/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 червня 2014 року 08 год. 45 хв. № 826/4349/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді Дегтярьової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Трест Міськбуд-4»

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача у судовому засіданні 19 травня 2014 року підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в призначені судові засідання також не з’явився, належним чином повідомлений про дати, час і місце судових засідань, та заперечення проти позову і додаткові документи до суду не подав.

19 травня 2014 року в судовому засіданні судом було ухвалено перейти до письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

В ході судового розгляду було встановлено, що в лютому 2014 року працівником ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві була проведена камеральна перевірка з питань своєчасності сплати ВАТ «Трест Міськбуд-4» (ідентифікаційний код 04013206) земельного податку за період з 01.06.2009р. по 24.02.2014р., за результатами якої складений акт від 24.02.2014р. № 000057/15-824. Під час проведення такої камеральної перевірки працівником ДПІ встановлено порушення підприємством строків сплати узгоджених податкових зобов’язань по земельному податку, передбачених п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, а саме:

- по строку сплати 30.07.2009р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суми податкових зобов’язань в розмірах 142 600, 05 грн., 2 059, 85 грн. і 10 595, 00 грн. (кількість днів затримки 592 дні);

- по строку сплати 30.08.2009р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суми податкових зобов’язань в розмірах 5 297, 50 грн. і 10 595, 00 грн. (кількість днів затримки 561 дні);

- по строку сплати 30.09.2009р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суми податкових зобов’язань в розмірах 5 297, 50 грн. і 10 595, 00 грн. (кількість днів затримки 530 дні);

- по строку сплати 30.10.2009р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суми податкових зобов’язань в розмірах 5 297, 50 грн. і 10 595, 00 грн. (кількість днів затримки 500 дні);

- по строку сплати 30.11.2009р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суми податкових зобов’язань в розмірах 5 297, 50 грн. і 10 595, 00 грн. (кількість днів затримки 469 дні);

- по строку сплати 30.12.2009р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суми податкових зобов’язань в розмірах 5 297, 50 грн. і 10 595, 00 грн. (кількість днів затримки 439 дні);

- по строку сплати 30.01.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суми податкових зобов’язань в розмірах 5 297, 50 грн. і 10 595, 00 грн. (кількість днів затримки 408 дні);

- по строку сплати 02.03.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 377 дні);

- по строку сплати 30.03.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 349 дні);

- по строку сплати 30.04.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 318 дні);

- по строку сплати 30.05.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 288 дні);

- по строку сплати 30.06.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 257 дні);

- по строку сплати 30.07.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 227 дні);

- по строку сплати 30.08.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 423 дні);

- по строку сплати 30.09.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 165 дні);

- по строку сплати 30.10.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 135 дні);

- по строку сплати 30.11.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 104 дні);

- по строку сплати 30.12.2010р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 74 дні);

- по строку сплати 30.01.2011р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суму податкового зобов’язання в розмірі 34 523, 50 грн. (кількість днів затримки 43 дні);

- по строку сплати 02.03.2011р. фактично було сплачено 14.03.2011р. суми податкових зобов’язань в розмірах 34 523, 50 грн. і 4 984, 50 грн. (кількість днів затримки 12 дні).

Зазначені вище обставини, що зафіксовані в Акті камеральної перевірки, а саме: щодо сум несвоєчасно сплачених самостійно узгоджених податкових зобов’язань по земельному податку та дати фактичного погашення таких сум, позивачем не заперечуються. Також до матеріалів справи позивачем були додані копії податкової звітності по земельному податку за 2009 – 2011 роки (а саме: податковий розрахунок земельного податку (за нововідведені земельні ділянки) за 2009 рік (уточнюючий розрахунок)(вх. № 267033 від 22.06.2009р.), податковий розрахунок земельного податку за 2009 рік (вх. № 268762 від 23.06.2009р.), податковий розрахунок земельного податку (за нововідведені земельні ділянки) за 2010 рік (звітний розрахунок)(вх. № 5076 від 29.01.2010р.), податковий розрахунок земельного податку (за нововідведені земельні ділянки) за 2010 рік (звітний розрахунок)(вх. № 5079 від 29.01.2010р.), податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2011 рік (звітна)(вх. № 3809 від 31.01.2011р.), податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2011 рік (звітна)(вх. № 7494 від 31.01.2011р.)), в яких були задекларовані описані вище суми податкових зобов’язань по земельному податку.

07 березня 2014 року на підставі вказаного Акта перевірки ДПІ прийняла наступні спірні у даній справі податкові повідомлення-рішення форми «Ш», а саме:

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

На момент декларування позивачем певних сум податкових зобов’язань по земельному податку за 2009 - 2010 роки, несвоєчасно сплачених 14.03.2011р., спеціальним законом з питань оподаткування, який установлював порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), включаючи збір на обов’язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначав процедуру оскарження дій органів стягнення на момент виникнення спірних правовідносин був Закон України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондам» від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (даний Закон втратив чинність 01 січня 2011 року)(далі по тексту – Закон № 2181-ІІІ).

Податковим зобов’язанням в розумінні Закону № 2181-ІІІ визнається зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно з підпунктом 1.11 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ під податковою декларацією розуміється документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов’язкового платежу).

Податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації (абзац перший п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ).

Зазначене податкове зобов’язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Абзацом першим підпункту 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ передбачено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Одночасно порядок подання платниками податку податкових декларацій по земельному податку та сплати цього податку в період до 01 січня 2011 року регулювався Законом України «Про плату за землю» від 3 липня 1992 року № 2535-XII (який втратив чинність з набранням законної сили Податковим кодексом України).

Зокрема, за приписами ч. 1 ст. 17 цього Закону податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, мало сплачуватися рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Надалі, з 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який до сьогоднішнього дня являється спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює, зокрема, порядок сплати грошових зобов’язань (податкових зобов’язань і штрафних (фінансових) санкцій) юридичних або фізичних осіб до бюджетів з податків і зборів, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами за порушення податкового законодавства, та, одночасно, визначає процедуру оскарження рішень, дій органів стягнення.

Податковим зобов’язанням в розумінні Податкового кодексу України (далі – ПК України) визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

У відповідності до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу «грошове зобов'язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Так, пп. 287.3 ст. 287 ПК України встановлено, що податкове зобов’язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

При цьому за приписами норм ст. 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Крім того, п. 7 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу штрафна санкція за порушення податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 30.06.2011 застосовується в розмірі 1 грн.

Нарахування контролюючим органом вказаних сум штрафів здійснюється відповідно до норм ст.ст. 54, 58 ПК України шляхом винесення податкового повідомлення-рішення за формою визначеною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, в силу норм п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, норми п. 102.1 ст. 102 ПК України визначають строки, протягом яких податковий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов’язань платника податків, в т.ч. при застосуванні штрафних санкцій у розмірах, встановлених ст. 126 цього Кодексу.

При цьому на день проведення камеральної перевірки, за результатами якої були складений акт від 24.02.2014р. № 000057/15-824 та сформовані спірні податкові повідомлення-рішення від 07.03.2014р., строк давності (1095 днів) для визначення відповідачем штрафних санкцій за несвоєчасну сплату позивачем грошових зобов'язань по земельному податку, задекларованих в податкових деклараціях за 2009 – 2011 роки, відповідно сплинув ще 22 та 23 червня 2012 року, 01 лютого 2013 року та 01 лютого 2014 року (тобто на дні закінчення 1095 дня, що наставав за останнім днем граничного строку подання податкових розрахунків земельного податку (звітного та уточнюючого розрахунків) за 2009 рік, та податкових декларацій за 2010 – 2011 року, що визначені ч. 1 ст. 14 Закону України «Про плату за землю» і п. 288.7 ст. 288 ПК України).

Таки чином, спірні податкові повідомлення - рішення були прийняті 07.03.2014р. поза межами вказаного у п. 102.1 ст.102 ПК України строку, а тому являються протиправними і підлягають скасуванню.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необхідність на підставі ч. 2 ст. 11, п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України визнання протиправними та скасування спірних у справі податкових повідомлень-рішень.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст.ст. 69 - 71, ст. 94, ст.ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Трест Міськбуд-4» задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 185 – 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя О.В. Дегтярьова