Справа № 2а-1551/11/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
м. Київ К/9991/61872/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Бусмаркет-Україна» на ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012 року
та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31.03.2012 року по справі № 2а-1551/11/2670 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бусмаркет-Україна»
до Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва про
визнання протиправною вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Бусмаркет-Україна» звернулось до суду
з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва про
визнання протиправною вимоги № 1/4821 від
30.12.2010 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31.03.2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012 року
у даній справі відмовлено у
задоволенні позовних вимог з огляду на
їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги, оскільки вважає, що постанову
та ухвалу було прийнято з порушенням
норм матеріального права та без
належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бусмаркет-Україна»
з 07.06.2001 року перебуває на обліку в ДПІ у
Солом'янському районі міста Києва як
платник податків та інших обов'язкових
платежів. Станом на момент розгляду
справи за позивачем рахується
заборгованість в сумі 82465,80 грн. (пеня за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД та за невиконання зобов'язань і
порушення вимог валютного
законодавства), яка виникла 06.12.2010 року
та підтверджується даними карток
особових рахунків АІС «Облік податків
та платежів». Зазначена сума
податкового зобов'язання відповідачем
була визначена в податковому
повідомленні-рішенні № 2/3 від
27.11.2007 року та набула статусу боргу.

На виконання вимог п.6.2.1 статті 6 Закону
України від 21.12.2000 року №2181-III «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (далі -
Закон №2181-III) та пп. 4.1 п. 4.1 Наказу ДПА
України «Про затвердження Порядку
направлення органами державної
податкової служби України податкових
вимог платникам податків» на адресу
позивача було скеровано першу
податкову вимогу № 1/4821 від 30.12.2010 року.
Однак, станом на 23.02.2011 року податковий
борг в сумі 82465,80 грн. позивачем у
добровільному порядку сплачено не
було.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з п. 1.2 ст. 1 Закону №2181-III
податкове зобов'язання - зобов'язання
платника податків сплатити до бюджетів
або державних цільових фондів
відповідну суму коштів у порядку та у
строки, визначені цим Законом або
іншими законами України.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону №2181-III
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Порядок узгодження сум податкових
зобов'язань, оскарження рішень
контролюючих органів та визначення
податкового боргу встановлено статтею
5 Закону № 2181-III.

Відповідно до пп.5.3.1 п.5.3, пп.5.4.1 п.5.4 ст.5
Закону № 2181-III платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.2 Закону №
2181-III податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення.

Згідно пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону №2181-III
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені ст. 5
вказаного Закону, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Положенням пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону
№2181-III передбачено, що податковий борг
може бути примусово стягнений шляхом
звернення стягнення на активи платника
податків за рішенням суду.

Відповідно до пп. 6.2.1. п. 6.2 ст. №2181-III у
разі, коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Підпунктом 6.2.2 пункту 6.2 статті 6 Закону
№2181-III передбачено, що податкові вимоги
також надсилаються платникам податків,
які самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суму
податкових зобов'язань у встановлені
законом строки, без попереднього
направлення (вручення) податкового
повідомлення.

Пунктом 10.1 статті 10 Закону № 2181-III
визначено, що у разі коли інші,
передбачені цим Законом, заходи з
погашення податкового боргу не дали
позитивного результату, податковий
орган здійснює за платника податків та
на користь держави заходи щодо
залучення додаткових джерел погашення
суми податкового боргу шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а за їх недостатності -
шляхом продажу інших активів такого
платника податків.

Стягнення коштів та продаж інших
активів платника податків провадяться
не раніше тридцятого календарного дня
з моменту надіслання йому другої
податкової вимоги.

При дослідженні матеріалів справи
колегією суддів було встановлено, що на
виконання вимог п.6.2.1 статті 6 Закону
№2181-III та пп. 4.1 п. 4.1 Наказу ДПА України
«Про затвердження Порядку направлення
органами державної податкової служби
України податкових вимог платникам
податків» на адресу позивача
податковим органом було скеровано
першу податкову вимогу №1/4821 від 30.12.2010
року про сплату податкового боргу в
сумі 82465,80 грн., однак, дана сума
добровільно сплачена позивачем не
була.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому, відповідно до п. 3 ст. 2201
КАС України, касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бусмаркет-Україна» відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012 року
та постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31.03.2012 року по справі №2а-1551/11/2670
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.