Справа № 437/208/14-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Золотарьов
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року справа №437/208/14-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Старосуда М.І.,
розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Ленінського районного
суду м. Луганська від 12 лютого 2014 року у
адміністративній справі № 437/208/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И
В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська, в
якому просив визнати неправомірною
відмову щодо перерахунку пенсії
позивача з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових потреб і
індексації заробітної плати,
зобов'язати відповідача перерахувати
позивачу пенсію державного службовця у
розмірі 85 % від заробітної плати з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових потреб і
індексації заробітної плати з 30.08.2011
року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 12 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Луганська про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії з 30.08.2011 року по 29.06.2013 року
залишені без розгляду, у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Вищезазначена ухвала сторонами по
справі не оскаржувалась.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 12 лютого 2014 року у
задоволені позову ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, відмовлено.

Позивачем на постанову суду подано
апеляційну скаргу, в якій він
посилається на невірне застосування
судом норм матеріального права, в
зв'язку з чим просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову про задоволення позову.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому
провадженні.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач перебуває на
обліку у відповідача з 30.08.2011 року та
отримує пенсію у розмірі 85 % від
заробітної плати відповідно до Закону
України «Про державну службу».

03.09.2013 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії, додавши до неї довідку від
02.08.2013 року № 1/д/05-3141, у якій зазначено,
що у період з червня 2009 року по липень
2011 року позивачем були отримані
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога для вирішення
соціально побутових питань, індексація
заробітної плати. Згідно вказаної
довідки, на всі виплати, що в ній
вказані, нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Листом відповідача № 15079/02-1 від 13.09.2013
року в перерахунку пенсії позивача
було відмовлено. Відмова обґрунтована
тим, що такі види виплат, як матеріальна
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога для вирішення соціально
побутових питань та індексація
заробітної плати, як складові
заробітної плати статтею 33 Закону
України «Про державну службу» не
передбачені, а тому підстави для
перерахунку пенсії позивача відсутні.
Крім того, зазначено, що розмір пенсії
державних службовців складає 80 %.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції погодився з позицією
відповідача про те що згідно зі ст.33
Закону України «Про державну службу»
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога для вирішення
соціально побутових питань та
індексація заробітної плати не є
складовою частиною заробітної плати
державного службовця, у зв'язку з чим не
можуть бути враховані при обчислені
пенсії.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до помилкових висновків
про необґрунтованість позовних вимог з
огляду на наступне.

Згідно ст.37 Закону України «Про
державну службу» (в редакції, що діє з
01.10.2011 року), пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

До 01.10.2011 року, статтею 37 Закону України
«Про державну службу» було
передбачено, що за кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати.

Згідно ст.37-1 Закону України «Про
державну службу» (далі Закон №3723-XII), у
разі підвищення розміру заробітної
плати працюючим державним службовцям,
а також у зв'язку з набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Законом України «Про оплату праці» від
24.03.1995 року №108/95-ВР (далі Закон №108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу (частина перша
статті 1).

Статтею 2 Закон №108/95-ВР визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII
(далі Закон №1788-XII) врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій. Відповідно до
частини першої статті 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV
(далі Закон №1058-IV) визначені виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що матеріальна
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога для вирішення соціально
побутових питань та індексація
заробітної плати, на які нараховувався
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак які не включається
до складу заробітної плати державного
службовця і не враховуються при
обчисленні розміру його пенсії, є
наслідком порушення правил
застосування норм права, оскільки суд
виходив тільки з норм Закону України
«Про державну службу», які щодо спірних
правовідносин є загальними. Суд
помилково не враховував положення
спеціальних норм, які мають перевагу
над загальними, оскільки визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
за наведених обставин - стаття 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
стаття 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача здійснити
порахунок пенсії позивача у розмірі 85 %
від заробітної плати, колегія суддів
зазначає, що внесені Законом № 3668-VІ
зміни до статті 37 Закону № 3723 щодо
розміру пенсії у відсотках стосуються
порядку призначення пенсії державним
службовцям у разі реалізації ними
права на пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Крім того, процедури призначення та
перерахунку пенсії різні за змістом і
механізмом їх проведення, так, нормами,
які визначають механізм проведення
перерахунку пенсії є ст. 37-1 Закону № 3723,
яка змін у зв'язку із прийняттям Закону
№ 3668-VІ не зазнала.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону в часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

За таких обставин положення Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», який набрав чинності з 01.10.2011
року, до спірних правовідносин
застосуванню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивач має право отримувати пенсію в
розмірі 85 % від розрахованої заробітної
плати, оскільки на час призначення її
пенсії, під час якого були порушені
права позивача, пенсії була призначена
у такому відсотковому відношення
відповідно до діючої на той час
редакції ст. 37 Закону України № 3723.

В той же час, колегія суддів вважає
необґрунтованими вимоги позивача про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивача з 30.08.2008
року, оскільки позивачем при зверненні
до пенсійного орану за призначенням
пенсії відомості про отриманні нею
суми матеріальні допомоги та
індексації заробітної плати не
надавалися, а тому відповідач,
виплачуючи позивачу пенсію з 30.08.2008
року без урахування складових
заробітної плати позивача, зазначених
в довідці від 02.08.2013 року № 1/д/05-3141, діяв
правомірно.

Визначаючи дату здійснення
перерахунку пенсії, суд першої
інстанції не звернув уваги на
положення ч. 4 ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно якої
перерахунок призначеної пенсії
провадиться з першого числа місяця, в
якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа.

Враховуючи те, що позивач звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії з наданням необхідних
документів 03.09.2013 року, то перерахунок
пенсії з урахуванням приписів ч. 4 ст. 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» має бути здійснений з
01.09.2013 року.

З огляду на викладене колегія суду
дійшла до висновку, що суд першої
інстанції невірно вирішив справу в
зв'язку з неправильним застосуванням
норм матеріального права, внаслідок
чого постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 24, 157, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 12 лютого 2014 року у
адміністративній справі № 437/208/14-а за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Луганська про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
з 30.06.2013 року певні дії задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська щодо відмови в
перерахунку пенсії ОСОБА_2 з
урахуванням даних, викладених у
довідці від 02.08.2013 року № 1/д/05-3141 про
отримані суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально побутових
питань та індексації заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Луганська здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_2 у відповідності
до вимог Закону України «Про державну
службу» з урахуванням сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення соціально
побутових питань та індексації
заробітної плати, зазначених в довідці
від 02.08.2013 року № 1/д/05-3141, з 01 вересня 2013
року у розмірі 85 % від заробітної плати.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судові витрати у
розмірі 68,82 грн. (шістдесят вісім
гривень 82 копійка).

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А. Василенко

М.І. Старосуд