Справа № 805/11128/13-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Давиденко Т.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року справа №
805/11128/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Попова В.В.

секретар судового засідання
Запорожцева Г.В.

за участі представника позивача
Акінжали Г.О.

представника відповідача Петрушкевич
М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Петровському районі м. Донецька та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року у справі № 805/11128/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Петровському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості в сумі 25 875 грн. 51 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Петровському районі м. Донецька (далі -
Управління) звернулось до суду з
позовною заявою до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька (далі - Відділення)
про стягнення сум витрат на виплату
пенсій, призначених у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, витрат на
виплату допомоги на поховання, витрат
на виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, отриманого
за межами України за період з березня
2013 року по травень 2013 року в сумі 25 875
грн. 51 коп.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим,
що у зв'язку з набранням чинності
Законом України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» (далі Закон - № 1105-XIV)
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні, пенсій, призначених у
зв'язку з інвалідністю внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання покладений на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Зазначає, що п. п. "г", "д" п. 1 ст. 21 Закону
№ 1105-XIV на органи Фонду соціального
страхування покладені обов'язки по
своєчасному та повному відшкодуванню
шкоди, заподіяної застрахованій особі
внаслідок ушкодження його здоров'я або
в разі його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності (у
зв'язку із втратою годувальника)
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 затверджений Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 16 травня 2003 року за № 376/7697,
відповідно до частини четвертої пункту
4 якого відшкодуванню підлягають суми
допомоги на поховання сім'ям померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію, суми витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

Враховуючи наведене, вважає, що
невключення Відділенням сум таких
витрат до складу акту звірки та
невідшкодування таких сум порушує
права Пенсійного Фонду, оскільки
Пенсійний Фонд не зобов'язаний
самостійно нести такі витрати, тому
просив стягнути з Фонду соціального
страхування суму зазначених витрат за
період за період з 01.03.2013 року по 31.05.2013
року в загальній сумі 25 875 грн. 51 коп.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року позов задоволено частково, а саме:
стягнуто з Фонду на користь Управління
суму витрат на виплату пенсій,
призначених у зв'язку з інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та витрат на виплату та
доставку сум пенсій, призначених у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з березня 2013
року по травень 2013 року в сумі 1 886 грн. 94
коп.

В задоволенні іншої частини позовної
заяви - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
Управління подало апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову суду першої
інстанції скасувати: в частині
стягнення заборгованості сум витрат по
особових справах потерпілих, які стали
інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві на загальну
суму 1 433,37 грн. та заборгованість сум
пенсій у розмірі 453,57 грн. - залишити без
змін, в іншій частині позовних вимог на
загальну суму 23 988,57 грн. задовольнити в
повному обсязі.

Відділенням також було подано
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

В судовому засіданні представники
кожної зі сторін підтримали доводи
своєї апеляційної скарги, заперечуючи
проти задоволення апеляційної скарги
опонента.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Управлінням нараховані та виплачені
пенсії за період з березня 2013 року по
травень 2013 року, призначені у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, витрати на виплату
допомоги на поховання, витрати на
виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, отриманого
за межами України та направлені на
адресу Відділення акти звірки
розрахунків.

Відділення не прийняло до
відшкодування суми витрат за період з
березня 2013 року по травень 2013 року в
розмірі 25 875 грн. 51 коп., а саме:

- пенсії по втраті годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, по 62 особам: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_4, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41,
ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45,
ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49,
ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53,
ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57,
ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61,
ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, - в
сумі 24 142 грн. 14 коп., в тому числі
витрати на виплату та доставку пенсій в
сумі 106 грн. 89 коп.

- витрати на виплату та доставку пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, отриманого
за межами України по 3 особам: ОСОБА_66,
ОСОБА_67, ОСОБА_68 в сумі 1433 грн. 37 коп.

- допомога на поховання ОСОБА_21 в
розмірі 300 грн.

Згідно частини 4 пункту 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-ХІІ), № 1105-XIV та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
сім'ї померлого або особі, яка
здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію.

З набранням чинності Законом № 1105-XIV
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій, призначених у зв'язку
з інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, покладений на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Тобто, чинним законодавством на
відповідача у справі - Фонд соціального
страхування покладений обов'язок щодо
відшкодування шкоди при настанні
страхового випадку.

Відповідно до Законів № 1105-XIV, № 1788-ХІІ
розроблений Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Цей Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до пунктів "а",
"в", "г" статті 26, статей 37, 38 Закону №
1105-XIV, та пенсії, виплачені відповідно
до статей 91, 92 Закону № 1788-ХІІ в разі
настання страхових випадків.

Згідно статті 33 Закону № 1105-XIV у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

- діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

- жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

- інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

- неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний

виплачувати аліменти;

- непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

З аналізу норм чинного законодавства
вбачається, що необхідною умовою для
призначення та виплати пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання є факт непрацездатності
осіб, які перебували на утриманні
померлого або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина померлого, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після його
смерті.

Як встановлено судом, на час смерті
потерпілих деякі особи, по яким не
прийняті до відшкодування суми витрат,
не були непрацездатні.

Так, з 62 осіб наступні 56 жінок на момент
смерті годувальника не досягли 55 років:

1. ОСОБА_5 на момент смерті годувальника
було 43 роки (т.2 а.с.54-56);

2. ОСОБА_6 на момент смерті годувальника
було 52 роки (т.2 а.с.48-50);

3. ОСОБА_7 на момент смерті годувальника
було 49 років (т.2 а.с.168-170);

4. ОСОБА_8 на момент смерті годувальника
було 48 років (т.2 а.с.20-24);

5. ОСОБА_9 на момент смерті годувальника
було 49 років (т.2 а.с.140-142);

6. ОСОБА_10 на момент смерті годувальника
було 29 років (т.2 а.с.84-86);

7. ОСОБА_11 на момент смерті годувальника
було 29 років (т.2 а.с.153-158);

8. ОСОБА_12 на момент смерті годувальника
було 34 роки (т.2 а.с.177-180);

9. ОСОБА_14 на момент смерті годувальника
було 53 роки (т.1 а.с.245-250, т.2 а.с.1-3);

10. ОСОБА_15 на момент смерті
годувальника було 45 років (т.2 а.с.51-53);

11. ОСОБА_17 на момент смерті
годувальника було 49 років (т.2 а.с.104-107);

12. ОСОБА_18 на момент смерті
годувальника було 33 роки (т.2 а.с.81-83);

13. ОСОБА_19 на момент смерті
годувальника було 36 років (т.2 а.с.25-27);

14. ОСОБА_20 на момент смерті
годувальника було 48 років (т.2 а.с.143-145);

15. ОСОБА_21 на момент смерті
годувальника було 32 роки (т.2 а.с.150-152);

16. ОСОБА_22 на момент смерті
годувальника було 40 років (т.2 а.с.174-176);

17. ОСОБА_24 на момент смерті
годувальника було 26 років (т.3 а.с.215-222);

18. ОСОБА_4 на момент смерті годувальника
було 48 років (т.1 а.с.228-234);

19. ОСОБА_25 на момент смерті
годувальника було 31 рік (т.2 а.с.57-59);

20. ОСОБА_26 на момент смерті
годувальника було 34 роки (т.2 а.с.28-30);

21. ОСОБА_69 на момент смерті
годувальника було 29 років (т.2 а.с.75-77);

22. ОСОБА_28 на момент смерті
годувальника було 35 років (т.2 а.с.87-89);

23. ОСОБА_30 на момент смерті
годувальника було 44 роки (т.2 а.с.92-94);

24. ОСОБА_31 на момент смерті
годувальника було 33 роки (т.2 а.с.114-117);

25. ОСОБА_32 на момент смерті
годувальника було 49 років (т.1 а.с.215-218);

26. ОСОБА_70 на момент смерті
годувальника було 45 років (т.2 а.с.146-149);

27. ОСОБА_34 на момент смерті
годувальника було 43 роки (т.2 а.с.78-80);

28. ОСОБА_35 на момент смерті
годувальника було 43 роки (т.2 а.с.171-173);

29. ОСОБА_36 на момент смерті
годувальника було 43 роки (т.2 а.с.63-65);

30. ОСОБА_37 на момент смерті
годувальника було 38 років (т.3 а.с.223-235);

31. ОСОБА_38 на момент смерті
годувальника було 41 рік (т.2 а.с.66-68);

32. ОСОБА_39 на момент смерті
годувальника було 44 роки (т.2 а.с.31-33);

33. ОСОБА_40 на момент смерті
годувальника було 39 років (т.3 а.с.236-244);

34. ОСОБА_41 на момент смерті
годувальника було 45 років (т.2 а.с.10-19);

35. ОСОБА_43 на момент смерті
годувальника було 49 років (т.2 а.с.41-44);

36. ОСОБА_44 на момент смерті
годувальника було 30 років (т.2 а.с.90-91);

37. ОСОБА_45 на момент смерті
годувальника було 50 років (т.2 а.с.38-40);

38. ОСОБА_46 на момент смерті
годувальника було 42 роки (т.2 а.с.69-71)

39. ОСОБА_47 на момент смерті
годувальника було 44 роки (т.2 а.с.98-100);

40. ОСОБА_48 на момент смерті
годувальника було 39 років (т.2 а.с.101-103);

41. ОСОБА_49 на момент смерті
годувальника було 44 роки (т.2 а.с.135-139);

42. ОСОБА_50 на момент смерті
годувальника було 53 роки (т.2 а.с.111-112);

43. ОСОБА_51 на момент смерті
годувальника було 54 роки (т.1 а.с.219-222);

44. ОСОБА_52 на момент смерті
годувальника було 45 років (т.1 а.с.126-131);

45. ОСОБА_53 на момент смерті
годувальника було 35 років (т.1 а.с.223-227);

46. ОСОБА_54 на момент смерті
годувальника було 30 років (т.2 а.с.108-110);

47. ОСОБА_55 на момент смерті
годувальника було 24 роки (т.2 а.с.45-47);

48. ОСОБА_56 на момент смерті
годувальника було 28 років (т.2 а.с.72-74);

49. ОСОБА_57 на момент смерті
годувальника було 28 років (т.2 а.с.118-121);

50. ОСОБА_58 на момент смерті
годувальника було 48 років (т.3 а.с.245-249);

51. ОСОБА_59 на момент смерті
годувальника було 54 роки (т.2 а.с.4-9);

52. ОСОБА_60 на момент смерті
годувальника було 39 років (т.3 а.с.250);

53. ОСОБА_61 на момент смерті
годувальника було 33 роки (т.2 а.с.95-97);

54. ОСОБА_63 на момент смерті
годувальника було 54 роки (т.2 а.с.132-134);

55. ОСОБА_71 на момент смерті
годувальника було 37 років (т.2 а.с.184-187);

56. ОСОБА_65 на момент смерті
годувальника було 44 роки (т.2 а.с.181-183).

Ще 3 жінки, хоч на момент смерті
годувальника і досягли 55 років, проте
працювали:

1. ОСОБА_23 на момент смерті годувальника
(02.12.1998 р.) було 58 роки, однак вона
працювала прибиральницей виробничих
приміщень в Петровському
техно-сервісному центрі
«Побутрадіотехніка» з 10.11.1998 р. (т.2
а.с.159-164, т.4 а.с.1-7);

2. ОСОБА_29 на момент смерті годувальника
(24.05.2002 р.) було 55 років, однак вона
працювала на ВАТ «Петровський
хлібокомбінат», звільнившись 10.06.2002 р.
(т.2 а.с.60-62, т.4 а.с.8-14);

3. ОСОБА_42 на момент смерті годувальника
(12.04.2012 р.) було 63 роки, однак вона
працювала в КУ ЦПМСД № 10 м. Донецька,
звільнившись 31.07.2012 р. (т.4 а.с.15-28).

ОСОБА_13 на момент смерті годувальника
сина ОСОБА_72 (ІНФОРМАЦІЯ_3 р.) було 68
років, вона не працювала, однак
позивачем не доведено, що вона
перебувала на утриманні годувальника,
тому що надана довідка Керуючої
компанії Петровського району м.
Донецька таких відомостей не містить
(т.2 а.с.165-167, т.4 а.с.29-34).

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції правильно вважав позовну
заяву в частині відшкодування витрат
на виплату та доставку сум пенсій,
призначених у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання щодо
вказаних осіб такою, що задоволенню не
підлягає.

Щодо вимоги про стягнення витрат на
виплату та доставку сум пенсій,
призначених у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання стосовно
ОСОБА_62 (ІНФОРМАЦІЯ_1), яка є донькою
померлого ОСОБА_73, місцевий суд вірно
зазначив, що вказаній особі призначено
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
- ОСОБА_73 (дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4
року).

З наданих виписки з акту огляду та
висновку про час настання інвалідності
МСЕК вбачається, що ОСОБА_62 є інвалідом
2-ї групи по зору з дитинства
(захворювання настало до досягнення
18-ти річного віку) (т.2 а.с.122-125, т.4 а.с.35-37).

Відтак, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги про відшкодування витрат по
виплаті пенсії ОСОБА_62 в сумі 453 грн. 57
коп.

На думку судової колегії, відповідач
повинен відшкодувати позивачеві
витрати по виплаті пенсії ОСОБА_16 в
сумі 450 грн. 00 коп. (т.1 а.с.17), з наступних
підстав.

ОСОБА_16 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на момент смерті
годувальника чоловіка ОСОБА_74
ІНФОРМАЦІЯ_5 р.) було 63 роки, вона не
працювала, перебувала на утриманні
годувальника, відповідно до акту
судово-медичного дослідження № 166
смерть ОСОБА_74 настала від хронічної
легенево-серцевої недостатності, що
розвилась внаслідок професійного
захворювання. Такий висновок складений
з думкою консультативної комісії бюро
судово-медичної експертизи УЗО
Донецької облдержадміністрації по
встановленню причинно-наслідкового
зв'язку насталої смерті з професійними
захворюваннями, отруєннями і
виробничими травмами (Висновок № 19 від
12.02.2010 р.) (т.4 а.с.38-54);

Саме в цій частині постанова місцевого
суду підлягає зміні.

Що стосується осіб, які отримали
трудові каліцтва за межами України,
колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви, вона
містить вимогу про стягнення з
відповідача витрат на виплату та
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, отриманого за межами
України, виплачену особам ОСОБА_66,
ОСОБА_67, ОСОБА_75 за період з березня по
травень 2013 року в сумі 1 433 грн. 37 коп.

Як вбачається з акту про нещасний
випадок на виробництві від 23.07.1976 року
№ 2, ОСОБА_66 отримала трудове каліцтво
на території колишнього СРСР у 1976 році
(т.1 а.с.201-207).

Як вбачається з акту про нещасний
випадок на виробництві від 24.04.1984 року
№3, ОСОБА_67 отримав трудове каліцтво на
території колишнього СРСР у 1984 році (т.1
а.с.208-214).

Як вбачається з акту про нещасний
випадок на виробництві від 13.02.1991 року
№ 1 ОСОБА_75 отримав трудове каліцтво на
території колишнього СРСР у 1991 році (т.1
а.с.194-200).

Згідно частини другої статті 2 Закону №
1105-XIV особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно п. "а" статті 27 Закону №
1788-ХІІ громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Згідно п. 3 розділу XI Прикінцевих
положень Закону № 1105-XIV відшкодування
шкоди, медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI цього
Закону встановлено, що вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Таким чином, обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від сплати Фонду страхових
внесків підприємств, на яких ушкоджене
здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 пункту 3
розділу XI Прикінцевих положень Закону
№ 1105-XIV, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України «Про охорону праці», які
ліквідуються.

Відповідно до статті 21 Закону № 1105-XIV у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку: 1) своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: д) пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно статті 2 Угоди «Про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
завданої працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків»,
підписаної 09.09.1994 року між частиною
держав колишнього СРСР, відшкодування
шкоди, завданої працівнику внаслідок
трудового каліцтва, іншого ушкодження
здоров'я (у тому числі при настанні
втрати працездатності в результаті
нещасного випадку на виробництві,
пов'язаного з виконанням працівниками
трудових обов'язків, після переїзду
потерпілого на територію іншої
Сторони), смерті здійснюється
роботодавцем Сторони, законодавство
якої поширювалось на працівника в
момент одержання каліцтва, іншого
ушкодження здоров'я, смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Як вбачається з зазначеної норми
Закону, вона регулює відносини, які є
предметом спору у цій справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат ПФУ,
понесених у зв'язку з виплатою пенсій
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території інших республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.

Відповідно статті 1 Угоди «Про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення» від
13.03.1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, суд приходить висновку, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР до проголошення
незалежності України, а в разі виплати
такої органами Пенсійного фонду
України - відшкодувати останньому
витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Слід зазначити, що оскаржувана
постанова Донецького окружного
адміністративного суду була предметом
перегляду Вищого адміністративного
суду України, у висновках якого,
викладених в ухвалі від 9 квітня 2014 року
(т.3 а.с.166-173), зазначено про обов'язок
відповідача відшкодувати понесені
позивачем витрати по виплаті пенсій
ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_75

Відповідно до частини п'ятої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при розгляді справи.

Щодо стягнення виплаченої ОСОБА_76
допомоги на поховання пенсіонерки
ОСОБА_21 в розмірі 300 грн. (т.1 а.с.127), такі
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки ОСОБА_21
отримувала пенсію у зв'язку із втратою
годувальника ОСОБА_77 (т.2 а.с.150-152), однак
причинно-наслідкового зв'язку смерті
ОСОБА_21 з нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням позивачем не доведено.

Відтак, позов підлягає задоволенню в
частині:

- стягнення з відповідача суми витрат
на виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва, отриманого за на території
колишнього СРСР до проголошення
незалежності України, в сумі 1433 грн. 37
коп.;

- вимоги щодо стягнення витрат на
виплату та доставку сум пенсій,
призначених у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання по особі
ОСОБА_62 в сумі 453 грн. 57 коп. та по особі
ОСОБА_16 в сумі 450 грн. 00 коп.,

а загалом в розмірі 2 336,94 гривень.

Підсумовуючи, постанова суду першої
інстанції ухвалена з правильним по
суті вирішенням справи, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до пункту 1 статті 201 КАС
України є підставою для зміни цього
судового рішення.

В повному обсязі постанову виготовлено
23 червня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201,
ч.2 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Петровському районі м. Донецька -
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року у справі № 805/11128/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Петровському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості в сумі 25 875 грн. 51 коп. -
змінити.

В абзаці другому резолютивної частини
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року у справі № 805/11128/13-а слова і цифри
«в сумі 1886 грн. 94 коп.» замінити словами
і цифрами «в сумі 2336 (дві тисячі триста
тридцять шість) гривень 94 коп».

В іншій частині постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 29
серпня 2013 року у справі № 805/11128/13-а -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
її в повному обсязі.

Головуючий:

І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

В.В.Попов