Справа № 2а-11028/10/1370
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р.
Справа № 2455/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
на ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014р. про
залишення позовної заяви без розгляду
по справі № 2а-11028/10/1370 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова до
Спеціалізованої Державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В
И В :

В листопаді 2010 року управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова
звернулося до суду з позовом, у якому з
врахуванням уточнень до
адміністративного позову, просить:

1. замінити первинного відповідача
державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова на
належного Спеціалізовану державну
податкову інспекцію по роботі з
великими платниками у м. Львові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів;

2. стягнути з відповідачів солідарно на
користь управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
:

- Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками у м. Львові
Міжрегіонального ГУ Міндоходів та
ОСОБА_1 - 4674,15 грн.;

- Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками у м. Львові
Міжрегіонального ГУ Міндоходів та
ОСОБА_2 - 4475,42 грн.;

- Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками у м. Львові
Міжрегіонального ГУ Міндоходів та
ОСОБА_3 - 4699,14 грн.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014р.
позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач із
вищевказаними позовними вимогами
звернувся з пропуском як
шестимісячного, так і річного строку
звернення до адміністративного суду,
передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою, її в апеляційному порядку
оскаржив позивач - управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова, яке
покликаючись на неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
безпідставного залишення позовних
вимог без розгляду, просить
оскаржувану ухвалу суду першої
інстанції скасувати та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог
покликається на те, що право юридичної
особи на звернення до суду за
вирішенням спору не може бути обмежене
законом, іншими нормативно-правовими
актами.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу - без змін, з
наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те,
що при перерахунку ДПІ у Франківському
районі м. Львова відсотків премій з
01.02.2008 року по 30.06.2008 року, на думку
позивача, виникла переплата пенсій гр.
ОСОБА_1, гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3
Податковим органом невірно визначено
відсоток премії, а саме її розмір було
завищено у довідці від 17.03.2008 року №
5147/05. Податковим органом (відповідачем)
надано позивачу нову довідку № 10124/05
від 18.06.2009 року для перерахунку пенсій з
01.02.2008 року.

Позивач із вищевказаними позовними
вимогами звернувся до суду 25.11.2010 року.

У листі Вищого адміністративного суду
України від 05.07.2011 р. № 945/11/13-11 вказано,
що тривалість і правила обчислення
строку звернення особи до суду
визначаються за тими правилами, які
були чинними на момент початку
перебігу відповідного строку.
Тривалість строку звернення до суду не
змінюється в разі подальших змін
законодавства, яке регулює відповідні
відносини. Тому строк звернення до суду
розпочинається і закінчується з
урахуванням тієї тривалості, яка
передбачалася на момент початку
перебігу відповідного строку. При
цьому тривалість строку звернення до
суду не змінюється залежно від того,
коли було реалізоване право на позов.
Відповідно тривалість строку
звернення до адміністративного суду не
залежить від того, коли було фактично
пред'явлено позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства, у
редакції, яка діяла на момент
виникнення в управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
м.Львова права на звернення з позовом
про стягнення надмірно виплаченої
пенсії, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів, тобто з 18.06.2009
року.

Оскільки управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
мало право на звернення з позовом про
стягнення надмірно виплаченої пенсії у
період з 18.06.2009 року по 18.06.2010 року, а
звернулося до суду першої інстанції
25.11.2010 року, то, на думку колегії суддів,
існують законні підстави для залишення
позовної заяви без розгляду.

Згідно з ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Одночасно колегія суддів зазначає, що
приписами ч. 1 статті 103 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що суми пенсії, надміру
виплачені пенсіонерові внаслідок
зловживань з його боку (в результаті
подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно з ч. 1 статті 50 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що
відрахування з пенсії провадяться в
установленому законом порядку на
підставі судових рішень, ухвал,
постанов і вироків (щодо майнових
стягнень), виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень. Розмір
відрахування з пенсії обчислюється з
суми, що належить пенсіонерові до
виплати.

Згідно з ч.2 статті 101 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ч. 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку зі здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій.

Згідно з ч. 4 статті 21 КАС України вимоги
про відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Як стверджується матеріалами справи,
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова
звернулося до суду з позовом, у якому
просило стягнути солідарно з
відповідачів переплачений розмір
пенсії.

Колегія суддів зазначає, що
адміністративною справою є переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень, а
не спір про стягнення переплаченої
пенсії у зв'язку з наданням
відповідачем недостовірних
відомостей. Вимоги про відшкодування
шкоди розглядаються адміністративним
судом, якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

В даному випадку, на переконання
колегії суддів, спір стосується
стягнення надмірно сплачених коштів, а
тому виключається розгляд даної справи
в порядку адміністративного
судочинства.

Така позиція суду встановлена, згідно з
постановою Верховного суду України від
18.06.2013 року у справі № 21-124а13.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання про те, що
доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
ухвала суду першої інстанції
ґрунтується на правильно встановлених
обставинах справи та з додержанням
норм процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а ухвалу суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова залишити
без задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
21.01.2014р. про залишення позовної заяви
без розгляду по справі № 2а-11028/10/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п»ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

суддя
Я.С. Попко

суддя
Р.П. Сеник