Справа № 2а-754/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Справа №
9104/136419/11Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області на постанову Володимирецького
районного суду Рівненської області від
27 грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської та управління праці та
соціального захисту населення
Володимирецької районної державної
адміністрації Рівненської області про
виплату основної, додаткової пенсії та
допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 29.11.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської області в якому просив
визнати дії відповідачів
неправомірними, зобов'язати управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області здійснити перерахунок та
виплату недоотриманої суми основної
державної пенсії в розмірі не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
виходячи із розміру 75% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50,
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з дати встановлення
інвалідності, в подальшому виплачувати
основну пенсію як інваліду ІІ групи І
категорії осіб, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
виходячи з фактичного розміру
мінімальної пенсії за віком та
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Володимирецької районної державної
адміністрації Рівненської області,
зобов'язати останнього усунути
порушення і провести перерахунок
згідно ст. 48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат з дати встановлення
інвалідності, зобов'язати в подальшому
нараховувати та виплачувати щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 5
мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Володимирецького районного
суду Рівненської області від 29
листопада 2010 року адміністративний
позов за період по 29.05.2010 року - залишено
без розгляду.

Постановою Володимирецького районного
суду Рівненської області від 27 грудня
2010 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження), позов
задоволено частково, визнано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області, зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
позивачу щомісячну додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідності до ст. 50 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» починаючи
з 29.05.2010 року в розмірі 75% встановлено
законодавством розміру мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розмірів
прожиткового мінімуму, для осіб, які
втратили працездатність, встановлених
чинним законодавством протягом
вказаного часу з урахуванням фактично
виплачених сум, в задоволені решти
позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
підпунктом 15, пункту 28 розділу ІІ
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
були внесені зміни до Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
ст. 54 зазначеного Закону було викладено
в новій редакції, в якій передбачалося,
що для інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, розмір пенсій не може бути
нижчим 120% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність. В ст.
50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» було встановлено, що
місячна додаткова пенсія за шкоду
заподіяну здоров'ю особам, віднесеним
до категорії 1 становить 20% мінімальної
пенсії за віком. Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року було визнано таким, що не
відповідає Конституції України
положення підпункту 15 пункту 28, розділу
ІІ Закону України «Про державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України»,
яким були внесені зміни до Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок аварії на Чорнобильській
катастрофи».

Оскільки до цього часу не приведенні у
відповідність вказані положення
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
у зв'язку із визнанням їх
неконституційними, та відсутністю
нормативного акту про відновлення дії
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у редакції чинній до
внесення змін, то порядок обчислення
розмірів пенсії для інвалідів, щодо
яких встановлено причинний зв'язок з
аварією на ЧАЕС залишився
неврегульованим.

Апелянт посилається на те, що згідно ч. 5
ст. 54, ст. 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» порядок обчислення пенсії
по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, наслідок
Чорнобильської катастрофи, а також
конкретні розмірі всіх доплат, пенсій і
компенсацій визначається Кабінетом
Міністрів України, відповідно до зміни
індексу вартості життя і підвищення
мінімальної заробітної плати. Тому,
саме Кабінет Міністрів України
уповноважений визначити конкретний
розмір доплат, пенсій, додаткових
пенсій, що передбачені вищезазначеним
законом, реалізуючи таким чином
повноважені надані п. 3 ст. 116
Конституції України, щодо забезпечення
проведення політики у сфері
соціального забезпечення. Суд першої
інстанції, всупереч нормам
матеріального права не взяв до уваги
дану норму Конституції України та
проігнорував постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року №530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» та № 654 від
16.07.2008 року «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян»
згідно з якими визначається конкретний
розмір пенсій та додаткових пенсій
призначених згідно Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Також апелянт вказує, що судом першої
інстанції не взято до уваги, що
постанови Кабінету Міністрів України,
в частині спірних правовідносин
неконституційними не визнавались, в
порядку адміністративного судочинства
не оскаржувались та на момент
прийняття постанови є чинними,тому
підстав для їх незастосування
відсутні.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України, який затверджує Верховна Рада
України, а не із бюджету Пенсійного
фонду України, який затверджує Кабінет
Міністрів України.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким в задоволені позову відмовити
повністю.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ
групи, інвалідність пов'язана з
наслідками аварії на ЧАЕС.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам
віднесеним до I категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІ групи - 75% мінімальної
пенсії за віком. Мінімальний розмір
пенсії за віком згідно ст. 28 Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування»
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів,
прийшов до обґрунтованого висновку, що
при розрахунку додаткової пенсій,
передбачених ст.ст. 50, Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму, для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законом про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Відповідно до п. 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» внесено
зміни, згідно з якими особам
віднесеними до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду,заподіяну здоров'ю у
розмірах - інвалідам ІІ групи 20%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, для інших
інвалідів щодо яких встановлений
причино вий зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою по ІІ групі
інвалідності пенсія не може бути
меншою 120% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року №10-рп положення п. 28
розділу ІІ розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними). Таким чином, з
22.05.2008 року відновлено в повному обсязі
дію ст.ст. 50,54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка діяла
до внесення змін, у зв'язку з чим
нарахування та виплата пенсій та
допомога має здійснюватись згідно з
положенням вказаного закону.

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно вважав, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок позивачу додаткової
пенсії відповідно до вимог ч.1 ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Стосовно позовних вимог щодо
перерахунку та виплати основної пенсії
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», колегія
суддів приходить до висновку, що в
задоволені таких слід відмовити,
оскільки, згідно матеріалів справи,
ОСОБА_1 отримує пенсію по ІІ групі
інвалідності відповідно до Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що розмір щорічної одноразової
допомоги позивачу визначено Кабінетом
Міністрів України, а також приймаючи до
уваги, що Закон України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» та Постанови
Кабінету Міністрів України, які
визначають порядок та розміри доплати
до пенсії особам, що проживають та
працюють на території радіологічного
забруднення, є чинними, і
неконституційними не визнавались, тому
дії відповідача в 2010 році відповідають
вимогам чинного законодавства, у
зв'язку з чим підстав для задоволення
позову в частині стягнення допомоги за
2010 рік суд першої інстанції не вбачає.

Також, колегія суддів зазначає, що не
підлягає задоволенню позов в частині
вимог про зобов'язання відповідача
виплачувати в подальшому щорічну
разову допомогу на оздоровлення та
додаткову пенсію оскільки, судовому
захисту підлягає вже порушене право, а
не те, яке може бути порушене в
майбутньому.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що постанову суду
першої інстанції слід скасувати, бо
така прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а позовні вимоги - задовольнити
частково

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області задовольнити частково,
скасувати постанову Володимирецького
районного суду Рівненської області від
27 грудня 2010 року у справі № 2а-754/10.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Володимирецькому
районі Рівненської області щодо
невиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії
згідно ст. 50 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Володимирецькому
районі Рівненської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1,
додаткову пенсію в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 29 травня 2010
року по 29 листопада 2010 року з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги по 29.05.2010 року залишити
без розгляду.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин