Справа № 2а-5099/11/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/18111/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Лосєва А.М.

Рибченка А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВСР-Інвест» на
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012 року
та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.06.2011 року по справі № 2а-5099/11/2670 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВСР-Інвест» до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВСР-Інвест»
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
23.11.2010 року №/0.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.06.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012 року
у даній справі у задоволені позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким повністю задовольнити
позовні вимоги. В обґрунтування
касаційної скарги скаржник
посилається на порушення судами норм
матеріального права та прийняття
судових рішень без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Святошинському районі м.
Києва проведено перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВСР-Інвест» за результатами якої
встановлено порушення позивачем
частини 1, 5 статті 203, п. 1, 2 статті 215,
статті 228 Цивільного кодексу України,
пп. 7.4.5 п.7.4 статті 7 Закону України від
03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР).

На підставі висновків перевірки
відповідачем прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення від
23.11.2010 року №/0, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання в сумі 3566034,00 грн., з яких
2377356,00грн. - основний платіж та 1188 678,00
грн. - штрафні санкції.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позову, виходили з того,
що позивачем було неправомірно
сформовано податковий кредит за
операціями з контрагентом, оскільки
останні були укладені, на думку судів,
без мети настання реальних наслідків,
лише з метою отримання податкової
вигоди товариством.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що вказані
висновки судів не можна вважати такими,
що зроблені на підставі повно та
всебічно досліджених встановлених
фактичних обставин справи.

Судами попередніх інстанції не були
враховані приписи частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо здійснення розгляду і
вирішення справ в адміністративних
судах на засадах змагальності сторін
та свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно, частинами 4 та 5 цієї статті
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи; зобов'язує суд
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Так, в процесі розгляду даної справи
судами не було досліджено належних та
допустимих доказів, як то відповідних
первинних документів та пояснень
відповідальних осіб, з метою
підтвердження, або спростування
доводів позивача щодо періоду та
обсягу вчинення останнім порушень
вимог чинного законодавства у межах
спірних правовідносин. При цьому, в
процесі розгляду даної справи, судами
не були дослідженні реальність
здійснення господарських операцій,
факти придбання та подальшого
використання товару. Також залишено
поза увагою необхідність встановлення
у подібних випадках юридично значимих
фактів, з метою підтвердження зміни
активів, зобов'язань чи власного
капіталу платника податку, з
урахуванням власне
причинно-наслідкового зв'язку таких
фактів. Крім того, судами з посиланням
на відповідні первинні документи, не
з'ясовано наявності або відсутності
між позивачем та його контрагентом у
межах спірних правовідносин взаємно
узгоджених зловмисних дій, спрямованих
на порушення існуючого в державі
суспільного ладу або моральних засад.

Відповідно до приписів статті 70 КАС
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Крім того, покладаючи на позивача
обов'язок доведення відсутності його
вини у вчинених правопорушеннях, суди
тим самим порушили норми
процесуального права, а саме приписи ч.
1, 2 ст. 71 КАС України.

Таким чином, суди обох інстанцій дали
передчасну юридичну оцінку
встановленим фактичним обставинам
справи, а тому ухвалені ними судові
рішення не можна вважати законними та
обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВСР-Інвест» задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012 року
та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.06.2011 року по справі №2а-5099/11/2670
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписЛосєв А.М. підписРибченко А.О.