Справа № 2а-710/11
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа № 9104/111681/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сапіги В.П.,

суддів
Хобор Р.Б., Левицької Н.Г.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
районної державної адміністрації на
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 28 березня
2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
районної державної адміністрації про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А
Н О В И В :

09.03.2011р. позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
районної державної адміністрації про
зобов'язання нарахувати та виплатити
допомогу у зв'язку з обмеженим
споживанням продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в межах строку
позовної давності з липня 2010 року по
грудень 2010 року, відповідно до ст.37
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ).

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 28.03.2011р.
позов задоволено частково. Зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
районної державної адміністрації
провести на користь ОСОБА_1 нарахування
та виплату щомісячної грошової
допомоги в зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в розмірі 40%
від мінімальної заробітної плати за
період з вересня 2010 року по грудень 2010
року.

Не погодившись із постановою її
оскаржило управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської районної державної
адміністрації, яке вважає, що судом при
винесенні рішення допущено
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постанову
суду першої інстанції та винести нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову повністю. Вказує на
те, що при обчисленні щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства
позивачу по справі Управління
керувалось Постановою Кабінету
міністрів України від 26.07.1996р. №836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Постанова №836).

У відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
апеляційний суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач є особою яка постійно проживає
на території зони гарантованого
добровільного відселення та отримує
допомогу у зв'язку із обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, передбачену
ст.37 Закону №796-ХІІ, але у розмірі,
встановленому Постановою №836, що є
значно менше аніж передбачено Законом.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі №796-ХІІ.

Відповідно до ст.37 Закону №796-ХІІ
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах: у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - 30
процентів від мінімальної заробітної
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - 40 процентів
від мінімальної заробітної плати.

Всупереч ст.37 Закону №796-ХІІ позивачу
вказана щомісячна грошова допомога
виплачувалася частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою №836, а
не у відсотковому відношенні до
мінімальної заробітної плати, як того
вимагає вказаний Закон.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру щомісячної
грошової допомоги позивачеві
застосуванню підлягають положення ст.37
Закону №796-ХІІ, а не вказана постанова
Кабінету Міністрів України, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Також, слід зазначити, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду
визначений ст.ст.99, 100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин).

При застосуванні судом ст.. 99 КАС
України, суд першої інстанції не
врахував вимог ч.3 ст.. 103 КАС України та
помилково задоволив позовні вимоги з
вересня 2010 року. Оскільки позивач
звернувся з позовом 09.03.2011р., клопотання
про поновлення строку не заявляв, тому,
з огляду на наведене, адміністративний
позов в частині виплат за період з
01.09.2010р. по 08.09.2010 року слід залишити без
розгляду.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства в
розмірі 40 процентів від мінімальної
заробітної плати відповідно до ст.37
Закону №796-ХІІ за період з 09.09.2010р. по
31.12.2010р. включно.

Оскільки згідно із «Порядком
використання коштів державного
бюджету для використання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
затвердженим постановою КМУ від
20.09.2005р. №936 функції з нарахування та
виплати спірної допомоги позивачу
здійснює відповідач, то відповідний
обов'язок слід покласти на останнього.

Відповідно до ч.4 ст.202 КАС України,
оскільки постанова суду першої
інстанції винесена з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, то
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,

П О С Т А Н О В
И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської районної державної
адміністрації задовольнити частково.

Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 28 березня
2011 року скасувати, та прийняти нову
постанову якою позов задовольнити
частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
районної державної адміністрації про
зобов'язання нарахувати та виплатити
щомісячну грошову допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства за
період з 01.09.2010 року по 08.09.2010 року
включно залишити без розгляду.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської районної державної
адміністрації нарахувати та виплатити
на користь ОСОБА_1 щомісячну грошову
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в розмірі 40
процентів від мінімальної заробітної
плати відповідно до ст.37 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
09 вересня 2010 року по 31 грудня 2010 року та
з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Н.Г.Левицька

Р.Б.Хобор