Справа № 2а-9828/11/1207
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/21214/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Луганської обласної
організації «Східноукраїнський центр
громадських ініціатив (Тотальна акція
на підтримку прав людини та
демократії)» до Сумської міської ради
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Луганської
обласної організації
«Східноукраїнський центр громадських
ініціатив (Тотальна акція на підтримку
прав людини та демократії)» на
постанову Жовтневого районного суду
м. Луганська від 02 грудня 2011 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року Луганська обласна
організація «Східноукраїнський центр
громадських ініціатив (Тотальна акція
на підтримку прав людини та
демократії)» звернулася до суду з
позовом до Сумської міської ради, у
якому просила визнати відмову в
наданні графічної частини
генерального плану м. Суми
протиправною та зобов'язати
відповідача надати копію графічної
складової Генерального плану м.
Суми.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 02 грудня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15 лютого 2012 року, позивачу
відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, позивач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням Сумської
міської ради №139-МР від 16 жовтня 2002 року
затверджено генеральний план розвитку
м. Суми, який розроблено Українським
Державним інститутом проектування
міст «Дніпромісто» та Інститутом
«Харківський ПромбудНДІпроект».

В листопаді 2009 року позивач звернувся
до відповідача із запитом № 11/09, в якому
просив надати наступну інформацію: чи
був затверджений генерального плану
населеного пункту та надання
реквізитів відповідного рішення; як
зацікавлені громадяни можуть отримати
доступ до текстової складової
генерального плану; як зацікавлені
громадяни можуть отримати доступ до
графічної складової генерального
плану; надання засвідченої копії
графічної складової генерального
плану міста, копії відповідних карт або
носії інформації з електронними
копіями відповідних карт; чи
затверджувались у місці інші види
містобудівної документації: місцеві
правила забудови, детальний план
територій населеного пункту, план
червоних ліній, проекту забудови
територій, проекту розподілу
територій. Крім того, просив надати
реквізити відповідних рішень ради.

08 грудня 2009 року виконавчим комітетом
Сумської міської ради було надано
відповідь № 7759/05-06 на звернення
позивача, відповідно до якої, в місті
Суми діє генеральний план,
затверджений рішенням Сумської
міської ради № 139-МР від 16 жовтня 2002
року про затвердження генерального
плану розвитку м. Суми. Зацікавлені
громадяни можуть отримати доступ до
основної частини текстової та
графічної складової генерального
плану на офіційному сайті відповідача.
Було також повідомлено, що генеральний
план містить відомості, що мають
конфіденційну інформацію, що є
власністю держави та яким надається
гриф обмеження доступу «Для службового
користування».

Порядок отримання доступу до
вищевказаної інформації визначається
Інструкцією про порядок обліку,
зберігання та використання документів,
справ, видань та інших матеріальних
носіїв інформації, які містять
конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, затвердженою
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1893 від 27листопада 1998 року Місцеві
правила забудови, детальний план
території населеного пункту, план
червоних ліній, проект забудови та
розподілу територій у м. Суми не
затверджені.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що картографічні матеріали
генерального плану містять відкриту
інформацію та інформацію з обмеженим
доступом - конфіденційну інформацію, що
є власністю держави, креслення плану,
яке відноситься до відкритої
інформації, розміщено на офіційному
інтернет-сайті відповідача, про що
позивача було повідомлено. Гриф
обмеження доступу «Для службового
користування» в деяких розділах
генплану встановлено експертною
комісією.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій з
наступних підстав.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про інформацію» кожен має право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захисту
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів. Реалізація права на
інформацію не повинна порушувати
громадські, політичні, економічні,
соціальні, духовні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Згідно зі статтею 6 цього Закону право
на інформацію забезпечується:
створення механізму для реалізації
права на інформацію; створення
можливостей для вільного доступу до
статистичних даних, архівних,
бібліотечних і музейних фондів, інших
інформаційних банків, баз даних,
інформаційних ресурсів; обов'язком
суб'єктів владних повноважень
інформувати громадськість та засоби
масової інформації про свою діяльність
і прийняття рішення. Обов'язком
суб'єктів владних повноважень
визначені спеціальні підрозділи або
відповідальних осіб забезпечення
доступу запитувачів до інформації.
Здійсненням державного і громадського
контролю за додержанням законодавства
про інформацію та встановленням
відповідальності за порушення
законодавства про інформацію.

Право на інформацію може бути обмежене
законом в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності
або громадського порядку, з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших
людей, для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Відповідно до статті 21 Закону
України «Про інформацію» визначено, що
інформацією з обмеженим доступом є
конфіденційна, таємна та службова
інформація.

Конфіденційною є інформація про
фізичну особу, а також інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень. Конфіденційна
інформація може поширюватися за
бажанням (згодою) відповідної особи у
визначеному нею порядку відповідно до
передбачених нею умов, а також в інших
випадках, визначених законом.

Відносини, пов'язані з правовим режимом
конфіденційної інформації,
регулюються законом. Порядок
віднесення інформації до таємної або
службової, а також порядок доступу до
неї регулюються законами.

Порядок обліку, зберігання,
використання та знищення документів,
справ, видань, магнітних та інших
матеріальних носіїв інформації, які
містять конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, який є обов'язковим
для всіх центральних органів
виконавчої влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевих
органів виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ і організацій незалежно від
форм власності визначений Інструкцією
про порядок обліку, зберігання і
використання документів, справ, видань
та інших матеріальних носіїв
інформації, які містять службову
інформацію, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України від 27
листопада 1998 року N 1893.

Вимогами цієї Інструкції встановлено,
що переліки відомостей, які містять
службову інформацію, затверджуються
міністерствами, іншими центральними
органами виконавчої влади, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською та
Севастопольською міськими
держадміністраціями.

Пунктом 35 Інструкції передбачено, що
забороняється користуватися
відомостями з документів з грифом
«Для службового користування» для
відкритих виступів або опублікування
у засобах масової інформації,
експонувати такі документи на
відкритих виставках, демонструвати їх
на стендах, у вітринах або інших
громадських місцях.

Відповідно до пункту 37 цієї Інструкції,
представники інших організацій
допускаються до ознайомлення і роботи
з документами з грифом «Для
службового користування» з дозволу
керівників організацій (структурних
підрозділів), у володінні та
розпорядженні яких перебувають ці
документи, за наявності письмового
запиту організацій, в яких вони
працюють, із зазначенням характеру
завдання, що виконується.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, з відповіді Сумської
міської ради на запит позивача була
надана інформація по усім питанням,
крім надання повної графічної
складової генерального плану. При
цьому відповідачем у відповіді на
запит зазначена об'єктивна причина, за
якою повна графічна складова не може
бути видана - наявність в графічній
складовій інформації з грифом «Для
службового користування». При цьому,
Сумською міською радою повідомлено
позивача про можливість ознайомитися
з графічною складовою генерального
плану на відповідному сайті.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що відповідачем
правомірно відмовлено позивачу у
наданні інформації, яка містить гриф
«Для службового користування»,
відповідь на запит надано у
встановлені законодавством строки.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Луганської
обласної організації
«Східноукраїнський центр громадських
ініціатив (Тотальна акція на підтримку
прав людини та демократії)» залишити
без задоволення, а постанову
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 02 грудня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: