Справа № 2а-7625/11/2670
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 червня 2014 року м. Київ
В/800/2279/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Винокурова К.С. (доповідач)

Білуги С.В.

Бутенка В.І.

Мойсюка М.І.

Юрченка В.В.

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19 березня 2014 року,
прийнятої за результатами касаційного
розгляду справи за позовом ОСОБА_6 до
Апарату Ради національної безпеки та
оборони України про визнання дій
незаконними, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 листопада 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07
серпня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_6
до Апарату Ради національної безпеки
та оборони України про визнання дій
незаконними, зобов'язання вчинити дії
залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19 березня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_6 залишити без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій без змін.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
ОСОБА_6 20 травня 2014 року подав заяву про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19 березня 2014 року.

Відповідно до положень ст.. 237 КАС
України заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171№ цього Кодексу.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України вказаного рішення Вищого
адміністративного суду України
скаржник ставить питання про його
скасування, посилаючись саме на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Проте із доданих до заяви копій судових
рішень колегія суддів не вбачає
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, враховуючи наступне.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
від 19 березня 2014 року у справі
№К/9991/52402/12, щодо якої ставиться питання
про перегляд Верховним Судом України,
зазначено, що роботодавець виконав всі
передбачені чинним законодавством
України норми, які регулюють порядок
проведення скорочення працівників, в
тому числі відносно позивача при його
звільненні. Також зазначено, що «Станом
на 05.04.2011 року гранична чисельність
працівників Апарату Ради становила 210
штатних одиниць. Вакантні штатні
посади в Апараті РНБО України були
відсутні, за виключенням посади
прес-секретаря, що підтверджується
довідкою відділу кадрів Апарату РНБО
України від 28.08.2011 року №12/98-к».

На підтвердження неоднакового
застосування положень ч. 2 ст. 40, ч. 1 ст. 42
та ч. 3 ст. 49І КЗпП України,
заявником було надано постанови Вищого
адміністративного суду України від 27
березня 2014 року у справі № К/9991/71603/12 та
від 21 грудня 2010 року у справі №К-5866/10, в
яких зазначено, що на момент
попередження позивачів про їх
звільнення, вакантні штатні посади, які
відповідали їх кваліфікації були,
проте, або такі посади не були
запропоновані позивачу, або не було
враховано переважне право позивача на
зайняття вакантної посади. Натомість
їм було запропоновано посади, які не
відповідали їх кваліфікації.

Таким чином аналіз зазначених вище
судових рішень не дає підстав вважати,
що судом касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні і ті самі
норми матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
враховуючи наступне.

Відповідно до норми, яка міститься в
пункті 1 частини першої статті 237 КАС
України, заява про перегляд з указаних
мотивів може бути подана за наявності
таких складових: неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права; ухвалення різних
за змістом судових рішень; спірні
питання виникли у подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає
тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з
наведених судових рішень судів
касаційної інстанції не вбачається
аналогічності або тотожності обставин,
які досліджувались у зазначених
справах, що не дає можливості
встановити наявність підстав,
передбачених ст.. 237 КАС
України.

При цьому варто зазначити, що
аргументація ОСОБА_6, викладена в його
заяві, стосується саме питання
дослідження судом касаційної
інстанції при розгляді справи
№К/9991/52402/12 усіх обставин, які могли би
вплинути на результат її розгляду.
Проте така позиція ОСОБА_6 не може бути
прийнята до уваги з огляду на те, що
ст..237 КАС України не передбачає таких
підстав, які б були пов'язані з
повнотою дослідження судом касаційної
інстанції обставин у справі.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
факту неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України, -

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_6 до Апарату Ради національної
безпеки та оборони України про
визнання дій незаконними, зобов'язання
вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:
К.С. Винокуров

С.В. Білуга

В.І. Бутенко

М.І. Мойсюк

В.В. Юрченко