Справа № 490/9379/13-а
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

05 березня 2014 року
Справа № 490/9379/13-а

Суддя Миколаївського окружного
адміністративного суду Марич Є. В.
розглянув у порядку письмового
провадження справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доУправління Пенсійного фонду України
в Центральному районі м. Миколаєва, вул.
Артилерійська, 19, м. Миколаїв, 54003

провизнання протиправною та
скасування вимоги від 05.07.2013 № Ф1597/1,
зобов'язання вчинити певні дії, В С Т А Н
О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з
позовом до відповідача, управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва, про
визнання протиправною та скасування
вимоги від 05.07.2013 № Ф 1597/1, зобов'язання
припинити нарахування єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказала, що вона отримує пенсію за
віком, добровільної згоди на
відрахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування не надавала, в
зв'язку з чим вважає вимогу від 05.07.2013 №
Ф 1597/1 незаконною та такою, що підлягає
скасуванню.

Відповідач заперечення до суду не
надав.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, подала клопотання про
розгляд справи у порядку письмового
провадження.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
сповістив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

За приписами частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа вирішується на підставі наявних
в ній доказів.

Суд дослідив матеріали і обставини
справи, якими обґрунтовані позовні
вимоги та матеріали справи, і встановив
наступне.

Позивачка зареєстрована в якості
фізичної особи-підприємця виконавчим
комітетом Миколаївської міської ради
07.06.2004 за № 0029874 (арк. справи 13), є
платником єдиного податку з 01.01.2012, що
підтверджується свідоцтвом серії
НОМЕР_1 (арк. справи 11), та пенсіонером у
разі втрати годувальника, про що
свідчить пенсійне посвідчення серії
НОМЕР_2 (арк. справи 10).

Позивачка отримала вимогу про сплату
недоїмки від 05.07.2013 № Ф-1597/1, в якій
зазначено, що станом на 01.07.2013
заборгованість зі сплати єдиного
внеску, штрафів та пені становить 5 766, 45
грн (арк. справи 10).

Позивачка скористалася своїм правом на
оскарження вимоги і звернулася зі
скаргою, проте рішенням Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва від
07.08.2013 скарга залишена без розгляду
(арк. справи 16-17).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі- Закону)
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності є
платниками єдиного внеску.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.4 Закону
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" До досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки 1961 року народження і старші після
досягнення ними такого віку: 55 років -
які народилися до 30 вересня 1956 року
включно. З матеріалів справи
вбачається, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_2
(арк. справи 9).

З системного аналізу норм діючого
законодавства вбачається, що надання
пільг щодо звільнення від сплати
єдиного внеску не залежить від виду
отримуваної пенсіонером пенсії (за
віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника чи за вислугу років),
визначальним критерієм надання
вказаних пільг є досягнення фізичною
особою - підприємцем пенсійного віку.
Таким чином, фізична особа -
підприємець, яка досягла пенсійного
віку, незалежно від виду пенсії, яку
отримує, має право на пільги,
встановлені ч.4 ст.4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Зазначена правова позиція також
висловлена в Ухвалах ВАСУ від 06.06.2013 по
справі № К/800/20437/13, від 20.06.2013 по справі
№ К/800/16510/13, та в Ухвалі Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 12.12.2012 по справі №1570/4897/2012.

Крім того, відповідачем не надано суду
доказів того, що позивач, у
відповідності до ст.12 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" уклав з
Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У зв'язку із цим суд зазначає, що в
Рішенні Конституційного Суду України
№3-рп/2003 від 30.01.2003 вказано, що
правосуддя за своєю суттю визнається
таким лише за умови, що воно відповідає
вимогам справедливості і забезпечує
ефективне поновлення в правах.

В адміністративному судочинстві
принцип верховенства права та
законності зобов'язує суд надавати
законам та іншим нормативно - правовим
актам тлумачення у спосіб, який
забезпечує пріоритет прав осіб при
вирішенні справи. Тлумачення законів
та нормативно - правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав осіб.

На підставі зазначеного, суд дійшов
висновку, що позивач є фізичною особою -
підприємцем, який обрав спрощену
систему оподаткування та досяг
встановленого законодавством
пенсійного віку, а тому на нього
поширюються положення ч.4 ст.4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" щодо звільнення
від сплати за себе єдиного внеску.

Таким чином вимога про сплату недоїмки
№ Ф-1597/1 від 05.07.2013 в розмірі 5766,45 грн. є
протиправною та підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва припинити нарахування
єдиного внеску, як особі що перебуває
на пенсії за віком, будучи фізичною
особою -підприємцем, що обрав спрощену
систему оподаткування, суд зазначає.

Станом на дату винесення рішення судом,
як свідчать матеріали справи,
відповідачем не застосовано до
позивача вимог про сплату боргу, ніяким
чином права позивача не порушено, а
отже у суду немає підстав для винесення
рішення про заходи, які можуть бути
застосовані до позивача в майбутньому.

При прийнятті рішення суд виходив із
того, що за змістом частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 71, 94, 128, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати
вимогу управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва від 05.07.2013 № Ф 1597/1.

3. Присудити ОСОБА_1 понесені нею судові
витрати (судовий збір) у сумі 114,11 грн. з
Державного бюджету України.

4. Стягнути з управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва судовий збір в сумі 114,11 грн.

Постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
її проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є. В. Марич