Справа № 817/983/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/983/14

28 травня 2014 року 12год. 50хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Щербакова В. В. за участю секретаря
судового засідання Таргоній А.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Поліщук О.Г.,
Масюк Е.І.

відповідача: представник Федченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариство з обмеженою
відповідальністю "БАУЕР" до
Рівненська митниця Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску та пропуску товарів ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю -фірма "БАУЕР" (по
тексту постанови - ТОВ - фірма "БАУЕР")
звернулось з позовом до Рівненської
митниці Міндоходів про визнання
протиправними та скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску та пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 12.03.2014р.
№204050001/2014/00003 та рішення про
коригування митної вартості товарів за
12.03.2014р. №204050001/2014/000004/2 М/п
"Рівне-центральний" Рівненської
митниці Міндоходів.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

Вказує, що при переміщенні позивачем
товарів була заявлена митна вартість
товарів за основним методом, тобто за
ціною договору (доповнення № 2 до
контракту №30 від 02.07.2012р., яким
встановлено фіксовані ціни на окремі
одиниці товару) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Зазначає, що у зв'язку з тим, що в
поданих декларантом документах митним
органом було виявлено відсутність
певної інформації, останнім
запропоновано декларанту подати
додаткові документи. Такі документи не
було подано з причин їх відсутності у
ТОВ - фірма "БАУЕР". Вказана обставина
стала підставою прийняття Рівненською
митницею Міндоходів рішення про
коригування митної вартості товарів
за № 204050001/2014/000004/2.

Коригування митної вартості товарів
стало підставою для видання картки
відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
12.03.2014р. № 204050001/2014/00003.

На думку позивача такі рішення митного
органу є протиправними та підлягають
скасуванню.

Вважає, що підстави, за яких митна
вартість імпортованих товарів
визначена митницею за резервним
методом, є недостовірними та
необ'єктивними.

У судовому засіданні представники
позивача позов підтримали повністю з
підстав, викладених у позовній заяві,
просили його задовольнити.

Відповідач позов не визнав, про що
подав відповідне письмове заперечення
(а.с.70-72).

У своєму запереченні вказує на той
факт, що митна вартість визначена
згідно з положеннями Митного кодексу
України та, відповідно, ґрунтується
на раніше визнаній органами доходів і
зборів митній вартості.

Вважає, що рішення про коригування
митної вартості товарів 12.03.2014р.
№204050001/2014/000004/2 М/п "Рівне-центральний"
Рівненської митниці Міндоходів,
відповідно і видання картки відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 12.03.2014р. №
204050001/2014/00003 прийняті виключно на
виконання приписів ст.ст. 52, 54, 55, 58
Митного кодексу України, і підстав
вважати їх протиправним немає.

У судовому засіданні представник
відповідача позов заперечив у повному
обсязі з підстав, викладених у
письмовому запереченні, просив у
позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення повністю
з наступних підстав.

Як встановлено судом, 02.07.2012р. між
покупцем Товариство з обмеженою
відповідальністю - фірма "БАУЕР"
(Україна) та продавцем UАВ "Аrt Style "
(Литва) було укладено контракт № 30 на
поставку товару (а.с.8-11).

При цьому, 03.03.2014р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю - фірма
"БАУЕР" (Україна) та UАВ "Аrt Style " (Литва)
було укладено доповнення № 2 до
контракту № 30 від 02.07.2012р., яким
встановлено фіксовані ціни на окремі
одиниці товару (а.с.15-16).

Згідно доповнення № 2 до контракту № 30
від 02.07.2012р. встановлено фіксовані
ціни на окремі одиниці товару, а саме:
халат білий жіночий; комплект посуди із
нержавіючої сталі - "Стандарт міні без
сковороди" 1,5 л.; каструля із
нержавіючої сталі діам.20 см. 2,5 л.;
каструля із нержавіючої сталі діам.24
см. 4,0 л.; тертка із нержавіючої сталі;
полотно трикотажне довго ворсове Livorno;
полотно трикотажне довговорсове Меrino;
полотно трикотажне довговорсове LА60
W50200 ВЕV 15L; полотно трикотажне
довговорсове Livorno Реru soft; стьобаний
утеплювач Vitalite Natura; стьобаний
утеплювач Chalet beige; стьобаний утеплювач
Akvarelle (Vitalite); трикотажна стрічка із
штучних волокон без лого, 30 мм;
трикотажна стрічка із штучних волокон
без лого тонка, 30 мм; соковижималка
торгової марки BAUER HU-100.

Крім того матеріалами справи
встановлено, що 12.03.2014 р. до Митного
посту (М/п) "Рівне-центральний", що є
структурним підрозділом Рівненської
митниці Міндоходів, декларантом
подано митну декларацію № 204050001.2014.003693
та документи з метою здійснення
митного контролю та митного оформлення
товару: міжнародна автомобільна
накладна ( СМR) б/н від 06.03.2014р.;книжка
МДП (Саrnet ТІR) ХЕ.75758057 від 06.03.2014 р.;
рахунок фактура (інвойс) АS Nr № 1006/01 від
06.03.2014 р.; рахунок фактура (інвойс) АS Nr №
1006/02 від 06.03.2014 р.;рахунок фактура
(інвойс) АS Nr № 1006/03 від 06.03.2014 р.; рахунок
фактура (інвойс) АS Nr № 1006/04 від 06.03.2014
р.;зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного оформлення не
супроводжується № 30 від 02.07.2012 р.;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) додаток № 4
(специфікація 1) від 02-07.2012р.; доповнення
до зовнішньоекономічного
договору(контракту) додаток № 4
(специфікація 2) від 02.07.2012 р., доповнення
до зовнішньоекономічного договору
(контракту) доп. № 2 від 03.03.2014 р.;
сертифікат відповідності ( орган із
сертифікації) UA1.094.0084177-13 від 23.04.2013 р.,
декларація про відповідність (виробник
або уповноважена ним особа чи
постачальник у встановлених
технічними регламентами випадках)
UA.011D.00891/1-13 від 17.07.2013 р., декларація про
відповідність (виробник або
уповноважена ним особа чи постачальник
у встановлених технічними
регламентами випадках) UA.011.Е).00891-13 від
17.07.2013 р.; інформація про позитивні
результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (наявніть на товаросупровідних
документах відбитку штампу) від 11.03.2014
р.; інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контр. від 07.03.2014 р.; сертифікат про
походження товару загальної форми №
А227613 від 06.03.2014р.; декларація про
походження товару А8 №1006/01 від 06.03.2014р.;
декларація про походження товару АS
Nr1006/01 від 06.03.2014р.; декларація про
походження товару АS Nr1006/03 від 06.03.2014р.;
декларація про походження товару АS
Nr1006 /04 від 06.03.2014р ; інші не
класифіковані документи - Лист вх. 31 від
12.03.2014 р.; акт про невідповідність
товарів відомостям, зазначеним у
документах, необхідних для здійснення
їх митного контролю , про пошкодження
товарів, їх упаковок, Акт
невідповідності б/н від 12.03. 2014 р.; копія
митної декларації країни відправлення
14LTVGО2000ЕК014118 від 06.03.2014 р.

Матеріалами справи стверджується, що
митна вартість товарів була заявлена
позивачем за основним методом, тобто
за ціною договору (доповнення № 2 до
контракту № 30 від 02.07.2012р., яким
встановлено фіксовані ціни на окремі
одиниці товару) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

У зв'язку з виявленням в поданих
декларантом документах відсутності
певної інформації, митним органом було
запропоновано декларанту подати
додаткові документи.

12.03.2014р. декларант своїм листом за
№ 02-12/14 повідомив митний орган про
неможливість надання витребуваних
документів за причини їх відсутності.

12.03.2014р. М/п "Рівне-центральний"
Рівненської митниці Міндоходів
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів за №
204050001/2014/000004/2. Згідно вказаного рішення
митна вартість імпортованих товарів
скоригована із застосуванням методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів.

Коригування митної вартості товарів
стало підставою для видання картки
відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
12.03.2014р. № 204050001/2014/00003.

На думку суду такі рішення Рівненської
митниці Міндоходів є протиправними та
підлягають скасуванню.

Приймаючи рішення по суті заявлених
позовних вимог суд виходив з наступних
норм законодавства.

Відповідно до законодавства України
в сфері здійснення державної митної
справи, фактурна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України є складовою частиною митної
вартості товарів.

Положеннями статті 49 Митного кодексу
України визначено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари.

Відповідно до положень статті 54
Митного кодексу України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

При цьому, частиною 4 статті 54 Митного
кодексу України визначено, що орган
доходів і зборів під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до наказу Держмитслужби від
13.07.12 № 362, при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості, посадова особа, що здійснює
такий контроль проводить:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів;

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- перевірки наявності взаємозв'язку
продавця та покупця.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного
кодексу України визначено, що
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару
зобов'язані подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватись на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
підлягають обчисленню.

У відповідності із ч. 1, 2 ст. 53 Митного
кодексу України, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 Митного Кодексу
України, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України, у разі якщо дані документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 51 МК, митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу; митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 57 глави 9 МК встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в ст. 58 МК.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Як визначено в ч. 5 ст. 58 МК ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Частина 2 вказаної статті передбачає,
що документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Статтею 54 МК встановлено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості (ч. 1).
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій ст. 58 цього Кодексу (ч.
2).

Як визначено у ч. 3 ст. 54 МК за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 54 МК передбачено, що
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з пере ліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2- 4 ст. 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Суд зазначає, що всупереч вимогам ст. 55
Митного кодексу України у
оскаржуваному рішенні відсутні
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування.

При цьому, посадові особи митного
органу не спростували контрактну ціну
оцінюваних товарів; об'єктивну
можливість визначити на підставі
наданих позивачем документів
зазначену ціну товарів. чи відомостей
щодо ціни, що фактично підлягає сплаті
за ці товари; а також спроможність
визначити на підставі наданих
позивачем документів зазначену ціну
товарів чи відомостей щодо ціни, що
фактично підлягає сплаті за ці товари.

Окрім того, суд вважає, що рішення
відповідача йдуть в розріз ст. 57
Митного кодексу України, оскільки
основним методом визначення митної
вартості товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно
з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч. 2 ст. 58 Митного
кодексу України. Так, відповідно до
вказаної правової норми метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

За умови не наведення митним органом
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості. А ненадання декларантом
запитуваних митним органом документів,
за відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом коригування митної вартості.
Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 у
справі № 21-262а12.

Таким чином, при визначені митної
вартості за резервним методом, який
згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу
України є останнім, митниця не
обґрунтувала у спірному рішенні із
посиланням на подані декларантом
документи неможливість застосування
першого чи інших методів визначення
митної вартості, заявленої позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідач не підтвердив належними
доказами та аргументованими доводами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Враховуючи зазначене, оскаржуване
рішення, яким митним органом здійснено
коригування митної вартості товару у
сторону збільшення, на думку суду, не
відповідає вимогам закону, а тому
вказане рішення є протиправним та
підлягає скасуванню.

Фактів, які б викликали обґрунтовані
сумніви в достовірності проведеного
позивачем розрахунку митної вартості
товару за ціною договору, відповідачем
не наведено, а інших обставин, які б
впливали на рівень задекларованої
позивачем митної вартості товару судом
не встановлено.

Крім того, суд зазначає, що при
прийнятті рішень відповідач
безпідставно взяв за основу більшу
передню митну вартість аналогічних
товарів, що раніше ввозились позивачем
на територію України, оскільки до дня
поставки між позивачем і
постачальником укладено доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) № 2 від 03.03.2014р., згідно
якого зменшено ціну того ж самого
товару.

Суд бере до уваги й той факт, що
продавцем по контракту № 30 на поставку
товару UАВ "Аrt Style " (Литва) було надано
лист від 24.04.2014 р, як додаткове джерело
інформації щодо ціни (вартості) товару
(а.с.115-117).

При цьому, позивачем надавалася
додаткова інформація у вигляді виписок
з бухгалтерської документації за
період січень-березень 2014 р., каталог
виробника посуду INOXIA S.I.r., Італія,
замовлення на поставку; еталони та
технічні умови на товар, які є фактично
умовами здійснення
зовнішньоекономічних операцій,
гігієнічні висновки держсанепідем
служби України, сертифікат
відповідності та декларації
відповідності, сертифікат OEKO-TEX,
протокол досліджень Литовського
інституту текстилю , замовлення на
поставку, стандарт підприємства
(технічні умови) UAB Art Style .

Тим самим, формально нижчий рівень
митної вартості імпортованого
позивачем товару від рівня митної
вартості іншого митного оформлення: не
може розцінюватись як заниження
позивачем митної вартості, не є
перешкодою застосування першого
методу визначення митної вартості і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару.

Матеріалами справи стверджено, що
позивачем подано достатній пакет
документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності митної вартості товару,
заявленої за першим методом, тому
заявлена митна вартість товарів за
ціною договору відповідає вимогам ст. 58
Митного Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення і не
довів правомірності винесення ним
спірного рішення.

Проаналізувавши вищезазначені правові
норми, суд приходить до висновку, що
вимоги позивача є обґрунтованими і
підлягають до задоволення у повному
обсязі.

Судові витрати присуджуються на
користь позивача відповідно до ч.1 ст.94
КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 12.03.2014 року
№204050001/2014/00003 та рішення про
коригування митної вартості товарів за
12.03.2014 року №204050001/2014/000004/2 М/п
"Рівне-центральний" Рівненської
митниці Міндоходів.

Присудити на користь позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "БАУЕР" із Державного
бюджету судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Щербаков
В. В.