Справа № 2а-4254/12/2670
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
м. Київ К/9991/72973/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва до
Державного підприємства «Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості «МАСМА»
про стягнення заборгованості,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Державного
підприємства «Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості «МАСМА»
на постанову Окружного
адміністративного сулу міста Києва від
21 серпня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року Управління
Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва
звернулося до суду з позовом до ДП
«Український науково-дослідний
інститут нафтопереробної
промисловості «МАСМА» про стягнення
заборгованості.

Постановою Окружного
адміністративного сулу міста Києва від
21 серпня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 листопада
2012 року, позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва
заборгованість з відшкодування витрат
на фінансування різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», і сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, за грудень 2011 року,
січень 2012 року в розмірі 104024,18 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ДП «Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості «МАСМА»
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
направити справу на новий розгляд,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, здійснивши перевірку
доводів касаційної скарги, матеріалів
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Управлінням Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва згідно направлених
повідомлень відповідачу було
визначено до сплати різницю між сумою
пенсії, призначеної науковим
працівникам відповідно до Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», та сумою
пенсії, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, за грудень 2011 року
у розмірі 43711,78 грн. та за січень 2012 року
у розмірі 66363,06 грн.

Факт надсилання на адресу відповідача
зазначених повідомлень
підтверджується листами від 15 грудня
2011 року №14813/05, від 16 січня 2012 року №38/05,
додатками до листів в яких зазначено
перелік повідомлень, які увійшли у
нарахування, реєстрами відправлених
листів від 23 грудня 2011 року №1713 та від
25 січня 2012 року №2111, а також
повідомленнями про вручення поштового
відправлення з відмітками про
отримання відповідачем.

Відповідно до частини 9 статті 24
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» різниця
між сумою пенсії, призначеної за цим
Законом, та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку має право науковий
працівник, фінансується: для наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних бюджетних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III-IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів державного бюджету; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. При цьому
за рахунок коштів державного бюджету
науковим (науково-педагогічним)
працівникам оплачується з розрахунку
на одну особу 50 відсотків різниці
пенсії, призначеної за цим Законом; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

Тобто, зі змісту наведеної частини 9
статті 24 Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність»
вбачається, що різниця між сумою
пенсії, призначеної за цим Законом, та
сумою пенсії, обчисленої відповідно до
інших законодавчих актів, для наукових
працівників державних бюджетних
установ фінансується за рахунок
державного бюджету, а для наукових
працівників державних підприємств, які
не фінансуються з державного бюджету, -
50 відсотків різниці пенсії оплачується
за рахунок коштів державного бюджету, а
50 відсотків різниці пенсії - за рахунок
таких підприємств.

Згідно з пунктом 5 Порядку фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.03.2004 №372 (далі - Порядок), розмір
витрат на фінансування різниці у
розмірі пенсії за рахунок коштів
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації визначається у розрахунку
на рік органами Пенсійного фонду до 20
січня поточного року та протягом 10 днів
з дня призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», про що
відповідному підприємству, установі,
організації або закладу відразу
надсилається повідомлення. Зазначені
підприємства, установи, організації та
заклади самостійно визначають суму, що
підлягає до сплати у розрахунку на
місяць, та щомісяця до 25 числа
перераховують органу Пенсійного фонду
за своїм місцезнаходженням відповідні
кошти для фінансування різниці у
розмірі пенсії, призначеної у минулому
та поточному роках.

При цьому, у разі порушення строку
сплати коштів, які спрямовуються на
фінансування різниці у розмірі пенсії,
органи Пенсійного фонду стягують
відповідні суми у порядку, визначеному
законодавством (п.8 Порядку).

З огляду на наведені норми
законодавства, можна зробити висновок,
що підприємства, установи, організації
зобов'язані самостійно визначати суму,
що підлягає до сплати у розрахунку на
місяць, та щомісяця до 25 числа
перераховувати органу Пенсійного
фонду за своїм місцезнаходженням
відповідні кошти для фінансування
різниці у розмірі призначеної пенсії.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивачем за формою,
встановленою зазначеним Порядком,
направлені на адресу відповідача
повідомлення, в яких визначена сума
витрат на фінансування різниці між
сумами пенсій відносно пенсіонерів,
які працювали у відповідача.

Проте, відповідачем як доказів
самостійного визначення суми, що
підлягає до сплати у розрахунку на
місяць, так і доказів сплати до 25 числа
до органу Пенсійного фонду за своїм
місцезнаходженням відповідних коштів
для фінансування різниці у розмірі
призначених пенсій надано не було.

Крім того, не погоджуючись з визначеною
позивачем до сплати сумою різниці між
розмірами пенсій, відповідач не надав
власного обґрунтованого розрахунку
належних, на його думку, до сплати сум
або доказів в підтвердження
відсутності у нього обов'язку зі сплати
різниці між сумою пенсії, призначеної
згідно із Законом України «Про наукову
і науково-технічну діяльність», та
сумою пенсії, обчисленою відповідно до
інших законодавчих актів, як такої.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, щодо наявність
підстав для задоволення позову, з
огляду на недоведеність відповідачем
виконання обов'язку, передбаченого
Законом України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», та
сплати у встановленому чинним
законодавством порядку до органу
Пенсійного фонду за своїм
місцезнаходженням коштів для
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, за період грудень
2011 року, січень 2012 року в розмірі 104024,18
грн.

Відповідно до частини третьою статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості «МАСМА»
відхилити, а постанову Окружного
адміністративного сулу міста Києва від
21 серпня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 листопада 2012 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: