Справа № 201/2728/14-а
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
__________________________________________
Справа №201/2728/14-а
Провадження №2-а/201/87/2014
ПОСТАНОВА

іменем України

28 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська як місцевий
адміністративний суд,

у складі: головуючого судді
Федоріщева С.С.,

при секретарі
Постоленко Д.І.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представників відповідача
Годько І.О., Сальник С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду матеріали
адміністративного позову ОСОБА_4 до
Державної екологічної інспекції у
Дніпропетровській області про
відновлення строку на оскарження
постанови та скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_4 від 28.01.2014 року №
06031, 06032, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом та просить
відновити йому строк на оскарження
постанови Державної екологічної
інспекції у Дніпропетровській області
про накладення адміністративного
стягнення від 28 січня 2014 року № 06031, 06032,
визнати цю постанову протиправною та
скасувати її із закриттям провадження
за адміністративною справою порушеною
до ОСОБА_4.

В обґрунтування заявлених вимог
Позивач у позовній заяві та його
представник у судовому засіданні
посилалися на те, що19 лютого 2014 року
Позивач отримав лист з постановою про
накладення адміністративного
стягнення від 28 січня 2014 року № 06031, 06032
відповідно до якої, його визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ст.53-1, 153 КУпАП та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850
грн. Відповідно до постанови, державний
інспектор з охорони навколишнього
природного середовища
Дніпропетровської області Сальник
Світлана Олександрівна, розглянувши
протоколи про адміністративні
правопорушення від 20 січня 2014 року №
06031,06032 про порушення вимог
природоохоронного законодавства,
вислухавши осіб, що брали участь у
розгляді справи, та дослідивши докази
встановила, що гр. ОСОБА_4 вчинив
порушення ст.125, 126, пункту 1 п.п.б ст.211
Земельного Кодексу України, ч.1 ст.25, п.3
ч. 2 ст.40 Закону України «Про рослинний
світ». Постанова містить таке: «При
проведенні позапланової перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства України (лист голови
Державної екологічної інспекції
України № 2/4-3/4-4 ДЕІ від 15.01.2014 р.,
звернення народного депутата України
Глазунова С.М. № 04-17/ПР 259-159 від 14.01.2014,
звернення гр. ОСОБА_6 від 14.01.2014) на
території Івашинівської сільської
ради за адресою: АДРЕСА_1, встановлено
факт самовільного зайняття земельної
ділянки площею 75,6 га. ОСОБА_4 та факт
знесення дерев породи груша в
кількості 62 од. до ступеня неприпинення
росту без дозволяючого документу
(ордеру) на знесення зелених насаджень
гр. ОСОБА_4, в результаті чого
порушенням заподіяно шкоду на суму 235
425,05 грн. внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки та на суму 32
025 грн. внаслідок знищення зелених
насаджень, що розрахована відповідно
до Постанови КМУ від 25.07.07 № 963 «Про
затвердження Методики визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу»
та відповідно до постанови КМУ від 01.02.12
№111 «Про внесення зміни до постанови
КМУ» від 08.04.999 №559 «Про такси для
обчислення розміру шкоди заподіяної
зеленим насадженням у межах міст та
інших населених пунктів». Спірна
постанова від 28.01.2014 року винесена на
підставі протоколу про
адміністративне правопорушення від 20
січня 2014 року № 06031, 06032, однак з даними
протоколами Позивач ознайомлений не
був, при їх складанні присутній не був,
а отже при складанні відповідного
протоколу Відповідачем порушено ст.245,
248, 254, 256, 268 КУпАП, та позбавлено права
Позивача на надання пояснення,
зауважень та відповідних заперечень до
протоколу. Позивач не отримував жодної
повістки або повідомлення щодо
розгляду справи, а Відповідач при
підготовці справи не врахував
відсутність доказів відповідного
сповіщення особи.

При винесенні спірної постанови
Відповідачем не враховано, що 17 вересня
2005 року між TOB «Зелений Яр» (надалі -
Продавець) та ОСОБА_4 (надалі - Покупець)
укладено договір купівлі-продаж
плодових насаджень м. П'ятихатки
Дніпропетровська область, відповідно
до якого Продавець зобов'язується
передати, а Покупець, зобов'язується
прийняти у власність майно: плодові
насадження - фруктовий сад, площею 75,6
га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
які належать Продавцю на право
власності, згідно акту
прийому-передачі від 20 травня 2005 року,
укладено між TOB СП «Зелений Яр» та ЗАТ
«Золота Ера». Відповідно до складу
багаторічних плодових насаджень по
кварталам бригади №2: № кварталу 5,
площа 8,2 га, кінцева вартість 2 119,0 грн.,
порода груша; № кварталу 7, площа 8,0 га,
кінцева вартість 1 902,0 грн., порода
черешня; № кварталу 8, площа 8,5 га,
кінцева вартість 4 413,0 грн., порода
яблуня; № кварталу 9, площа 8,1 га,
кінцева вартість 1 641,0 грн., порода
яблуня; № кварталу 10, площа 10 га,
кінцева вартість 4 291,0 грн., порода
яблуня; № кварталу 13, площа 9 га, кінцева
вартість 2 173,0 грн., порода слива; №
кварталу 15, площа 7 га, кінцева вартість
180,0 грн., порода яблуня; № кварталу 16-17,
площа 16,8 га, кінцева вартість 10 954,00 грн.,
порода яблуня. Відповідно до умов
договору: п. 2.1 загальна ціна майна
складає 27 673 гривні; п. 2.3 передача та
приймання майна підтверджується актом
прийму-передачі; п. 3.1 продаж
зазначеного майна вчиняється за 27 673
гривні, ця сума повністю сплачена і
отримана Продавцем, згідно
прибуткового касового ордеру від 17.09.2005
року. На час підписання договору
сторони не мають одна до одної жодних
претензій щодо проведення розрахунків;
п. 3.2 право власності на зазначене майно
переходить Покупцю з моменту
підписання сторонами даного договору
та виконання п. 3.1. Договір
купівлі-продаж плодових насаджень від
17 вересня 2005 року посвідчений
нотаріусом П'ятихатського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_7 та
зареєстровано в реєстрі за № 1832. На
виконання умов договору між Продавцем
та Покупцем укладено акти приймання -
передачі від 17 вересня 2005 року. 14 червня
2011 року П'ятихатською районною
державною адміністрацією
Дніпропетровської області винесено
розпорядження Голови районної
державної адміністрації № 302-5-11 про
надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
ділянки в оренду для ведення
фермерського господарства із запасу
земель запасу на території
Івашинівської сільської ради,
відповідно до якого ОСОБА_4 надано
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею - 125,0 га. багаторічних
насаджень в оренду для ведення
фермерського господарства із земель
запасу на території Івашинівської
сільської ради та зобов'язано
розробити проект землеустрою і надати
його до райдержадміністрації для
затвердження. На виконання
відповідного розпорядження ОСОБА_4
підготовлено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки йому в
оренду для ведення фермерського
господарства (із земель запасу) на
території Івашинівської сільської
ради П'ятихатського району
Дніпропетровської області. Крім того, в
ході підготовки проекту землеустрою
Позивач звертався до Криворізького
регіонального відділу охорони
навколишнього природного середовища
щодо погодження відповідного проекту
та отримав висновок від 23.11.2012 р. №
4-520-6-1, відповідно до якого, в результаті
огляду земельної ділянки та аналізу
наданих на погодження документів,
вважається можливе погодити проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду ОСОБА_4 для ведення
фермерського господарства на
території Івашинівської сільської
ради П'ятихатського району
Дніпропетровської області за умови
дотримання вимог природоохоронного
законодавства України та зазначених
природоохоронних вимог. Також
відповідно до висновків Криворізького
регіонального відділу охорони
навколишнього природного середовища
при винесенні висновку та огляду
земельних ділянок, були відсутні
порушень земель, які потребують
рекультивації. На неодноразове
звернення до П'ятихатської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області щодо
погодження відповідного проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду гр. ОСОБА_4 для ведення
фермерського господарства (їз земель
запасу) на території Івашинівської
сільської ради П'ятихатського району
Дніпропетровської області та
укладення відповідного договору
оренди, Позивач отримував відмовив у
погодженні з різних підстав державний
орган відмовляв йому у погодженні
відповідної документації, що вказує на
упереджені дії зі сторони органів
виконавчої влади.

Таким чином Позивач вважає, що його
неправомірно притягнуто до
адміністративної відповідальності за
самовільне зайняття земельної ділянки,
так як ним вживаються всі ймовірні дії
для укладання договору оренди, процес
укладання відповідного договору
ускладнюється затягуванням зі сторони
органів державної влади та постійної
зміни чинного законодавства України,
тобто Позивач має нотаріальні
посвідчені договори купівлі - продажу,
розпорядження органів державної
виконавчої служби, висновки
природоохоронних органів та інші
документи, а тому вважати дії Позивача
умисними та такими, що підпадають під
відповідальність ст.53-1 КУпАП є
необґрунтованим та таким, що не
відповідає дійсним обставинам справи.

Обґрунтовуючи незаконність його
притягнення до адміністративної
відповідальності за ст.153 КУпАП,
Позивач посилається на те, що всі
дерева, зазначені Відповідачем в
спірній постанові, оброблювалися
Позивачем у відповідності до норм
чинного законодавства, жодного
пошкодження або знищення не
відбувалося, навпаки вони збережені, є
цілісними та плодоносними. Відповідач,
здійснюючи оцінку пошкодження дерев у
січні місяці, упереджено зазначив
протилежне. Більш того, ст.153 КУаАП
розповсюджується на дії щодо зелених
насаджень в межах населених пунктів,
усі ж дерева, зазначені в спірній
постанові, знаходяться поза межами
населеного пункту, а на адресу позивача
надійшло 2 екземпляри цієї постанови з
однаковими реквізитами, але з різним
розрахунком заподіяної шкоди та
різними підписами осіб, що їх склали.

Представники відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечували, посилаючись на те, що
згідно до протоколів про
адміністративне правопорушення № 06031,
06032 Позивач відмовився від підпису, про
що зазначено в цих протоколах та
посвідчено підпсиами двох свідків -
голови Івашинівської сільської ради
ОСОБА_8 та дільничного інспектора
П'ятихатського ГУМВС в
Дніпропетровській області ОСОБА_10.
Позивач же самостійно позбавив себе
права ознайомитися зі своїми правами
так як відмовився підписувати
протоколи про адміністративне
правопорушення в яких, відповідно до
вимог діючого законодавства, визначено
права особи, притягується до
адміністративної відповідальності.
Отже Держекоінспекція у
Дніпропетровській області не
порушувала вимоги вказаної статті так,
як не має повноважень змушувати особу,
підписувати проте про адміністративне
правопорушення. Також, держінспектор з
охорони навколишнього природного
середовища під час складання
протоколів про адміністративне
правопорушення в присутності свідків
повідомила про дату та час розгляду
справи про адміністративне
правопорушення, про що зазначено в
протоколі про адміністративне
правопорушення, тобто
Держекоінспекцією не порушено вимоги
ст. 277-2 КУпАП. За результатами розгляду
справи про адміністративне
правопорушення винесено постанову про
накладення адміністративного
стягнення № 06031,06032 28.01.2014 року.
Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП
Держекоінспекцією у триденний строк, а
саме: 29.01.2014 року, тобто на наступний
день, вказану постанову направлено
рекомендованим листом на адресу ОСОБА_4
По суті ж виявлених порушень
представники відповідача зазначили, що
з метою перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства
України в галузі охорони земельних
ресурсів та за фактом незаконного
знесення зелених насаджень на
території Івашинівської сільської
ради в с. Івашинівка П'ятихатського
району Дніпропетровської області
відповідно до листа Голови державної
екологічної інспекції України №
2/4-3/4-4/ДЕІ від 15.01.14 р., звернення
народного депутата України Глазунова
С.М. № 04-17/ПР 259-159 від 14.01.14 р. та
звернення гр. ОСОБА_6 від 14.01.14 р.
підготовлено наказ Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області від 17.01.14 №
121-П для проведення позапланової
перевірки на вищевказаній території.
При проведенні позапланової перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства України встановлено
факт самовільного зайняття земельної
ділянки площею 75,6 га (відповідно до
договору купівлі-продажу від 17.09.2005
року) ОСОБА_4 та факт знесення дерев
породи груша в кількості 62 од. до
ступеня неприпинення росту без
документів довільного характеру
(ордеру) на знесення зелених насаджень
гр. ОСОБА_4, що є порушенням статей 125, 126,
пункту 1; підпункту «б» статті 211
Земельного Кодексу України, частини
першої статті пункту 3 частини другої
статі 40 Закону України «Про рослинний
світ». Позивач не заперечував того
факту, що це дійсно він пошкодив дерева
до ступеня неприпинення росту дерев на
вказаній території в присутності
свідків 1,2. Правовстановлюючі
документи на право власності
(постійного або тимчасового)
користування земельної ділянки на
момент перевірки гр. ОСОБА_4 не були
надані, тому підстав для розпорядження
земельною ділянкою, тим більше
розташованими на ній зеленими
насадженнями (деревами) у позивача (гр.
ОСОБА_4) не було. Щодо посилання в
адміністративному позові на
неправомірність нарахування
Держекоінспекцією у Дніпропетровській
області майнової шкоди, то це є
недоцільним, оскільки предметом
вказаної адміністративної справи є
визнання протиправним та скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення від 28.01.2014
року, а не скасування розрахунків
розміру збитків на загальні суми 32025,00
грн. та 235 425,05 грн., тому не можуть
розглядатися в межах вказаної
адміністративної справи.

Вислухавши Сторони та дослідивши
докази, надані Сторонами по справі з
увагою на їх належність, допустимість
та взаємний зв'язок між ними, судом
встановлено такі обставини та
визначені відповідні до них
правовідносини:

28 січня 2014 року відповідач виніс
постанову про накладення
адміністративного стягнення на
позивача №06031, 06032, відповідно до якої,
його визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
відповідальність за яке передбачена
ст.53-1, 153 КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 грн. Відповідно до
постанови, державний інспектор з
охорони навколишнього природного
середовища Дніпропетровської області
Сальник Світлана Олександрівна,
розглянувши протоколи про
адміністративні правопорушення від 20
січня 2014 року № 06031,06032 про порушення
вимог природоохоронного
законодавства, вислухавши осіб, що
брали участь у розгляді справи, та
дослідивши докази встановила, що гр.
ОСОБА_4 вчинив порушення ст.125, 126, пункту
1 п.п.б ст.211 Земельного Кодексу України,
ч.1 ст.25, п.3 ч. 2 ст.40 Закону України «Про
рослинний світ». Постанова містить
таке: «При проведенні позапланової
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства
України (лист голови Державної
екологічної інспекції України № 2/4-3/4-4
ДЕІ від 15.01.2014 р., звернення народного
депутата України Глазунова С.М. № 04-17/ПР
259-159 від 14.01.2014, звернення гр. ОСОБА_6 від
14.01.2014) на території Івашинівської
сільської ради за адресою: АДРЕСА_1,
встановлено факт самовільного
зайняття земельної ділянки площею 75,6
га. ОСОБА_4 та факт знесення дерев
породи груша в кількості 62 од. до
ступеня неприпинення росту без
дозволяючого документу (ордеру) на
знесення зелених насаджень гр. ОСОБА_4 В
результаті чого порушенням заподіяно
шкоду на суму 235 425,05 грн. внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки та на суму 32 025 грн. внаслідок
знищення зелених насаджень, що
розрахована відповідно до Постанови
КМУ від 25.07.07 № 963 «Про затвердження
Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу» та
відповідно до постанови КМУ від 01.02.12
№111 «Про внесення зміни до постанови
КМУ» від 08.04.999 №559 «Про такси для
обчислення розміру шкоди заподіяної
зеленим насадженням у межах міст та
інших населених пунктів» (а.с.13-15). Цю
постанову позивач отримав що19 лютого
2014 року, про що свідчить відмітка на
відповідному поштовому конверті (а.с.16).
Разом з тим, на адресу позивача
надійшов й другий примірник зазначеної
постанови з аналогічними реквізитами
та текстом, але згідно до якої розмір
шкоди внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки розрахований у сумі
187729,92 грн. (а.с.18-20) та цей примірник теж
надійшов на адресу позивача, що
підтверджується поштовим конвертом
(а.с.21). 03.02.2014 р. відповідач направив на
адресу позивача претензію про
відшкодування шкоди на суму 235 425,05 грн.
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки із розрахунком шкоди
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки (а.с.23-29).

Судом також встановлено, що Позивач,
незважаючи на відсутність
документального оформлення його
користування земельною ділянкою,
зайнятою належними йому фруктовими
деревами, про які йдеться в оспорюваній
постанові, на підставі самодекларації
сплачував до бюджету кошти на рівні
орендної плати за землю (а.с.30-31)., 17
вересня 2005 року між TOB «Зелений Яр»
(надалі - Продавець) та ОСОБА_4 (надалі -
Покупець) укладено договір
купівлі-продаж плодових насаджень м.
П'ятихатки Дніпропетровська область,
відповідно до якого Продавець
зобов'язується передати, а Покупець,
зобов'язується прийняти у власність
майно: плодові насадження - фруктовий
сад, площею 75,6 га, які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, які належать Продавцю
на право власності, згідно акту
прийому-передачі від 20 травня 2005 року,
укладено між TOB СП «Зелений Яр» та ЗАТ
«Золота Ера». Відповідно до складу
багаторічних плодових насаджень по
кварталам бригади №2:

№ кварталу 5, площа 8,2 га, кінцева
вартість 2 119,0 грн., порода груша; №
кварталу 7, площа 8,0 га, кінцева вартість
1 902,0 грн., порода черешня; № кварталу 8,
площа 8,5 га, кінцева вартість 4 413,0 грн.,
порода яблуня; № кварталу 9, площа 8,1 га,
кінцева вартість 1 641,0 грн., порода
яблуня; № кварталу 10, площа 10 га,
кінцева вартість 4 291,0 грн., порода
яблуня; № кварталу 13, площа 9 га, кінцева
вартість 2 173,0 грн., порода слива; №
кварталу 15, площа 7 га, кінцева вартість
180,0 грн., порода яблуня; № кварталу 16-17,
площа 16,8 га, кінцева вартість 10 954,00 грн.,
порода яблуня.

Відповідно до умов договору:

п. 2.1 загальна ціна майна складає 27 673
гривні;

п. 2.3 передача та приймання майна
підтверджується актом прийму-передачі;

п. 3.1 продаж зазначеного майна
вчиняється за 27 673 гривні, ця сума
повністю сплачена і отримана
Продавцем, згідно прибуткового
касового ордеру від 17.09.2005 року. На час
підписання договору сторони не мають
одна до одної жодних претензій щодо
проведення розрахунків;

п. 3.2 право власності на зазначене майно
переходить Покупцю з моменту
підписання сторонами даного договору
та виконання п. 3.1.

Договір купівлі-продаж плодових
насаджень від 17 вересня 2005 року
посвідчений нотаріусом П'ятихатського
районного нотаріального округу
Дніпропетровської області. ОСОБА_7 та
зареєстровано в реєстрі за № 1832
(а.с.32-33).

На виконання умов договору між
Продавцем та Покупцем укладено акти
приймання - передачі від 17 вересня 2005
року (а.с.34).

Після придбання дерев, позивач
неодноразово звертався до
райдержадміністрації за дозволом на
відведення земельної ділянки під сад в
оренду (а.с.46, 95-101, 103, 106, 109, 111). 14.06.2011 р.
розпорядженням голови П'ятихатської
районної державної адміністрації
№302-р-11 Позивачу надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 125
га в оренду під багаторічні насадження
для ведення фермерського господарства
із земель запасу Івашинівської
сільської ради та зобов'язано його
розробити цей проект (а.с.35). На
виконання цього розпорядження позивач
розробив відповідний проект
землеустрою через ліцензоване
підприємство (40-45). 23.11.2012 р.
Криворізьким регіональним відділом
охорони навколишнього природного
середовища погоджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки Позивачу (а.с.36-37). 19.04.2012 р.
відділом держкомзему у П'ятихатському
районі Дніпропетровської області
Позивачу видано довідку про те, що
земельна ділянка буде надаватися йому
в оренду для ведення фермерського
господарства із земель державного
запасу (а.с.38). Проект відведення
земельної ділянки Позивачу погоджено й
обласним центром з охорони
історико-культурних цінностей (а.с.39).
Але земельна ділянка через тяганину з
боку влади так і не була оформлена
позивачу в оренду по теперішній час. На
його адресу направлялися листи щодо
різних причин цього - зміна
законодавства, невизначеності щодо
компетенції та розмежування
повноважень між сільською радою та
райдержадміністрацією, наявністю
судової справи у господарському суді
щодо оренди цієї земельної ділянки ТОВ
«Золота Нива» тощо (а.с.102,104-105,107-108, 110,
112). 24.10.2013 р. у погодженні зазначеного
проекту землеустрою управлінням
держземагенства у П'ятихатському
районі відмовлено з формальних причини
- відсутній підпис, неправильна назва
відділу тощо (а.с.113-134).

Правовідносини, що виникли між
сторонами та порядок вирішення спору
між ними у суді законодавчо
врегульовані наступним чином:

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 17 КАС компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії
належать також рішення (постанови) про
притягнення фізичних осіб до
адміністративної відповідальності,
які прийняті суб'єктами владних
повноважень (крім суду).

Відповідно до припису пункту 2 частини
першої статті 18 КАС, який
кореспондується з положеннями пункту 3
частини першої статті 288 КУпАП,
оскарження рішень (постанов) суб'єктів
владних повноважень у справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється шляхом подання
адміністративного позову до місцевого
загального суду як адміністративного
суду.

Тобто, за змістом указаних правових
норм, постанови про адміністративні
правопорушення, прийняті судом, можуть
бути оскаржені в порядку, визначеному
КУпАП; для постанов, прийнятих іншими
органами (посадовими особами),
встановлено альтернативний порядок
оскарження: або до виконкому
відповідної ради, до відповідної ради,
до вищестоящого органу (вищестоящої
посадової особи), або до
адміністративного суду в порядку,
передбаченому КАС.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Згідно до ст. 248 КУпАП, розгляд справи
про адміністративне правопорушення
здійснюється на засадах рівності перед
законом і органом (посадовою особою),
який розглядає справу, всіх громадян
незалежно від раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, мови та інших
обставин.

Статтею 254 КУпАП, встановлено, що про
вчинення адміністративного
правопорушення складається протокол
уповноваженими на те посадовою особою
або представником громадської
організації чи органу громадської
самодіяльності. Протокол про
адміністративне правопорушення, у разі
його оформлення, складається у двох
екземплярах, один з яких під розписку
вручається особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності.

Згідно до ст.256 КУпАП. у протоколі про
адміністративне правопорушення
зазначаються: дата і місце його
складення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові особи, яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
(у разі її виявлення); місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності,
від підписання протоколу, в ньому
робиться запис про це. Особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право подати
пояснення і зауваження щодо змісту
протоколу, які додаються до протоколу,
а також викласти мотиви свого
відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, роз'яснюються його
права і обов'язки, передбачені статтею
268 нього Кодексу, про що робиться
відмітка у протоколі.

Відповідно до ст.. 268 КУпАП, особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою ведеться провадження;
оскаржити постанову по справі. Справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ст.. 277-2 КУпАП, повістка
особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
вручається не пізніш як за три доби до
дня розгляду справи в суді, в якій
зазначаються дата і місце розгляду
справи. Інші особи, які беруть участь у
провадженні по справі про
адміністративні правопорушення,
повідомляються про день розгляду
справи в той же строк.

Згідно до ст.. 278 КУпАП, орган (посадова
особа) при підготовці до розгляду
справи про адміністративне
правопорушення вирішує такі питання: 1)
чи належить до його компетенції
розгляд даної справи; 2) чи правильно
складено протокол та інші матеріали
справи про адміністративне
правопорушення; 3) чи сповіщено осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
про час і місце Ті розгляду, 4) чи
витребувано необхідні додаткові
матеріали; 5) чи підлягають задоволенню
клопотання особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілого, їх законних представників
і адвоката.

Однак всупереч ст.. 277 -2, 278 КУпАП,
Позивач не отримував жодної повістки
або повідомлення щодо розгляду справи,
а Відповідач при підготовці справи не
врахував відсутність доказів
відповідного сповіщення особи, що
притягається до адміністративної
відповідальності, що є порушенням за
сторони Відповідача норм
процесуального права ст. 268, 277-2, 278
КУпАП.

Статтею 280 КУпАП, встановлено, що орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов 'язаний з 'ясувати-, чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно до ст.. 283 КУпАП, розглянувши
справу про адміністративне
правопорушення, орган (посадова особа)
виносить постанову по справі.
Постанова виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради по
справі про адміністративне
правопорушення приймається у формі
рішення. Постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення. Якщо при
вирішенні питання про накладення
стягнення за адміністративне
правопорушення органами (посадовими
особами), переліченими у пунктах 1 - 4
статті 213 цього Кодексу, одночасно
вирішується питання про відшкодування
винним майнової шкоди, то в постанові
по справі зазначаються розмір шкоди, що
підлягає стягненню, порядок і строк її
відшкодування.

Відповідно до ст.. 53 - 1 КУпАП, самовільне
зайняття земельної ділянки - тягне за
собою накладення штрафу на громадян
від десяти до п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на посадових осіб - від
двадцяти до ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Держкомзем листом від 12.04.2006, № 6-8-549/328
"Щодо надання роз'яснень про
відповідальність за самовільне
зайняття земельної ділянки" роз'яснило,
що «частиною третьою статті 125
Земельного кодексу України визначено,
що приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її
меж в натурі (на місцевості'), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації забороняється.

Досить часто громадяни та юридичні
особи приступають до використання
земельної ділянки на підставі рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, свідоцтва
про право на спадщину, договору
купівлі-продажу, свідоцтва про право
власності тощо, тобто - до моменту
виникнення права власності чи права
користування нею (до оформлення
державного акта на право власності, на
право постійного користування
земельною ділянкою чи договору оренди).
Однак їх дії не можна кваліфікувати як
самовільне зайняття земельної ділянки,
відповідальність за яке передбачена
статтею 53 1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення (дачі -
Кодекс). Проте адміністративної
відповідальності за використання
земельної ділянки без
правовстановлюючих документів
законодавством не передбачено.

Тому при виявленні вказаного порушення
державний інспектор і контролю за
використанням та охороною земель
повинен скласти акт перевірки, в якому
зазначити, що земелька ділянка
використовується без
правовстановлюючих документів.
Одночасно із складанням акта перевірки
особі, яка використовує земельну
ділянку, видається припис з вимогою
оформити документ, що посвідчує право
власності чи право користування
земельною ділянкою. У разі невиконання
припису, державний інспектор складає
протокол про адміністративне
правопорушення за статтею 188 5 Кодексу.
При цьому видається повторний припис
із аналогічною вимогою. Відповідно до
пункту 6.5 Порядку планування та
проведення перевірок з питань
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель,
затвердженого наказом Держкомзему
України від 12.12.2003 N 312 та
зареєстрованого в Мін'юсті України 25
грудня 2003 року за N 1223/8544, при повторній
відмові особи виконати припис та при
вжитті до неї усіх можливих заходів
адміністративного впливу інспекційний
орган Держкомзему інформує про це
відповідний орган прокуратури, орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування.»

Згідно з частиною першою статті 6
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації'" на виконання
Конституції України, законів України,
актів Президента України, Кабінету
Міністрів України, міністерств та
інших центральних органів виконавчої
влади, власних і делегованих
повноважень голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження.

Згідно ст.21 наведеного Закону до
повноважень місцевої державної
адміністрації відносяться, зокрема,
повноваження розпорядження землями
державної власності відповідно до
закону. Отже, державним адміністраціям
надані повноваження щодо прийняття
розпоряджень відносно земель
державної власності.

Заяву громадянина про надання
земельної ділянки у власність або в
оренду районна або міська державні
адміністрації або орган місцевого
самоврядування розглядають у місячний
строк і в разі її задоволення дають
згоду на підготовку землевпорядною
організацією проекту відведення
земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується та затверджується
відповідно до закону. У разі відмови
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування у наданні
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства питання
вирішується судом. Рішення суду про
задоволення позову є підставою для
відведення земельної ділянки в натурі
(на місцевості), видачі документа, що
посвідчує право власності або
укладання договору оренди.

До багаторічних сільськогосподарських
насаджень відносяться: сад,
виноградник, ягідник, плодовий
розплідник, плантації та ін.. У пункті 4
ГОСТУ 26640-85 «Землі. Терміни та
визначення» під сільськогосподарське
угіддя визначено земельні угіддя, які
систематично використовуються для
отримання сільськогосподарської
продукції. Таким чином, багаторічні
насадження - це не окрема група дерев,
кущів чи рослин, а земельні угіддя,
та/або окрема земельна ділянка, з
розміщеними на ній деревами, кущами та
іншими рослинами як один цілий об'єкт.
Тобто, законодавець тлумачить, що
багаторічні насадження - це насамперед
земельна ділянка.

Згідно до п.27 вищезазначеного ГОСТу
багаторічне сільськогосподарське
насадження - сільськогосподарське
угіддя, що використовується під штучно
створені древесні, кущові або
трав'янисті багаторічні насадження,
призначені для отримання врожаю
плодово-ягідної, технічної та
лікарської продукції, а також для
декоративного оформлення території.

Згідно до ст. 179 ч. 2 ст. 183 та ст.187 ЦК
України складовою частиною речі є все
те, що не може бути відокремлене від
речі без її пошкодження або істотного
знецінення. При переході права на річ
її складові частини не підлягають
відокремленню. Так, як насадження, що
розміщені на земельній ділянці,
неможливо відділити від цієї земельної
ділянки без втрати її цільового
призначення або істотного знецінення,
то відповідно насадження, що ростуть на
ній, є складовою частиною цієї
земельної ділянки як неподільної речі
(у випадку відокремлення - буде втрата
насаджень).

З вищевказаних положень, вбачається, що
багаторічні насадження - це земельна
ділянка з розташованими на ній
насадженнями. Багаторічні насадження
не можуть розглядатися як окремий
об'єкт відносин права власності на
земельну ділянку, оскільки, насадження
та земельна ділянка під ними є одним
цілим об'єктом - земельною ділянкою яка
у відповідності до вищезазначених
нормативно-правових актів має назву -
багаторічні насадження.

В даному випадку, спірна постанова від
28.01.2014 року винесена на підставі
протоколу про адміністративне
правопорушення від 20 січня 2014 року №
06031, 06032, однак з даними протоколами
Позивач ознайомлений не був, при їх
складанні присутній не був, а отже при
складанні відповідного протоколу
Відповідачем порушено ст.. 245, 248, 254, 256, 268
КУпАП, та позбавлено права Позивача на
надання пояснення, зауважень та
відповідних заперечень до протоколу.

Отже відповідно до вищевикладеного
Відповідачем грубо порушені норми
процесуального права при складанні
протоколу, а саме протокол складено без
присутності особи, що притягається до
адміністративну відповідальність,
Позивачу не надали можливість надати
пояснення та докази, які спростовують
його відповідальність, протокол
складено в одному екземплярі, так як
ОСОБА_4 не отримав другий примірник, що
в подальшому призвело до протиправного
притягнення Позивача до
адміністративної відповідальності,
безпідставного винесення постанови,
порушення прав та інтересів гр.. ОСОБА_4
та фактично позбавило його права на
захист передбачений Конституцією
України та нормами КУпАП, та призвело
до перевищення повноважень
Відповідача.

Щодо порушень Відповідачем норм
чинного законодавства при складанні
постанови про адміністративне
правопорушення від 28 січня 2014 року №
06031, 06032.

28 січня 2014 року Відповідачем без
виклику Позивача без врахування будь
яких пояснень дослідження доказів з
порушенням норм матеріального та
процесуального права винесено
протиправну постанову якою Позивача
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.. 53-1, 153 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Доходячи до такого висновку, суд також
враховує, що на неодноразове звернення
до П'ятихатської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області щодо погодження відповідного
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду Позивачу
для ведення фермерського господарства
(із земель запасу) на території
Івашинівської сільської ради
П'ятихатського району
Дніпропетровської області та
укладення відповідного договору
оренди, Позивач отримував відмови в
погодженні з різних підстав. Державний
орган відмовляв йому у погодженні
відповідної документації, що вказує на
упереджені дії зі сторони органів
виконавчої влади.

Отже відповідно до вищевикладеного
Відповідачем неправомірно притягнуто
Позивача до адміністративного
правопорушення за самовільне зайняття
земельної ділянки, так як Позивачем
вживаються всі ймовірні дії для
укладання договору оренди, процес
укладання відповідного договору
ускладнюється затягуванням зі сторони
органів державної влади та постійної
зміни чинного законодавства України,
тобто Позивач має нотаріальні
посвідчені договори купівлі - продажу,
розпорядження органів державної
виконавчої служби, висновки
природоохоронних органів та інші
документи, а тому вважати дії Позивача
умисними та такими, що підпадають під
відповідальність ст.53-1 КУпАП є
необґрунтованим та таким, що не
відповідає дійсним обставинам справи.

Крім того, Відповідач зазначає, що
Позивачем порушені норми права
відповідальність за які передбачені
ст. 153 КУпАП «знищення або пошкодження
зелених насаджень, окремих дерев,
чагарників, газонів, квітників та інших
об'єктів озеленення в населених
пунктах, невжиття заходів для їх
охорони, а також самовільне
перенесення в інші місця під час
забудови окремих ділянок, зайнятих
об'єктами озеленення, - тягнуть за собою
накладення штрафу на громадян від
десяти до тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян і на
посадових осіб або фізичних осіб -
підприємців - від тридцяти до
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.»

У постанові зазначено, що Позивачем
порушено ч. 1 ст. 25 та ч. 3 ст. 40 Закону
України «Про рослинний світ», в той час
як ч.1 ст. 25 цього Закону визначає, що
охорона рослинного світу передбачає
здійснення комплексу заходів,
спрямованих на збереження просторової,
видової, популяційної та ценотичної
різноманітності і цілісності об'єктів
рослинного світу, охорону умов їх
місцезростання, збереження від
знищення, пошкодження, захист від
шкідників і хвороб, а також
невиснажливе використання. п.3 ч.2 ст. 40
цього Закону встановлює, що
відповідальність за порушення
законодавства про рослинний світ
несуть особи, винні у: протиправному
знищенні або пошкодженні об'єктів
рослинного світу;

Відносини в галузі охорони
навколишнього природного середовища
України регулюються Законом України
"Про охорону навколишнього середовища",
земельним, водним, лісовим
законодавством, про надра, про охорону
і використання рослинного і тваринного
світу та іншим спеціальним
законодавством.

Охорона рослинного світу передбачає
здійснення комплексу заходів,
спрямованих на збереження просторової,
видової, популяційної різноманітності
й цілісності об'єктів рослинного світу,
охорону умов їх місцезростання,
збереження від знищення, пошкодження,
захист від шкідників і хвороб.

В будь-якому випадку Позивачем не
порушені норми вказаного чинного
законодавства, всі дерева на які
посилається Відповідач оброблювалися
у відповідності до норм чинного
законодавства, жодного пошкодження або
знищення не відбувалося, навпаки вони
збережені є цілісними та плодоносними,
та досить цікаво як взагалі Відповідач
здійснював оцінку пошкодження дерев у
січні місяці, так як Позивачу матеріали
перевірки (акт, повідомлення про
проведення перевірку, направлення на
проведення перевірки та інше) не
надавалися Відповідачем та не
отримувалися Позивачем.

Отже відповідно до вищевикладеного
Відповідачем при винесення спірної
постанови порушені норми
процесуального права, а саме ст. 268, 277-2,
278, 280, 283 КУпАП, в частині винесення
постанови без з'ясування всіх обставин
справи, без виклику осіб, що
притягаються до адміністративного
правопорушення, без витребування
додаткових доказів по справі, що
призвело до порушення норм
матеріального права ст.53-1, 153 КУпАП, в
частині безпідставного притягнення до
відповідальності Позивача та
порушення його прав та інтересів.

Щодо неправомірності нарахування
Відповідачем майнової шкоди.

У постанові зазначено, що Позивачем
нібито заподіяно шкоду на суму 235 425,05
грн. внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки та на суму 32 025 грн.
внаслідок знищення зелених насаджень,
що розрахована відповідно до Постанови
КМУ від 25.07.07 № 963 «Про затвердження
Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу» та
відповідно до постанови КМУ від 01.02.12 №
111 «Про внесення зміни до постанови
КМУ» від 08.04.999 № 559 «Про такси для
обчислення розміру шкоди заподіяної
зеленим насадженням у межах міст та
інших населених пунктів».

Так, Відповідач для розрахунку
заподіяної шкоди внаслідок знищення
зелених насаджень застосовує
Постанову КМУ від 08.04.99 р. № 559 «Про
такси для обчислення розміру шкоди
заподіяної земельним насадженням у
межах міст та інших населених пунктів»,
якою затверджено такси для обчислення
розміру шкоди, заподіяної
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами зеленим
насадженням у межах міст та інших
населених пунктів внаслідок: знищення
або пошкодження дерев і чагарники);
знищення або пошкодження газонів і
квітників; використання не за
призначенням парків, скверів,
гідропарків, інших озеленених та
земельних ділянок, відведених для їх
створення, а також самовільний проїзд
та заїзд на них транспортних засобів,
засмічення водойм на їх територіях.

Однак застосування вказаної постанова
КМУ є необґрунтованим, так як
відповідна постанова розповсюджується
на зелені насадження у межах міст та
інших населених пунктів, а дерева, що
належать Позивачу розташовані поза
межами населеного пункту, що вказує на
неправомірне застосування
Відповідачем методики розрахунку
шкоди на безпідставне притягнення
Позивача до адміністративної
відповідальності, що призвело до
порушення майнових інтересів та прав
ОСОБА_4 та порушенням норм чинного
законодавства Відповідачем при
винесенні спірної постанови.

Крім того, відповідно до п.1 Постанови
КМУ «Про затвердження «Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам»,
від 19.04.1993 р. № 284 власникам землі та
землекористувачами відшкодовуються
збитки, заподіяні вилученням (викупом)
та тимчасовим зайняттям земельних
ділянок, встановленням обмежень щодо
їх використання, погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатності для
використання стан та неодержанням
доходів у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до п.3 зазначеної Постанови,
відшкодуванню підлягають:

вартість житлових будинків, виробничих
та інших будівель і споруд, включаючи
незавершене будівництво;

вартість плодово-ягідних та інших
багаторічних насаджень; вартість
лісових і деревно-чагарникових
насаджень;

вартість водних джерел (колодязів,
ставків, водоймищ, свердловин тощо),
зрошувальних і осушувальних систем,
протиерозійних і проти селевих споруд;

понесені витрати на поліпшення якості
земель за період використання
земельних ділянок з урахуванням
економічних показників, на незавершене
сільськогосподарське виробництво
(оренда, внесення добрив, посів, інші
види робіт), на розвідувальні та
проектні роботи;

інші збитки власників землі і
землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані.

Недодержаний доход - це доход, який міг
би одержати власник землі;
землекористувач, у тому числі орендар,
із земельної ділянки і який він не
одержав внаслідок її вилучення (викупу)
або тимчасової зайняття, обмеження
прав, погіршення якості землі або
приведення її у непридатність для
використання за цільовим призначенням
у результаті негативного впливу,
спричиненого діяльністю підприємств,
установ, організацій та громадян.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільних прав, має право
на їх відшкодування. Збитками є -
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, листом від 26.07.2011 р. «Про перегляд
судових рішень із мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах», також вказав, що
«урахуванням наведеного та згідно зі
ст. 22 ЦК України, для застосування такої
міри відповідальності як стягнення
збитків потрібна наявність всіх
чотирьох елементів складу цивільного
правопорушення: протиправна поведінка,
збитки, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою боржника та
збитками, вини. За відсутності хоча б
одного з цих елементів
цивільно-правова відповідальність не
настає».

Пунктом 1-2, 7 ст.93 Земельного кодексу
України визначено, що «Право оренди
земельної ділянки - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Земельні ділянки можуть передаватися в
оренду громадянам та юридичним особам
України, іноземним громадянам і особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним об'єднанням і
організаціям, а також іноземним
державам. Орендодавцями земельних
ділянок є їх власники або уповноважені
ними особи».

Відповідно до ч.3 ст. 126 Земельного
Кодексу, право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.123 Земельного Кодексу
України надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок. Розроблений проект
землеустрою подається комісії з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації з
землеустрою. Підставою для відмови у
затвердженні проекту землеустрою може
бути лише його невідповідність вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно - правових актів.

Відповідно до вимог ст. 116 ЗК України
громадяни і юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їхніх повноважень, визначених
цим Кодексом або за результатами
аукціону, при цьому набуття права
власності громадянами та юридичними
особами на земельні ділянки, на яких
розташовані об'єкти, які підлягають
приватизації, відбувається в порядку,
визначеному частиною першою статті 128
цього Кодексу, якою передбачено, що
продаж громадянам і юридичним особам
земельних ділянок державної (крім
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації)
та комунальної власності для потреб,
визначених цим Кодексом, провадиться
місцевими державними адміністраціями,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим або органами місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
при цьому продаж громадянам і
юридичним особам земельних ділянок, на
яких розташовані об'єкти, які
підлягають приватизації, здійснюється
державними органами приватизації у
порядку, що затверджує Кабінет
Міністрів України.

Відповідно до цієї ж ст. 128 ЗК України
громадяни та юридичні особи,
зацікавлені у придбанні земельних
ділянок у власність, подають заяву
(клопотання) до відповідного органу
виконавчої влади або сільської,
селищної, міської ради чи державного
органу приватизації. У заяві
(клопотанні) зазначаються місце
розташування земельної ділянки, її
цільове призначення, розміри та площа,
а також згода на укладення договору про
оплату авансового внеску в рахунок
оплати ціни земельної ділянки.

Статтею 206 ЗКУ визначено, що
використання землі в Україні є платним.
Об'єктом плати за землю є земельна
ділянка. Плата за землю справляється
відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1
статті 14 ПКУ плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (підпункт 14.1.72
пункту 14.1 статті 14 ПКУ).

Орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (далі у розділі XIII -
орендна плата) (підпункт 14.1.136 пункту 14.1
статті 14 ПКУ).

Справляння плати за землю здійснюється
відповідно до положень ПКУ з
урахуванням критеріїв, які визначені у
розділі XIII "Плата за землю".

Відповідно до статті 269 ПКУ платниками
податку є власники земельних ділянок,
земельних часток (паїв) та
землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні, а також земельні
частки (паї), які перебувають у
власності (стаття 270 ПКУ).

Порядок обчислення плати за землю
визначено статтею 286 ПКУ.

Так, відповідно до пункту 286.1 статті 286
ПКУ підставою для нарахування
земельного податку є дані державного
земельного кадастру.

Платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і до 1
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 ПКУ, з
розбивкою річної суми рівними частками
за місяцями (пункт 286.2 статті 286 ПКУ).

Отже, власники земельних ділянок та
землекористувачі обчислюють суму
плати за землю з урахуванням даних
державного земельного кадастру, який
відповідно до підпункту 14.1.42 пункту 14.1
статті 14 ПКУ містить сукупність
відомостей і документів про місце
розташування та правовий режим
земельних ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристики, розподіл серед
власників землі та землекористувачів,
підготовлених відповідно до закону.

Відповідно до абзацу другого пункту 286.5
статті 286 ПКУ у разі переходу права
власності на земельну ділянку від
одного власника до іншого протягом
календарного року податок сплачується
попереднім власником за період з 1
січня цього року до початку того
місяця, в якому він втратив право
власності на зазначену земельну
ділянку, а новим власником - починаючи з
місяця, в якому у нового власника
виникло право власності.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 ПКУ платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Як вже зазначалося раніше Позивач
звертався до органів виконавчої влади
щодо укладання договору оренди та
затвердження землевпорядної
документації, ще з 2011 року гр.. ОСОБА_4
намагається в законному порядку
отримати правоустановчі документи на
землю, при цьому слідкує за деревами
які йому належать на праві приватної
власності, також Позивач на виконання
відповідних норм чинного
законодавства з 2009 року сплачував
відповідну плату за землю на
підтвердження чого є квитанції, які
долучаються до позову, тому досі не
зрозуміло через які причини нараховані
така шкода з яких підстав.

Крім того, на адресу Позивача 19.02.2014
року надійшла копія ще однієї
постанови від 28 січня 2014 року з тими ж
самими номерами № 06031, 06032 однак з іншою
сумою заподіяної шкоди, а саме
постановою нібито встановлено «в
результаті чого порушенням заподіяно
шкоду на суму 187 729,92 грн., внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки та на суму 32 025 грн. внаслідок
знищення зелених насаджень...», що
вказує не неправомірні дії Відповідача
при розгляді справи про
адміністративне правопорушення.

Яку з постанов повинен виконувати
Позивач номера та дати постанови
однакові, однак суми шкоди в них різні,
також підписи особи, що склали
постанови навіть візуально різні, отже
у Позивача виникає підозра в
правомірності винесення протоколу,
постанов та взагалі проведення
позапланової перевірки в цілому.

Статтею 55 Конституції України
передбачено, що кожному гарантується
право на оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Кожен має
право звертатися за захистом своїх
прав до Уповноваженого Верховної Ради
України з прав людини. Кожен має право
після використання всіх національних
засобів за захистом своїх прав і свобод
до відповідних міжнародних судових
установ чи до відповідних міжнародних
організацій, членом або учасником яких
є Україна. Кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Згідно із статтею 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством; органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП «Забезпечення
законності при застосуванні заходів
впливу за адміністративні
правопорушення»

Ніхто не може бути підданий заходу
впливу в зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності.

Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Додержання вимог закону при
застосуванні заходів впливу за
адміністративні правопорушення
забезпечується систематичним
контролем з боку вищестоящих органів і
посадових осіб, прокурорським
наглядом, правом оскарження, іншими
встановленими законом способами.

Щодо підстав для відновлення строку на
оскарження постанови про накладання
адміністративного стягнення від 28
січня 2014 року № 06031, 06032.

Як вже зазначалося Позивач лише 19
лютого 2014 року отримав лист з
постановою про накладення
адміністративного стягнення від 28
січня 2014 року № 06031, 06032 відповідно до
якої, визнано гр. ОСОБА_4 винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ст. 53-1. 153 КУпАП, та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850
грн.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по
справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржено
прокурором, особою, щодо якої її
винесено, а також потерпілим.

Згідно до ст.288 КУпАП, постанову по
справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржено:

1) постанову адміністративної
комісії - у виконавчий комітет
відповідної ради або в районний,
районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку,
визначеному
Кодексом-адміністративного
судочинства України, з особливостями,
встановленими цим Кодексом;

2) рішення виконавчого комітету
сільської, селищної, міської ради - у
відповідну раду або в районний,
районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими цим Кодексом;

3) постанову іншого органу
(посадової особи) про накладення
адміністративного стягнення - у
вищестоящий орган (вищестоящій
посадовій особі) або в районний,
районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими цим Кодексом.

Особа, яка оскаржила постанову у справі
про адміністративне правопорушення,
звільняється від сплати державного
мита.

Статтею 289 КУпАП, скаргу на постанову по
справі про адміністративне
правопорушення може бути подано
протягом десяти днів з дня винесення
постанови. В разі пропуску зазначеного
строку з поважних причин цей строк за
заявою прокурора, особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

Постанова Державної екологічної
інспекції у Дніпропетровській області
про накладення адміністративного
стягнення від 28 січня 2014 року № 06031, 06032
винесена з порушенням процесуального
права, особа, що притягалася до
адміністративної відповідальності не
була належним чином повідомлена про
розгляд справи, не приймала участі й у
складанні протоколу від 20 січня 2014 року
№ 06031, 06032, в наслідок неправомірних дій
суб'єкта владних повноважень була
позбавлена права на своєчасний захист
своїх прав, не користалася права
захисту свого права відповідним
спеціалістом в галузі права, надання
пояснень, заперечень та доказів, які б
спростували висновки Відповідача щодо
скоєння Позивачем правопорушення, у
постанові зазначено, що вона набирає
чинності 08 лютого 2014 року, та може бути
оскаржена у десятиденний строк з
моменту винесення, однак постанова
відповідно до інформації відображеної
на сайті Укрпошти відправлена лише
05.02.2014 року та отримана Позивачем 19.02.2014
p..

Відповідно до підсумків Вищого
адміністративного суду від 29.01.2010
викладених у Довідці «Про результати
вивчення та узагальнення практики
розгляду справ за позовами фізичних
осіб із приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної
відповідальності», розглядаючи та
вирішуючи справи зазначеної категорії,
судам слід досліджувати питання щодо
компетентності органу (посадової
особи) розглядати конкретну справу та
застосовувати той чи інший захід
стягнення. Під час розгляду справ
необхідно встановлювати наявність у
діях особи, яку притягнено до
адміністративної відповідальності,
складу адміністративного
правопорушення, тобто об'єкта, суб'єкта,
об'єктивної та суб'єктивної сторони.
Необхідно враховувати, що обов'язковим
є наявність вини особи в здійсненні
адміністративного правопорушення.

З цією метою суди повинні перевіряти
законність та обґрунтованість
складення протоколу, постанови та
досліджувати, чи було дотримано
порядок притягнення особи до
адміністративної відповідальності, чи
не пропущено строки, встановлені для
розгляду справи та накладення
адміністративного стягнення, чи
виконано вимоги закону щодо
обов'язкової присутності особи при
розгляді її справи та своєчасного
повідомлення цієї особи про місце та
дату розгляду справи.

Вина особи, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь (ст. 62 Конституції України).

Враховуючи вимоги статей 289 КУпАП та 99 -
103 КАС України, є обґрунтованим
поновлення ОСОБА_4 строку на подачу
позовної заяви, оскільки він ним був
пропущений із поважних причин, що
знайшло своє підтвердження у доказах
доданих до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, для винесення оскаржуваної
постанови про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності у
відповідача не було підстав. З огляду
на обставини, викладені вище, постанова
від 28 січня 2014 року про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності винесена незаконно
та підлягає скасуванню. Матеріали,
додані до позовної заяви свідчать про
те, що дії Відповідача чинились поза
межами наданих йому повноважень та з
численними порушеннями діючого в
Україні законодавства.

На підставі ст.ст.2, 6, 69, 71, 86, 138, 158-163 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 до Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області про
відновлення строку на оскарження
постанови та скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_4 від 28.01.2014 року №
06031, 06032 - задовольнити.

Відновити строк ОСОБА_4 на
оскарження постанови Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області про
накладення адміністративного
стягнення від 28 січня 2014 року № 06031, 06032.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Державної екологічної
інспекції у Дніпропетровській області
про накладення адміністративного
стягнення від 28 січня 2014 року № 06031, 06032
та закрити провадження за
адміністративною справою порушеною до
ОСОБА_4

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя
С.С. Федоріщев