Справа № 826/4064/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2014 року 17:30
№ 826/4064/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 в інтересах
малолітнього сина ОСОБА_2до третя
особа:Відділу Державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві ОСОБА_8про
зняття арешту з нерухомого майна,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1, яка діє в інтересах
малолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м.
Києві, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_8, в якому
1. Визнати протиправними дії
Відділу Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві про відмову сину
ОСОБА_2 у звільненні нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1 з - під арешту.
2. Зобов'язати Відділ Державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
зняти арешт з нерухомого майна -1/2
частини будинку за адресою: АДРЕСА_1, що
був накладений постановою Відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві № АА119914 від 04.07.2008 р.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною виконавчою службою
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві протиправно
відмовлено позивачу у знятті арешту з
Позивач в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги та просила
суд задовольнити їх в повному обсязі з
підстав, викладених в позовній заяві.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи. До
суду надійшло клопотання про розгляд
справи без його участі. У прийнятті
рішення покладається на розсуд суду.
Також повідомив, що виконавчий
документ згідно якого винесено
поставно у про накладення арешту на
нерухоме майно на виконанні у Відділі
не перебуває. Справи даної категорії
щодо яких завершено виконавче
провадження, зі спливом 3-річного
строку підлягають знищенню.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 10.04.2014 р. суд залучив до
участі у справі у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_8

Третя особа в судовому засіданні не
заперечувала проти задоволення
позовних вимог.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2013 року малолітній син ОСОБА_1
- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
із заявою про прийняття спадщини після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року свого діда
ОСОБА_5.

Відповідно до листа-повідомлення
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
від 04 листопада 2013 року № 262/02-14 станом
на 21 вересня 2013 року (в цей день сплинув
шестимісячний строк, встановлений
законом на прийняття спадщини) на
прийняття спадщини було подано заяви
від спадкоємців: дружини померлого та
сина позивача ОСОБА_2

Згідно з інформаційною довідкою з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна,
спадкодавцеві ОСОБА_5 на праві
власності належала 1/2 частина будинку
за адресою: АДРЕСА_1 (далі - нерухоме
майно).

Зазначене нерухоме майно обтяжене
арештом на підставі постанови № АА 119914
від 04.07.2008 державного виконавця відділу
ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
Галілейської А.В.

Листом від 20 листопада 2013 року Відділом
ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
позивача повідомлено, що виконавчий
документ згідно якого винесено
зазначену постанову державним
виконавцем, у відповідача на виконанні
не перебуває. Відповідачем також
повідомлено, що завершені виконавчі
провадження перебувають в архіві 3
роки, після чого підлягають знищенню.

За наведених обставин, відповідачем
відмовлено позивачу у винесенні
постанови про звільнення майна з-під
арешту та роз'яснено право звернутися
до суду у встановленому законодавством
порядку.

Постановою приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 від 20 березня 2014 року
відмовлено у вчиненні нотаріальної дії
- видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом малолітньому
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені якого
діє законний представник, мати ОСОБА_1, -
до зняття арешту.

Отже, наявне обтяження нерухомого
майна, яке входить до спадкової маси,
перешкоджає видачі свідоцтва про право
на спадщину малолітньому ОСОБА_2 та
реєстрації права власності на
зазначене нерухоме майно на його ім'я.

Враховуючи вищенаведене, позивач
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
про зобов'язання вчинити дії.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV).

З метою забезпечення гарантій прав
громадян і юридичних осіб у
виконавчому провадженні ст. 6 Закону №
606-ХІV зобов'язано державного виконавця
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 11
Закону N 606-XIV державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 5 п'ятого частини 3
статті 11 Закону N 606-XIV державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку.

Право державного виконавця за заявою
стягувача накласти арешт на майно (крім
коштів) боржника з метою забезпечення
виконання рішення про майнові
стягнення при відкритті виконавчого
провадження також передбачено
частиною 2 статті 25 Закону N 606-XIV.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону № 606-ХІV
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Враховуючи, що державний виконавець в
силу вимог Закону N 606-XIV наділений
правом накладати арешт на майно
боржника з метою забезпечення
виконання судового рішення, суд не
вбачає підстав для задоволення
позовних вимог щодо визнання
протиправними дій Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
у відмові ОСОБА_2 у звільненні
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 з -
під арешту.

Водночас, оцінюючи спірні
правовідносини, суд виходить з
наступного.

Як вбачається з Інформаційної довідки
з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна від 28.10.2013 р.
на об'єкт нерухомого майна, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
накладено арешт.

Підставою для накладення обтяження на
вищезазначене майно є постанова АА 119914
від 04.07.2008 р. ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві.

Як вбачається з листів Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві від 20.11.2013 р., 08.04.2014 р.
перевіркою журналів реєстрації
виконавчих проваджень, переданих
державному виконавцю та згідно
відомостей, які містяться в Єдиному
державному реєстрі виконавчих
проваджень встановлено, що виконавчий
документ згідно якого винесено
вищезазначену постанову у Відділі на
виконанні не перебуває. Також
відповідачем повідомлено, що
відповідно до Порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби та Інструкції з
діловодства, яка діяла до введення
вказаного Порядку, завершені виконавчі
провадження відповідної категорії
перебувають в архіві 3 роки, після чого
підлягають знищенню.

З огляду на вищенаведене, суд зазначає,
що дослідити матеріали зазначеного
виконавчого провадження є неможливим.

Натомість судом встановлено, що ОСОБА_1
є матір'ю малолітнього сина ОСОБА_7.

Відповідно до постанови приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер ОСОБА_5, який на
день смерті постійно проживав за
адресою: АДРЕСА_1, приватний будинок.

23.05.2013 р. після його смерті заведена
спадкова справа № 09/2013.

Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 є
його дружина ОСОБА_8 та онук померлого
малолітній ОСОБА_2 (його законний
представник ОСОБА_1).

На належну померлому частину будинку
АДРЕСА_1 накладено арешт згідно
постанови АА119914 від 04.07.2008 р. Відділом
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві, у зв'язку з чим,
позивачу було відмолено у вчиненні
нотаріальної дії - видачі свідоцтва на
право спадщини за законом малолітньому
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження, від
імені якого діє законний представник
ОСОБА_1, - до зняття арешту.

Відповідно до Інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру (спадкові справи та
видані на їх підставі свідоцтва про
право на спадщину) вбачається, що
ОСОБА_5 є спадкодавцем.

Відповідно до свідоцтва про смерть від
09.09.2013 р., виданого Відділом реєстрації
смерті у м. Києві ОСОБА_5 помер.

Листом Приватного нотаріуса ОСОБА_4 від
04.11.2013 р. вих. № 262/02-14 (спадкова справа №
09/2013) повідомлено позивача, що станом на
21.09.2013 р. подані заяви від спадкоємців:
дружини померлого ОСОБА_8 та онука
померлого ОСОБА_2.

Відповідно до листа Приватного
нотаріуса від 16.04.2014 р. вих. № 63/02-14
(спадкова справа № 09/2013) зазначено, що
за законом спадкоємцями всіх прав та
обов'язків (спадщини) ОСОБА_5 є його
дружина ОСОБА_8 та онук померлого
малолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
народження, по Ѕ частці кожний у
спадщині.

У власності ОСОБА_5 була 1/5 частина
житлового будинку номер АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу, посвідченого 1-ю
Київською нотаріальною конторою 07.02.1984
р. за реєстровим номером 5Д-503 та
інформаційною довідкою, виданою 11
червня 2013 р. Комунальним підприємством
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
вихідний ПН-2013 № 917.

Спадкоємці, дружина померлого ОСОБА_8
та онук померлого малолітній ОСОБА_2
претендують на видачу спадщини в таких
частках: 1/10 частка житлового будинку
номер АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та 1/10 частка
житлового будинку номер АДРЕСА_1 ОСОБА_2

Так, відповідно до Конвенції про захист
прав людини та основних свобод кожна
фізична та юридична особа має право
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений майна інакше як в
інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 1268
Цивільного кодексу України малолітня,
неповнолітня, недієздатна особа, а
також особа, цивільна дієздатність
якої обмежена, вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків,
встановлених частинами другою -
четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 статті 57 Закону N 606-XIV
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом:

винесення постанови про арешт коштів
та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження;

проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Копії постанови державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим фінансовим
установам або органам, зазначеним у
частині другій цієї статті та органам,
що ведуть Державний реєстр обтяжень
рухомого майна (ч. 4 цієї статті).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону N 606-XIV
у разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

Відповідно до Порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 25 грудня 2008 р. N 2274/5 визначено
основні правила роботи з документами в
органах державної виконавчої служби, в
тому числі порядок загального
документування у районних, районних у
містах, міських (міст обласного
значення), міськрайонних, міжрайонних
відділах державної виконавчої служби,
діловодство з виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб) (далі -
рішень) у всіх органах державної
виконавчої служби, оформлення
документів, технічного забезпечення їх
підготовки, контролю за виконанням
документів, а також здійснення
діловодних процесів - організації
документообігу, формування справ і
зберігання документів (далі -
діловодство) та поширюється на всю
службову документацію.

Відповідно до п. 9.9 зазначеного Порядку
строк зберігання завершених
виконавчих проваджень, переданих на
зберігання, становить 3 (три) роки, крім
виконавчих проваджень, завершених за
постановами про накладення
адміністративного стягнення, строк
зберігання яких становить 1 (один) рік.

Як вже зазначалось вище, матеріали
виконавчого провадження, на підставі
якого винесено оскаржувану постанову -
знищено у зв'язку зі спливом три
річного строку зберігання.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону N 606-XIV
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Враховуючи неможливість скасування
відповідачем оскаржуваної постанови,
та те, що позовні вимоги заявлені
позивачем, який є спадкоємцем лише 1/10
частини будинку АДРЕСА_1 (претендує на
прийняття спадщини у такому ж розмірі),
суд приходить до висновку про часткову
обґрунтованість позовних вимог та
наявність правових підстав для їх
часткового задоволення, а тому вважає
за необхідне зобов'язати Відділ
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві зняти арешт з
нерухомого майна на 1/10 частини будинку
за адресою: АДРЕСА_1, що був накладений
постановою Відділу Державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м.
Києві № АА119914 від 04.07.2008 р., на яку
претендує малолітній ОСОБА_2 в
інтересах якого діє його законний
представник ОСОБА_1.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи викладене, суд всебічно,
повно та об'єктивно, за правилами
встановленими статтею 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши всі наявні у
справі докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 в інтересах
малолітнього сина ОСОБА_2 задовольнити
частково.

2. Зобов'язати Відділ Державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
зняти арешт з нерухомого майна на 1/10
частини, на яку претендує ОСОБА_2,
будинку за адресою: АДРЕСА_1, що був
накладений постановою Відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві № АА119914 від 04.07.2008 р.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук