Справа № 2а-5148/09/1370
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 р.
Справа № 9104/31062/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю секретаря судового
засідання Сідельник Г. М.

представника особи, яка
подала

апеляційну скаргу
(відповідача) Задорожного І. В.

представника позивача
Іськів Н. П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 20 липня 2010
року по справі №2а - 5148/09/1370 за
адміністративним позовом колективного
виробничого підприємства
«Енергомонтаж» до Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова про визнання
недійсними податкових повідомлень -
рішень, -

УСТАНОВИВ:

Колективне виробниче підприємство
«Енергомонтаж» звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова і просило: визнати
недійсними податкові повідомлення -
рішення: №/0/17351/10/23 - 2 від 21 липня
2009 року, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання за платежем
«податок на прибуток приватних
підприємств» на суму 1 504 294 гривні 30 коп.
з яких: 797 006 гривень - донарахування за
основним платежем з податку на
прибуток та 707 288 гривень 30 коп. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;
№/0/17352/10/23 - 2 від 21 липня 2009 року на
суму, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість» на суму 1
435 196 гривень, з яких: 831 930 гривень за
основним платежем з податку на додану
вартість та 603 266 гривень - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в ході перевірки прийшов до
помилкових висновків про порушення
позивачем пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5, пп. 11.2.1 п. 11.2
ст. 11 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»; п. 17.1. ст. 17, пп.
17.1.6. п. 17.1. ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та п. 1.7,
1.8 ст. 1, п. 4.1 ст. 4, пп. пп. 7.2.3, 7.2.4 п. 7.2., пп.
7.4.1 п. 7.4, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» і відповідно про заниження
до сплати податку на прибуток та
податку на додану вартість. Зокрема,
відповідачем помилково враховувались
фактори розрахунків з контрагентами,
що мають ознаки фіктивності,
анулювання свідоцтва платника податку
на додану вартість та недобросовісна
податкова поведінка контрагентів
позивача. Також, відповідач свої
висновки будував на припущеннях, що
фактично роботи по об`єктах ДГТО
«Південно - Західна залізниця» ст.
Бахмач і Центральна міська клінічна
лікарня у м. Ужгороді виконувались не
субпідрядником ПП «НТТ Технологія
розвитку» на суми відповідно 1 289 644
гривень та 245 513 гривень, а самим
позивачем. Проте, ПП «НТТ Технологія
розвитку» належним чином
зареєстроване підприємство, що виконує
будівельні роботи на підставі ліцензії
серії АВ №358765, виданої Міністерством
регіонального розвитку та будівництва
України і яка є чинною до 24 жовтня 2012
року. Відрядження трудового ресурсу
позивача стосуються тієї частини
робіт, яка виконувалась силами
позивача, а представлені кошториси та
Акти здачі - приймання виконаних
підрядних робіт підтверджують факт
виконання їх субпідрядником. Також,
вважає, що позивачем правомірно
включено до складу податкового кредиту
за жовтень 2008 року суми податку на
додану вартість по податкових
накладних ТзОВ «Старопттрейд» на
підставі укладеного договору на
загальну суму 333 384 гривні у
відповідності до вимог підпункту 7.5.1
Закону України «Про податок на додану
вартість», так як станом на 01 січня 2008
року по бухгалтерському обліку
позивача рахується дебіторська
заборгованість в сумі 2 418 946 гривні 68
коп. по сплачених авансах в 2007 році
контрагенту ТзОВ «Старопттрейд». Кошти
в сумі 2 015 789 гривень включені у валові
витрати в 2007 році і відображено у
декларації з податку на прибуток
підприємств, що передбачено п. 11.2.1 ст. 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств». У першому
кварталі 2008 року отримано товарів від
ТзОВ «Старопттрейд» по оплачених
авансах 2007 року та поточного 2008 року на
суму 3 920 346 гривень. При формуванні
валових витрат за I квартал 2008 року
валові витрати звітного періоду
відкориговано на суму авансів 2 015 789
гривень і задекларовано лише різницю
суми 1 904 557 гривень у відповідності до
положень ст. 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».
Наведене свідчить про помилкове
трактування відповідачем положень пп.
7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», так як на
платника не покладено обов'язку
подавати таку скаргу. Умови договору
№20 - 12/01 від 20 грудня 2007 року виконані
сторонами договору, що підтверджено
первинними документами згідно даного
договору, а також документами про
подальшу передачу товару замовнику -
Управлінню капітального будівництва
Тернопільської обласної державної
адміністрації. Висновок відповідача
щодо здійснення позивачем поставки з
будівництва та ремонту котелень за
цінами, нижчими за звичайні ціни є
помилковим і не узгоджується із
положеннями пп. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та пункт 13 Указу
Президента «Про деякі заходи з
дерегулювання підприємницької
діяльності». Крім цього, більша частина
договорів на проведення робіт укладено
підприємством внаслідок проведення
відкритих тендерних процедур, а також
вартість будівельно - монтажних робіт
формується підприємством на підставі
державних будівельних норм, що носять
обов'язковий характер при визначенні
вартості об'єктів, будівництво яких
здійснюється із залученням бюджетних
коштів або коштів підприємств, установ
і організацій державної власності.
Тому, у відповідача не було підстав для
прийняття оспорюваних податкових
повідомлень - рішень.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20 липня 2010
року позовні вимоги задоволено
повністю: скасовано податкові
повідомлення - рішення №/0/17351/10/23 -
2 та №/0/17352/10/23 - 2 винесені
відповідачем 21 липня 2009 року.

З таким судовим рішенням не погодився
відповідач і оскаржив його в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду.
Посилаючись у поданій апеляційній
скарзі на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
ухвалення судового рішення без
правової оцінки частини обставин
справи, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийнято нову
постанову про відмову в задоволені
позовних вимог в повному обсязі.

Також, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що в ході перевірки
встановлено факт завищення позивачем
валових витрат на суму 1 908 726 гривень 32
коп.. Такий висновок обґрунтовується
тим, що згідно укладеного 20 грудня 2007
року позивачем із ТзОВ «Старопттрейд»
договору купівлі - продажу товариству
були перераховані 2 000 303 гривні 24 коп.,
отримані від Управління капітального
будівництва Тернопільської обласної
державної адміністрації. Котел згідно
договору фактично було поставлено у
березні 2008 року та в подальшому було
реалізовано. За грудень 2007 року ТзОВ
«Старопттрейд» подано декларацію з
податку на додану вартість, в якій у
рядку 1 кол. А (Обсяги поставки без ПДВ)
відображено суму 852 370 гривень, за
березень 2008 року подано декларацію з
податку на додану вартість, в якій у
рядку 1 кол. А (Обсяги поставки без ПДВ)
відображено суму 825 333 гривні, в додатку
5 поданої декларації з податку на
додану вартість за березень 2008 року не
відображено в розділі «Податкові
зобов'язання» співпраці з позивачем.
Згідно даних ТзОВ «Старопттрейд» знято
з обліку в податковому органі згідно
рішення №22 - 616 від 23 грудня 2008 року та
скасовано державну реєстрацію згідно
рішення від 09 січня 2009 року за
№8012980. Тобто, було зайво віднесено
до складу валових витрат у 2008 році
вартість товару котла, отриманого від
ТзОВ «Старопттрейд» в сумі 1 908 726
гривень 32 коп. у І, ІІІ та ІV кварталі 2008
року. Наявність дебіторської
заборгованості залишилася поза увагою
суду першої інстанції при
постановленні судового рішення та
формулюванні висновків.

Крім цього вважає, що одержання товарів
від ТзОВ «Старопттрейд» здійснено з
метою несплати відповідних сум
податків, і в даному випадку має місце
заниження податку на додану вартість.
Тобто, вважає правочин нікчемним, як
такий, що суперечить моральним засадам
суспільства та не спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Такий висновок
слідує також і з того, що відсутні
підтверджуючі документи по
перевезенню товару, який був предмету
договору між позивачем та ТзОВ
«Старопттрейд» до м. Тернополя для
передачі Управлінню капітального
будівництва Тернопільської обласної
державної адміністрації.

Також, за твердженням відповідача,
податкова накладна видається на вимогу
отримувача товарів (послуг), та є
підставою для нарахування податкового
кредиту. У разі відмови з боку
постачальника товарів (послуг) надати
податкову накладну або при порушенні
ним порядку її заповнення отримувач
таких товарів (послуг) має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву зі скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум цього податку до
складу податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку
внаслідок придбання таких товарів
(послуг). Проте, позивач не скористався
своїм правом щодо включення до
податкового кредиту сум з податку на
додану вартість по податковим
накладним, що не отримані у звітному
податковому періоді (грудні 2007 року).
Тобто, позивач без підтверджуючих
документів, включив до складу
податкового кредиту за жовтень 2008 року
суми податку на додану вартість по
вищенаведених податкових накладних на
загальну суму 333 384 гривні.

Позивачем згідно бухгалтерського
обліку віднесено до складу валових
витрат вартість субпідряду з ПП «НТТ
Технології розвитку» по об`єктах ДГТО
«Південно - Західна залізниця» ст.
Бахмач та Центральна міська клінічна
лікарня відділу капітального
будівництва Ужгородської міської ради.
Загальна сума вартості субпідрядних
робіт складає 1 289 644 гривні в тому числі
214 940 гривень 80 коп. податку на додану
вартість - по ДГТО «Південно - Західна
залізниця» ст. Бахмач та 245 513 гривень, у
тому числі 40 920 гривень 40 коп. по
Центральній міській клінічній лікарні
( роботи реконструкції системи
опалення та заміна вікон). Проте згідно
бази даних ПП «НТТ Технології
розвитку» згідно рішення від 15 червня
2009 №029149 знято з обліку в
податковому органі. Кількість
працюючих становила три особи,
нарахування заробітної плати згідно
декларацій з податку на прибуток ПІТ
«НТТ Технології розвитку» за 1 півріччя
2008 року не відображено, з липня 2008 року
звітність не подавалась. З урахуванням
кількості працюючих у позивача,
фактично на вищенаведених об`єктах
роботи виконувались трудовими
ресурсами позивача, що підтверджується
відрядженням працівників на об'єкти.
За відсутності доказів щодо фактичного
виконання субпідрядних робіт ПП «НТТ
Технологія розвитку» позивачем
безпідставно віднесено до складу
валових витрат витрати, які не були в
подальшому використані підприємством
у господарській діяльності та не
принесли запланованого прибутку. Тому
такі витрати не підлягають включенню
до складу валових витрат та до
податкового кредиту по податку на
додану вартість.

Неправомірність включення до валових
витрат підприємства вартості
субпідрядних робіт підтверджується
Актом державної приймальної комісії
про прийняття в експлуатацію об'єкта,
затвердженим рішенням виконкому
Бахмацької міської ради від 30 грудня 2008
року №307, в якому субпідрядною
організацією вказано позивача, а не ПП
«НТТ Технологія розвитку». Згідно
відповіді Інспекції
Держархбудконтролю №7/7 - 1138 від 12
серпня 2009 року щодо проведення
реконструкції системи опалення
центральної міської клінічної лікарні
по вул. Грибоєдова, 20 в м. Ужгороді,
дозвіл відділу капітального
будівництва Ужгородської міської ради
на проведення реконструкції системи
опалення та заміну вікон в центральної
міської клінічної лікарні не
видавався. Тому вважає, що позивачем
занижено податкове зобов'язання з
податку на прибуток на загальну суму 797
006 гривень за І, ІІІ та ІV квартал 2008
року. Позивач крім цього здійснював
поставку послуг з будівництва та
ремонту котелень та продаж будівельних
та інших матеріалів промислового
призначення за цінами нижчими, ніж
звичайні ціни на такі товари (роботи,
послуги), у зв'язку з тим, що в ціну
продажу товарів (робіт, послуг) не
враховано суму фактично понесених
витрат: відсотки по кредиту, послуги
оренди, послуги зв'язку, перевезення та
ін. Таке твердження на думку
відповідача узгоджується із
положеннями відповідних пунктів ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та ст. 4 Закону
України «Про податок на додану
вартість». Таким чином по
взаємовідносинах із ТОВ «Старпттрейд»
позивачемзавищено податковий кредит
на суму 457 328 гривень, зайво віднесено до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість по
податкових накладних, отриманих від ПП
«НТТ технологія розвитку» на загальну
суму 417 977 гривень 27 коп.. Окрім цього не
досліджено питання співпраці позивача
із ПП «НТТ Технології розвитку» та ПП
«Інтерпросервіс. ИА», які згідно даних
уточнюючих розрахунків до Декларацій з
податку на додану вартість станом на 13
липня 2009 року не подавали і вказані
контрагенти зняті з податкового
обліку. Тому поза увагою суду першої
інстанції встановлений в ході
перевірки факт завищення у 2008 році
податкового кредиту на суму 54 281 гривня.

В судовому засіданні представник
особи, яка подала апеляційну скаргу
(відповідача), підтримав викладені в
апеляційній скарзі доводи та наведені
на підтвердження цих доводів обставини
і вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення.

Представник позивача не погодилася з
апеляційною скаргою і вважає, що
викладені

відповідачем доводи не є підставами
для скасування постанови суду першої
інстанції і прийняття нового судового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Вислухавши суддю - доповідача, доводи
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали та докази,
перевіривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, правильність правової
оцінки судом першої інстанції обставин
справи та застосування норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
віднесення відповідних сум податків,
сплачених в ціні товару, до податкового
кредиту не передбачає умови про сплату
цих сум до бюджету. Якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання зі сплати
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника права на
формування податкового кредиту у разі,
якщо останній має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Також відповідач не звертався до суду з
позовом про застосування наслідків
нікчемних правочинів, укладених
позивачем із ТзОВ «Старопттрейд» та із
ПП «НТТ Технологія розвитку», договори
між цими суб'єктами господарської
діяльності недійсними не визнавались,
доказів умислу щодо незаконного
формування податкового кредиту
відповідачем не надано. Відповідачем
також не спростовано доводи позивача, а
також не спростовано тих обставин, що
на момент видачі податкових накладних
ТзОВ «Старопттрейд» було
зареєстроване органами державної
податкової служби у встановленому
законодавством порядку в якості
платника податку на додану вартість і
було знято з обліку згідно з рішенням
№22 - 616 від 23 грудня 2008 року, а його
державну реєстрацію скасовано згідно
рішення від 09 січня 2009 року за
№8012980. ПП «НТТ Технологія
розвитку» знято з податкового обліку 15
червня 2009 року, державну реєстрацію не
скасовано.

Щодо надання позивачем послуг з
будівництва та ремонту котелень та
продажу будівельних та інших
матеріалів промислового призначення
за цінами нижчими, ніж звичайні ціни на
такі товари (роботи, послуги), судом
першої інстанції зазначено, що
договори на проведення робіт укладено
позивачем внаслідок проведення
відкритих тендерних процедур. У зв'язку
із чим, дані роботи підпадають під дію
підпункту 1.20.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».
Посилання відповідача на відсутність
доказів фактичного виконання
субпідрядних робіт ПП «НТТ Технологія
розвитку», а також його твердження про
безтоварність операцій спростовується
доводами позивача і підтверджується
тим, що отримані від ПП «НТТ Технологія
розвитку» субпідрядні роботи були в
подальшому реалізовані ДТГО «Південно
- Західна залізниця» та Ужгородській
міській раді відповідно до Договорів.
Внаслідок надання підрядних послуг
позивачем отримано валовий дохід в
сумі 4 741 859 гривень 80 коп., з яких витрати
на послуги субпідряду склали 1 535 157
гривень. Також, на момент виконання
субпідрядних робіт ліцензію ПП «НТТ
Технологія розвитку» не було
анульовано, що підтверджує виконання
підприємством робіт на законних
підставах. Суд першої інстанції
виходив і з того, що усі первинні
документи по операціях позивача з
контрагентами були належним чином
оформлені у відповідності до вимог ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні»

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановлено судами першої та
апеляційної інстанції і
підтверджується матеріалами справи,
позивачем у зв'язку з проведенням
відкритих тендерних процедур 24 червня
2008 року укладено договір підряду із
відділом капітального будівництва
Ужгородської міської ради по
реконструкції системи опалення та
заміни вікон будівлі Центральної
міської клінічної лікарні. Також 31
жовтня 2008 року позивачем укладено
договір підряду із Державним
територіально - галузевим об'єднанням
«Південно - Західна залізниця» за №ПЗ/Л
- 083120/НЮ на виконання будівельно -
монтажних робіт з влаштування
котельні, компресорної, системи
вентиляції, автоматизації
внутрішнього газопостачання, контролю
довибухової концентрації природного
газу та впровадження системи
моніторингу у будівлі
дрібострумінного та фарбувально -
сушильного цехів ВЧД ст. Бахмач ДТГО
«Південно - Західна залізниця», що
передбачають право підрядника
(позивача по справі), за погодженням із
замовником, залучення до виконання
робіт субпідрядників.

У відповідності та в межах зазначених
договорів позивачем залучено до
виконання робіт субпідрядну
організацію ПП «НТТ Технологія
розвитку», що виконує будівельні
роботи на підставі ліцензії серії АВ
№358765. На підставі договорів субпідряду
№01 - 12/08/2 від 01 грудня 2008 року, №10 - 11/08
від 10 листопада 2008 року та №2811/08 від 28
листопада 2008 року позивачем отримано
від ПП «НТТ Технологія розвитку»
субпідрядних робіт по об'єкту «ст.
Бахмач ДТГО «Південно - Західна
залізниця» на загальну суму 1 289 644
гривень та по об'єкту Центральна міська
клінічна лікарня м. Ужгород на загальну
суму 245 513 гривень.

24 червня 2008 року позивачем укладено
договір підряду із Відділом
капітального будівництва Ужгородської
міської ради , згідно умов якого
позивач, як Підрядник бере на себе
зобов'язання по виконанню та здачі
Відділу капітального будівництва
Ужгородської міської ради, як
Замовнику робіт по реконструкції
системи опалення та заміни вікон
будівлі Центральної міської клінічної
лікарні. Крім цього, позивачем із ПП
«НТТ Технології розвитку» укладені
договори субпідряду: №06 - 11/01 від 01
листопада 2008 року, №01 - 12/01 від 01 грудня
2008 року та №17 - 12/01 від 17 грудня 2008 року.

Отримані від ПП «НТТ Технологія
розвитку» субпідрядні роботи були в
подальшому реалізовані ДТГО «Південно
- Західна залізниця» та Ужгородській
міській раді відповідно до Договорів,
що стверджується Актом перевірки,
внаслідок чого позивачем отримано
валовий дохід в сумі 4 741 859 гривень 80
коп., з яких витрати на послуги
субпідряду склали 1 535 157 гривень. На
момент виконання субпідрядних робіт у
ПП «НТТ Технологія розвитку» була
наявна і не анульована у встановленому
законом порядку ліцензія на виконання
будівельних робіт.

Також, внаслідок виконання зобов`язань
за договором №20 - 12/01 від 20 грудня 2007
року, укладеного між позивачем, як
Покупцем, та та ТзОВ «Старопттрейд», як
Продавцем, позивачем було віднесено до
складу податкового кредиту за жовтень
2008 року суму податку на додану вартість
по наступних податкових накладних,
отриманих від ТзОВ «Старопттрейд»:

- №2612 від 26 грудня 2007 року на загальну
суму 1 061 571 гривень 13 коп., в тому числі 76
928 гривень 52 коп. податку на додану
вартість (оплата на вказану суму
здійснено платіжним дорученням №837 від
26 грудня 2007 року з призначенням платежу
«за котел»);

- №2812 від 28 грудня 2007 року на загальну
суму 938 732 гривні 11 коп., в тому числі 156 455
гривень 35 коп. податку на додану
вартість (оплату на вказану суму
здійснено платіжним дорученням №895 від
28 грудня 2007 року з призначенням платежу
«за котел»).

Відповідачем в період часу із 05 червня
по 06 липня 2009 року проведено виїзну
планову перевірку з питань дотримання
позивачем вимог податкового, валютного
та іншого законодавства за період із 01
січня 2008 року по 31 березня 2009 року, за
результатами якої 13 липня 2009 року
складено акт перевірки за № 274//23 - 2/0101867.

Згідно висновків перевірки, викладених
у вищевказаному акті, в ході перевірки
виявлені порушення: пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, пп.
11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
внаслідок чого занижено податок на
прибуток в сумі 797 006 гривень, у тому
числі за І квартал 2008 року - на суму 242 153
гривні, за ІІІ квартал 2008 року на суму 212
529 гривень і за ІV квартал 2008 року - на
суму 342 324 гривні; п. 1.7 п. 1.8 ст. 1, п. 4.1 ст. 4,
пп. 7.2.3, 7.2.4 п. 7.2, пп. пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, пп.
7.7.1 п. 7.7 ст. Закону України «Про податок
на додану вартість», в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
сумі 831 930 гривень.

Такі висновки податковий орган
мотивував тим, що позивач не
скористався своїм правом щодо
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість по
податковим накладним, що не отримані у
звітному податковому періоді (грудень
2007 року). Також, позивачем зайво, без
підтверджуючих документів, включено до
складу податкового кредиту за жовтень
2008 року суми податку на додану вартість
по вищенаведених податкових накладних
на загальну суму 333 384 гривні за
податковими накладними №2612 від 26
грудня 2007 року та №2812 від 28 грудня 2007
року.

На підставі висновків перевірки
відповідачем 21 липня 2009 року прийняті
податкові повідомлення - рішення:
№/0/17351/10/23 - 2, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем: «податок на
прибуток приватних підприємств» в
розмірі 1 504 294 гривні 30 коп., з яких 797 006
гривень - за основним платежем та 707 288
гривень 30 коп. - за штрафними
(фінансовими) санкціями; №/0/17352/10/23
- 2, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання за платежем:
«податок на додану вартість» в розмірі
1 435 196 гривень, з яких: 831 930 гривень - за
основним платежем та 603 266 гривень - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
такого.

У відповідності до пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» в редакції,
чинній на дату існування спірних
відносин, валовий доход включає,
зокрема, загальні доходи від продажу
товарів (робіт, послуг), у тому числі
допоміжних та обслуговуючих
виробництв, що не мають статусу
юридичної особи, а також доходи від
продажу цінних паперів, деривативів,
іпотечних сертифікатів участі,
іпотечних сертифікатів з фіксованою
дохідністю, сертифікатів фондів
операцій з нерухомістю (за винятком
операцій з їх первинного випуску
(розміщення), операцій з їх кінцевого
погашення (ліквідації) та операцій з
консолідованим іпотечним боргом
відповідно до закону).

Відповідно до п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п.
5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу -
це сума будь - яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності. До
складу валових витрат включаються, в
тому числі, суми будь - яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно із пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 цього ж
Закону, датою збільшення валових
витрат виробництва (обігу) вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь - яка з подій, що сталася раніше:
або дата списання коштів з банківських
рахунків платника податку на оплату
товарів (робіт, послуг), а в разі їх
придбання за готівку - день їх видачі з
каси платника податку; або дата
оприбуткування платником податку
товарів, а для робіт (послуг) - дата
фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

Крім цього, відповідно до пп. пп. 7.4.1, 7.4.4,
7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього ж Закону податковий
кредит звітного періоду складається із
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку, а також у зв'язку з придбанням
(будівництвом, спорудженням) основних
фондів (основних засобів, у тому числі
інших необоротних матеріальних
активів та незавершених капітальних
інвестицій в необоротні капітальні
активи), у тому числі при їх імпорті, з
метою подальшого використання у
виробництві та/або поставці товарів
(послуг) для оподатковуваних операцій у
межах господарської діяльності
платника податку. Не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого у зв'язку з
придбанням (виготовленням)
матеріальних та нематеріальних
активів (послуг), які не призначаються
для їх використання в господарській
діяльності такого платника. Не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

У відповідності до п. 7.5 ст. 7 цього ж
Закону датою виникнення права платника
податку на податковий кредит є дата
здійснення першої з наступних подій: а)
дата списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг); б) дата
отримання податкової накладної.

Згідно вимог пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 цього
Закону, податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Надані представником позивача в
судовому засіданні документи свідчать
про підстави виникнення цивільних прав
та обов'язків, а також про фактичне
здійснення господарських операцій
позивачем та його контрагентом, що, на
думку суду, є достатніми доказами на
підтвердження здійснення останніх.
Факт здійснення господарських
операцій підтверджується договорами,
накладними, платіжними документами,
актами приймання передачі. Тобто,
наведені обставини підтверджують
дотримання позивачем вимоги Закону
України «Про податок на додану
вартість» стосовно податкових
накладних, отриманих від ТзОВ
«Старопттрейд».

Договори у визначеному законом
порядку не визнавалися недійсними, а
також ТзОВ «Старопттрейд» та ПП «НТТ
Технологія розвитку» були
зареєстровані органами державної
податкової служби у встановленому
законодавством порядку як платники
податку на додану вартість.

Колегія суддів апеляційного суду у
своїх висновках враховує і ту
обставину, що із здійсненням КВП
«Енергомонтаж» поставки послуг з
будівництва та ремонту котелень та
продаж будівельних та інших матеріалів
промислового призначення за цінами
нижчими, ніж звичайні ціни на такі
товари (роботи, послуги) мало місце за
договорами, укладеними позивачем
унаслідок проведення відкритих
тендерних процедур і відповідно
підпадають під дію підпункту 1.20.4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
ціни і ціноутворення» Кабінет
Міністрів України визначає перелік
продукції, товарів і послуг, державні
фіксовані та регульовані ціни і тарифи
на які затверджуються відповідними
органами державного управління, крім
сфери телекомунікацій, визначає
повноваження органів державного
управління в галузі встановлення і
застосування цін (тарифів), а також по
контролю за цінами (тарифами). Згідно п.
2 Постанови Кабінету Міністрів України
від 25 грудня 1996 року за №1548 «Про
встановлення повноважень органів
виконавчої влади та виконавчих органів
міських рад щодо регулювання цін
(тарифів)» Державний комітет
будівництва, архітектури та житлової
політики формує кошторисну нормативну
базу та визначає порядок її
застосування в будівництві. Державні
будівельні норми України «Правила
визначення вартості будівництва ДБН
Д.1.1-1-2000», затверджено наказом Держбуду
України від 27 серпня 2000 року №174 і
введено в дію з 1 жовтня 2000 року. Ці
будівельні норми встановлюють основні
правила визначення вартості нового
будівництва, розширення, реконструкції
та технічного переоснащення
підприємств, будівель і споруд, ремонту
житла, об'єктів соціальної сфери і
комунального призначення та
благоустрою, а також реставрації
пам'яток архітектури та містобудування
і носять обов'язковий характер при
визначенні вартості будов (об'єктів),
будівництво яких здійснюється із
залученням бюджетних коштів або коштів
підприємств, установ і організацій
державної власності». Тобто, у даному
випадку для формування ціни
підприємство може застосовувати
підпункт 1.20.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», у
відповідності до якого, у разі коли
ціни на товари (роботи, послуги)
підлягають державному регулюванню
згідно із законодавством, звичайною
вважається ціна, встановлена згідно з
принципами такого регулювання.

Крім цього, згідно п. 1.20.8 цього Закону
обов'язок доведення того, що ціна
договору не відповідає рівню звичайної
ціни у випадках, визначених цим
Законом, покладається на податковий
орган у порядку, встановленому законом.

Пунктом 13 Указу Президента «Про деякі
заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності»
визначено, що індикативні або звичайні
ціни на товари (роботи, послуги) для
застосування їх у податкових або
митних цілях установлюються на
підставі статистичної оцінки рівня цін
реалізації таких товарів (робіт,
послуг) на внутрішньому ринку України,
яка проводиться уповноваженим
державним органом у визначеному ним
порядку. Індикативні або звичайні ціни
не можуть встановлюватися органами
виконавчої влади, які використовують
їх для нарахування та стягнення
податків і зборів (обовязкових
платежів) та неподаткових платежів,
крім випадків відсутності
статистичних даних про рівень цін на
окремі види товарів (робіт, послуг).
Відповідачем не наведено статистичної
оцінки рівня цін реалізації робіт, що
надаються КВП «Енергомонтаж».

Тобто, з огляду на вищевикладене
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
безпідставність доводів відповідача
про заниження до сплати податку на
додану вартість та податку на прибуток,
і про відсутність підстави для
визначення грошових зобов'язань та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій

Також, відповідно до ст. 838 Цивільного
Кодексу України, підрядник має право,
якщо інше не встановлено договором,
залучити до виконання роботи інших
осіб (субпідрядників). Крім цього,
згідно ст. 319 Господарського кодексу
України підрядник має право за згодою
замовника залучати до виконання
договору як третіх осіб
субпідрядників, на умовах укладених з
ними субпідрядних договорів,
відповідаючи перед замовником за
результати їх роботи. Тобто, сторонами
укладено договори субпідряду
відповідно до положень законодавства.

На підставі доказів, які містяться в
матеріалах справи, що були досліджені
судами та оцінка яким надана з
дотриманням положень статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає правильним висновок про
документальне підтвердження факту
реального здійснення господарських
операцій з надання маркетингових
послуг між позивачем та його
контрагентами.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що
згідно ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення, тобто,
підтверджує зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З врахуванням вищевказаних положень
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», витрати платника податку
повинні підтверджуватися документами,
складеними належним чином та у
відповідності до законодавства. Зміст
цих документів повинен повністю
відображати суть і зміст господарської
операції. В даному випадку
представлені позивачем документи
підтверджують понесені позивачем
витрати у зв'язку з наданням
контрагентами послуг за укладеними
господарськими договорами.

Усі первинні документи по операціях
позивача з контрагентами були належним
чином оформлені у відповідності до
вимог ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», що свідчить про
правомірність віднесення до валових
витрат суми витрат понесені ним у
зв'язку із реалізацією господарських
зобов'язань.

З урахуванням встановлених судом
фактичних обставин справи та доказів,
представлених сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення проти позову, виходячи з
положень вищезазначених нормативно -
правових актів, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що
відповідач прийшов до помилкових
висновків щодо порушення позивачем
вимог Законів України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та «Про податок додану вартість», а
відтак і висновок суду щодо позовних
вимог позивача є законним та
обґрунтованим.

При цьому, доводи апеляційної скарги і
посилання відповідача на наявність
певної інформації щодо контрагентів
позивача не враховуються колегією
суддів апеляційного суду у своїх
висновках, так як такі доводи не
узгоджуються із відповідними
положеннями податкового
законодавства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що чинне законодавство не
ставить умову виникнення податкових
зобов'язань платника у залежність від
стану податкового обліку його
контрагента, фактичного знаходження
його за місцем реєстрації та наявності
чи відсутності основних фондів у
останнього. За умови не встановлення
податковим органом наявності
замкнутої схеми руху коштів, яка б
могла свідчити про узгодженість дій
позивача та його постачальників для
одержання позивачем незаконної
податкової вигоди, позивач не може
зазнавати негативних наслідків
внаслідок діянь інших осіб, що
перебувають поза межами його впливу.

Також, посилання відповідача на
інформацію обласних інспекцій
Державного архітектурно - будівельного
контролю не може враховуватися
апеляційним судом, оскільки на час
укладення та виконання вказаних
договорів такі акти не набрали
чинності, а ПП «НТТ Технологія
розвитку» виконувало роботи згідно
діючої ліцензії.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» визначено, що у разі відмови
з боку постачальника товарів надати
податкову накладну, отримувач товарів
має право додати до податкової
декларації за звітний період заяву зі
скаргою на такого постачальника, яка є
підставою для включення сум цього
податку до складу податкового кредиту.
Проте це є правом, а не обов'язком
платника податків, а не вчинення такої
дії не слід вважати порушенням цього
Закону, а вказані положення могли б
бути застосовані у випадку включення
позивачем суми податку на додану
вартість до складу податкового
кредиту без наявної податкової
накладної.

Колегія суддів апеляційного суду
акцентує увагу також і на тому, що
відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В свою чергу відповідач не надав суду
належних та допустимих доказів, які б
підтверджували обставини, на які
посилається відповідач як на підставу
своїх заперечень у цій частині, а також
підтверджують доводи апеляційної
скарги.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин справи,
невідповідність висновків суду першої
інстанції фактичним обставинам справи,
а також про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 20
липня 2010 року по справі №2а - 5148/09/1370 за
адміністративним позовом колективного
виробничого підприємства
«Енергомонтаж» до Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова про визнання
недійсними податкових повідомлень -
рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В.
Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу у повному обсязі
складено 03 червня 2014 року.