Справа № 821/909/14
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

10 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/909/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Морська Г.М.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Вербицької Н.В.,

Кравченко
К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 14 квітня
2014р. по справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м.Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, податкової вимоги
та опису майна в податкову заставу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014р. ФОП ОСОБА_2 звернулась в
суд із позовом до ДПІ у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (далі-ДПІ) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
15.05.2012р. № на суму 170грн. та від
18.05.2013р. № на суму 1020грн.,
податкової вимоги від 04.10.2013р. №3718-17 на
суму 1190грн. та опису майна в податкову
заставу від 07.10.2013р. №378.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначила, що ДПІ винесені
вказані податкові
повідомлення-рішення, але на адресу
позивачки вони не надходили, що
позбавило її можливості оскаржити їх
до суду. Тому, відсутні підстави для
надіслання податкової вимоги, оскільки
податкові зобов'язання не є
узгодженими. Крім того, винесені
податкові повідомлення-рішення за
несвоєчасне подання декларацій про
майновий стан і доходи за 2011р. та 2012р. не
відповідають нормам податкового
законодавства, оскільки подані
декларації до поштового відділення в
строк передбачений ПК України.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 14 квітня
2014р. задоволено частково позовні
вимоги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м.Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, податкової вимоги
та опису майна в податкову заставу.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
18.05.2013р. № в частині визначення
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за штрафними санкціями у
сумі 850грн.

Скасовано податкову вимогу від 04.10.2013р.
№3718-17 на суму 1190грн.

Скасовано рішення про опис майна у
податкову заставу від 07.10.2013р.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до державного бюджету частину
недоплаченого судового збору у сумі
78,20грн.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати, прийняти по
справі нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю, посилаючись на порушення
норм права.

Судова колегія вважає, що у
відповідності до п.1 ч.1 ст.197 КАС
України, апеляційну скаргу можливо
розглянути в порядку письмового
провадження, оскільки в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про залишення
скарги без задоволення, постанови суду
без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачкою порушено порядок та строки
подання декларацій про майновий стан і
доходи за 2011 та 2012р.р. Але, суд вважав
протиправним рішення ДПІ в частині
застосування штрафних санкцій до
позивачки в сумі 850грн.

Вирішуючи спір судова колегія вважає,
що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив обставини по
справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ДПІ проведені
невиїзні документальні перевірки щодо
своєчасності надання податкових
декларацій позивачкою. В результаті
даних перевірок складені акти від
05.04.2012р. №679/17-1 «Про результати
перевірки з несвоєчасності надання
податкової декларації про майновий
стан і доходи ФОП ОСОБА_2 за 2011 рік» та
від 18.05.2013р. №664/17-1/НОМЕР_1 «Про
результати камеральної перевірки з
несвоєчасності надання податкової
декларації про майновий стан і доходи
за 2012р.».

На підставі актів перевірок ДПІ
прийняла податкові
повідомлення-рішення від 15.05.2012р.
№, яким позивачу визначено
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за штрафними санкціями у
сумі 170грн. та від 18.05.2013р. №, яким
позивачу визначено зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб за
штрафними санкціями у сумі 1020грн.

Підставою прийняття податкових
повідомлень-рішень стали висновки
актів перевірки, стосовно
несвоєчасного подання податкової
декларації про майновий стан і доходи
за 2011 та 2012р.р. (а.с.19-21).

Вирішуючи питання правомірності
прийнятих податкових
повідомлень-рішень, суд першої
інстанції виходив з наступного.

За правилами п.49.3 ст.49 ПК України,
податкова декларація подається за
вибором платника податків, якщо інше не
передбачено цим Кодексом, в один із
таких способів: а) особисто платником
податків або уповноваженою на це
особою; б) надсилається поштою з
повідомленням про вручення та з описом
вкладення; в) засобами електронного
зв'язку в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації
електронного підпису підзвітних осіб у
порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.49.5 ст.49 ПК України, у
разі надсилання податкової декларації
поштою, платник податку зобов'язаний
здійснити таке відправлення на адресу
відповідного контролюючого органу не
пізніше ніж за десять днів до
закінчення граничного строку подання
податкової декларації, визначеного
цією статтею, а при поданні податкової
звітності в електронній формі, - не
пізніше закінчення останньої години
дня, в якому спливає такий граничний
строк.

Таким чином, ПК України чітко
встановлені порядок та строки
надіслання податкових декларацій.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено позивачкою, декларації
дійсно надіслані нею з пропуском
строку встановленого ПК України та не
дотриманий порядок, який передбачений
ст.49 ПК України, оскільки не обізнана
про такий порядок надіслання
податкової декларації.

Тому, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції дійшов до правильного
та обґрунтованого висновку стосовно
того, що позивачкою невчасно подані
податкові декларації, що є порушенням
норм податкового законодавства.

Стосовно сум штрафних санкцій, то суд
першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України,
неподання або несвоєчасне подання
платником податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання. Ті самі дії,
вчинені платником податків, до якого
протягом року було застосовано штраф
за таке порушення, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 1020 гривень
за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Як встановлено судом першої інстанції,
порушення позивачкою за несвоєчасне
подання податкової декларації
відбулось більше ніж через рік, а тому
штрафна санкція в розмірі 1020грн. є
безпідставною та неправомірною.

Отже, суд першої інстанції дійшов до
висновку, з яким погоджується судова
колегія, що ППР від 18.05.2013р. № в
частині визначення штрафної санкції в
сумі 850грн. є неправомірне та підлягає
скасуванню.

Щодо правової оцінки податкової вимоги
та рішення про опис майна у податкову
заставу, суд першої інстанції зазначив
наступне.

Стаття 14 ПК України містить визначення
податкової вимоги.

Відповідно до ст.59 ПК України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як вбачається з вказаної норми,
обов'язковою умовою для надсилання
податкової вимоги є узгодження суми
грошового зобов'язання.

Оскільки ДПІ не надано належних
доказів стосовно узгодження
податкових зобов'язань, суд першої
інстанції дійшов до висновку з яким
погоджується судова колегія про те, що
податкові повідомлення-рішення від
15.05.2012р. № на суму 170грн. та від
18.05.2013р. № на суму 1020грн. є
неузгодженими, оскільки не були
надіслані позивачу у відповідності до
норм ПК України, а тому виключає
можливість формування та надіслання
платнику податку податкової вимоги та
рішення про опис майна у податкову
заставу.

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права. На думку судової колегії,
викладені у скарзі доводи не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що постанова суду винесена з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, а тому не вбачає
підстав для її скасування.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.197,198,200,206 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 14 квітня
2014р. - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
Н.В. Вербицька

К.В. Кравченко