Справа № 805/864/14
Суддя: Чебанов О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аканов О.О.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
справа №805/864/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Чебанова О.О., Гайдара А.В., Лях
О.П., при секретарі судового засідання
Мартакові О.А., за участю представника
позивача Сергієнка О.Г., представника
відповідача Чернявської О.Д.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Меркурій» на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 р. у справі № 805/864/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Меркурій» до
Східної митниці Міндоходів про
скасування висновку митниці щодо
видання сертифікату з порушенням
вимог, встановленими правилами;
визнання бездіяльності відповідача
щодо відновлення режиму вільної
торгівлі протиправною; зобов'язання
прийняти відповідне рішення стосовно
правильності заповнення сертифіката
норми СТ-1 не лише за результатами
власних досліджень, а і на основі
інформації, отриманої за запитами,
надісланими до компетентних органів
країни вивезення, як того вимагають
Правила,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Меркурій»
звернулось до суду з позовом до Східної
митниці Міндоходів про скасування
висновку митниці щодо видання
сертифікату з порушенням вимог,
встановленими правилами; визнання
бездіяльності відповідача щодо
відновлення режиму вільної торгівлі
протиправною; зобов'язання прийняти
відповідне рішення стосовно
правильності заповнення сертифіката
норми СТ-1 не лише за результатами
власних досліджень, а і на основі
інформації, отриманої за запитами,
надісланими до компетентних органів
країни вивезення, як того вимагають
Правила.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на те, що 28.10.2013
року він звернувся до відповідача з
заявою про залишення надмірно
сплачених коштів на рахунку для
подальшого митного оформлення, але
отримав лист відповідача про
відновлення режиму вільної торгівлі
від 13.11.2013 року в якому зазначено, що
сертифікат про проходження товару
форми СТ-1 від 28.08.2013 №RUUA (3058518) не може
бути визнаний для цілей надання режиму
вільної торгівлі товару.

Також, позивач посилається на те, що
неодноразово звертався до відповідача
зі скаргами на ненадання інформації і
отримував відповіді листами
відповідача, крім того, звертався до
Міністерства доходів і зборів України
з листом про відновлення режиму
вільної торгівлі і отримав також
відповідь.

Вважає, що власних досліджень
відповідача не достатньо для прийняття
такого рішення, тому, що воно повинно
ґрунтуватись також на основі
інформації отриманої за запитами
надісланих до компетентних органів.

А тому, просив скасувати висновок
митниці щодо видання сертифікату з
порушенням вимог, встановленими
правилами; визнати бездіяльності
відповідача щодо відновленню режиму
вільної торгівлі протиправною;
зобов'язати відповідача прийняти
відповідне рішення стосовно
правильності заповнення сертифіката
норми СТ-1 не лише за результатами
власних досліджень, а і на основі
інформації, отриманої за запитами,
надісланими до компетентних органів
країни вивезення, як того вимагають
Правила.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 р. у справі № 805/864/14 у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати,
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, представника
позивача, який підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити, представника
відповідача, яка заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 544 Митного кодексу
України (далі - МК України) основними
завданнями, що покладені на органи
доходів та зборів є, зокрема такі:

- забезпечення правильного
застосування, неухильного дотримання
та запобігання невиконанню вимог
законодавства України з питань
державної митної справи;

- забезпечення виконання
зобов'язань, передбачених міжнародними
договорами України з питань державної
митної справи, укладеними відповідно
до закону;

- забезпечення справляння митних
платежів, контроль правильності
обчислення, своєчасності та повноти їх
сплати, застосування заходів щодо їх
примусового стягнення у межах
повноважень, визначених цим Кодексом,
Податковим кодексом України та іншими
актами законодавства України,
організація застосування гарантій
забезпечення сплати митних платежів,
взаємодія з банківськими установами та
незалежними фінансовими
посередниками, що надають такі
гарантії;

- застосування передбачених
законом заходів митно-тарифного та
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення контролю за дотриманням
усіма суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності та громадянами
встановлених законодавством заборон
та обмежень щодо переміщення окремих
видів товарів через митний кордон
України; здійснення заходів щодо
недопущення переміщення через митний
кордон України товарів, на які
встановлені заборони та/або обмеження
щодо переміщення через митний кордон
України, а також товарів, які не
відповідають вимогам якості та
безпеки.

Частиною 1 статті 546 МК України
передбачено, що митниця є митним
органом, який у зоні своєї діяльності
забезпечує виконання завдань,
покладених на органи доходів і зборів.

Статтею 36 МК України передбачено, що
країна походження товару визначається
з метою оподаткування товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, застосування до них заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
заборон та/або обмежень щодо
переміщення через митний кордон
України, а також забезпечення обліку
цих товарів у статистиці зовнішньої
торгівлі.

Країною походження товару вважається
країна, в якій товар був повністю
вироблений або підданий достатній
переробці відповідно до критеріїв,
встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть
розумітися група країн, митні союзи
країн, регіон чи частина країни, якщо є
необхідність їх виділення з метою
визначення походження товару.

Положення цього Кодексу
застосовуються для визначення
походження товарів, на які при ввезенні
їх на митну територію України
поширюється режим найбільшого
сприяння (непреференційне походження),
з метою застосування до таких товарів
передбачених законом заходів
тарифного та нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 43 МК України
передбачено, що документами, що
підтверджують країну походження
товару, є сертифікат про походження
товару, засвідчена декларація про
походження товару, декларація про
походження товару, сертифікат про
регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється
(декларується) органу доходів і зборів
шляхом подання оригіналів документів
про походження товару.

Згідно статті 44 МК України передбачено,
що для підтвердження країни походження
товару орган доходів і зборів у
передбачених законом випадках має
право вимагати та отримувати документи
про походження такого товару.

У разі ввезення товару на митну
територію України документ, що
підтверджує країну походження товару,
обов'язково подається у разі, якщо це
необхідно для застосування
митно-тарифних заходів регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
кількісних обмежень (квот), інших
заходів економічного або
торговельного характеру, що
здійснюються в односторонньому
порядку або відповідно до двосторонніх
чи багатосторонніх міжнародних
договорів, укладених відповідно до
закону, або заходів, що здійснюються
відповідно до закону для забезпечення
здоров'я населення чи суспільного
порядку, а також у разі, якщо в органу
доходів і зборів є підстави для підозри
в тому, що товар походить з країни,
товари якої заборонені до переміщення
через митний кордон України згідно із
законодавством України.

У разі ввезення товару на митну
територію України сертифікат про
походження товару подається
обов'язково на товари, до яких
застосовуються преференційні ставки
ввізного мита, встановлені Митним
тарифом України.

Статтею 48 МК України передбачено, що
товари, походження яких достовірно не
встановлено, випускаються органом
доходів і зборів у вільний обіг на
митній території України за умови
сплати ввізного мита за повними
ставками Митного тарифу України.

До товарів застосовується
(відновлюється) режим найбільшого
сприяння за умови одержання органом
доходів і зборів не пізніше ніж через 365
днів від дня здійснення митного
оформлення цих товарів належним чином
оформленого відповідного документа
про їх походження.

Статтею 45 МК України встановлено, що у
разі виникнення сумнівів з приводу
дійсності документів про походження
товару чи достовірності відомостей, що
в них містяться, включаючи відомості
про країну походження товару, орган
доходів і зборів може звернутися до
компетентного органу, що видав
документ, або до компетентних
організацій країни, зазначеної як
країна походження товару, із запитом
про проведення перевірки цих
документів про походження товару чи
надання додаткових відомостей.

Договором про зону вільної торгівлі
від 18.10.2011 року (ратифікований Законом
України 5193-VI від 30 липня 2012 року та
набрав чинності для України і
Російської Федерації - 20.09.2012 року)
встановлено режим вільної торгівлі між
Україною та Російською Федерацією.

Відповідно до ст. 4 вказаного Договору,
для визначення країни походження
товарів, що походять із Сторін і
знаходяться в торговельному обороті
між ними, Сторони керуються Правилами
визначення країни походження товарів,
що є невід'ємною частиною Угоди про
Правила визначення країни походження
товарів у Співдружності Незалежних
Держав від 20 листопада 2009 року (далі -
Правила).

Можливість відновлення режиму вільної
торгівлі на митних територіях держав -
учасниць Угоди за умови одержання
належного посвідчення про їхнє
походження (надання сертифіката форми
СТ-1 та за необхідності інших
документів, що підтверджують країну
походження товарів) до закінчення 12
місяців з дня реєстрації митної
декларації в країні ввезення (крім
випадків фальсифікації сертифіката
форми СТ-1) передбачена також п. 5.4
розділу 5 Правил.

Пунктом 6.7. Правил встановлено, що у
разі виникнення сумнівів стосовно
бездоганності сертифіката форми СТ-1
або відомостей, які в ньому містяться,
митний орган країни ввезення товару
може звернутися до вповноваженого
органу, що засвідчив сертифікат форми
СТ-1, або до компетентних органів країни
походження товару з мотивованим
проханням повідомити додаткові або
уточнювальні відомості, у тому числі
прохання, пов'язані з простими
вибірковими перевірками сертифікатів
форми СТ-1, відповідь на яке повинна
бути надана протягом 6 місяців з дати
звернення.

Пунктом 7.4 розділу 7 у графі 11 «Номер та
дата рахунку-фактури» зазначаються
відомості про рахунок-фактуру або
рахунок-проформу, або інший документ,
що відображає фінансові та (або)
кількісні параметри товару (під час
здійснення довгострокових
зовнішньоторговельних договорів
(угод), коли вантаж надходить від одного
й того самого вантажовідправника
одному й тому самому одержувачу
вантажу, заповнення графи не
обов'язкове).

Відповідно до п. 9.1 Правил сертифікат
про походження товарів форми СТ-1 може
бути не визнаний митними органами
країни ввезення для цілей надання
товарам режиму вільної торгівлі у разі,
якщо відомості, зазначені в
сертифікаті, не відповідають
задекларованим або не дозволяють
провести однозначної ідентифікації
товару стосовно декларованого.

12.09.2013 року ТОВ «Меркурій» здійснило
митне оформлення товару «віск захисний
парафіновий нафтовий ЯВ-1» за
електронною митною декларацією (далі -
ЕМД) № 700140000/2013/019423.

На момент митного оформлення
документів, що підтверджують країну
походження не надано, а тому товар
випущено у вільний обіг зі сплатою
ввізного мита за повними ставками
Митного тарифу України відповідно до ч.
2 ст. 48 МК України, що не заперечувалось
сторонами у справі.

28.10.2013 року позивач звернувся до
Митниці із заявою №28-10/13-2 з проханням
відновити режим вільної торгівлі до
товару «віск захисний парафіновий
нафтовий ЯВ-1», оформленого за ЕМД від
12.09.2013 року № 700140000/2013/019423. Також,
позивачем надано оригінал сертифіката
про походження товару форми СТ-1 від
28.08.2013 року № RUUA (3058518), виданий
Ярославською обласною
Торгово-промисловою палатою.

Листом від 13.11.2013 року № 03-1/01-2-09/7290
Східна митниця Міндоходів повідомила
ТОВ «Меркурій» про те, що сертифікат
про походження товару форми СТ-1 від
28.08.2013 № RUUA (3058518) не може бути
визнаним для цілей надання режиму
вільної торгівлі товару, оформленому
за ЕМД від 12.09.2013 №700140000/2013/019423.
Посилаючись на те, що у графі 11 «Номер
та дата рахунка-фактури» сертифіката
зазначена рахунок-проформа від 27.08.2013 №
12, що не відповідає відомостям,
задекларованим при митному оформленні
товару у митній декларації від 12.09.2013
року № 700140000/2013/019423, де у графі 44
наведені відомості стосовно
рахунка-проформи від 26.08.2013 року № б/н
та рахунка-фактури від 28.08.2013 № .

Відповідно до п. 9.1 Правил визначення
країни походження товарів,
затверджених Угодою Урядів
держав-учасниць СНД від 20.11.2009 року,
сертифікат про походження товару форми
СТ-1 може бути не визнаний митними
органами країни ввезення для цілей
надання товарам режиму вільної
торгівлі в разі, якщо відомості,
зазначені в сертифікаті не
відповідають декларованим або не
дозволяють провести однозначної
ідентифікації товару стосовно
декларованого.

Митниця зробила висновок, що
сертифікат про проходження товару
форми СТ-1 від 28.08.2013 року № RUUA
(3058518) не може бути визнаним для цілей
надання режиму вільної торгівлі товару
«захисний віск парафіновий нафтовий»,
оформленому за ЕМД від 12.09.2013 року №
700140000/2013/019423.

Таким чином, у наданому сертифікаті від
28.08.2013 року № RUUA (3058518) у графі 11
зазначено рахунок-проформу від 27.08.2013
року № 12, в той час як митне оформлення
за ЕМД від 12.09.2013 року № 700140000/2013/019423
здійснювалось на підставі
рахунку-проформи від 26.08.2013 року № б/н
та рахунку-фактури від 28.08.2013 №,
про що зазначено у графі 44 ЕМД, а тому
суд погоджується із висновком митниці
щодо відсутності достатніх підстав для
направлення мотивованого звернення до
вповноваженого органу, що засвідчив
наданий сертифікат форми СТ-1.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
направлення таких звернень є правом
митного органу країни ввезення,
відповідно до ст. 45 МК України та п. 6.7
Правил, а не його обов'язком.

Також, судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що 18.11.2013 року
ТОВ «Меркурій» звертався до Східної
митниці Міндоходів із скаргою на
ненадання інформації № 18, в якій просив
повідомити про виконання ст. 45 МК
України та п. 6.7 Правил у частині
звернення до уповноваженого органу, що
засвідчив сертифікати форми СТ-1.

Листом від 22.11.2013 року № 03-1/01-2-09/7796
Східна митниця Міндоходів повідомила
позивачу про те, що наданий ним
сертифікат про походження товару форми
СТ-1 не може бути підставою для
відновлення режиму вільної торгівлі
відповідно до п. 9.1 Правил через
невідповідність відомостей,
зазначених у графі 11 сертифікату
задекларованим у гр.44 ЕМД відомостям.

28.11.2013 року позивач звернувся до
Митниці зі скаргою на ненадання
інформації №28, підстави для звернення
аналогічні зверненню від 18.11.2013 року.

Листом від 04.12.2013 року № 03-1/01-2-09/8457
Східна митниця Міндоходів повідомила
позивачу про те, що підстави не
визнання сертифікату повідомлено
листом від 13.11.2013 року № 03-1/01-2-09/7290, крім
того, зазначила, що у митниці немає
достатніх підстав для направлення
мотивованого звернення до
вповноваженого органу.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
зазначив, що не вбачає бездіяльності
відповідача при розгляді вищевказаних
заяв позивача.

Крім того, листом Міндоходів України
від 10.01.2014 року № 217/6/99-99-24-02-08-15 позивачу
надано відповідь і повідомлено, що
питання відновлення режиму вільної
торгівлі може бути розглянуте Східною
митницею Міндоходів у разі надання ТОВ
«Меркурій» нового сертифіката, замість
сертифіката, не визнаного митними
органами країни ввезення (абз.2 п.9.2
Правил).

Судова колегія також не приймає до
уваги посилання позивача на
відсутність у митного органу законних
підстав вважати сертифікат відповідно
до п. 9.1 Правил таким, що не може бути
визнаним для цілей надання режиму
вільної торгівлі товару.

Держава Україна несе обов'язок перед
зацікавленими особами забезпечити
ефективний засіб захисту порушених
прав, зокрема - через належний спосіб
захисту та відновлення порушеного
права. Причому обраний судом спосіб
захисту порушеного права має бути
ефективним та забезпечити реальне
відновлення порушеного права.

П. 9.1 Правил передбачає можливість не
визнання сертифікату походження
товару у разі, якщо відомості,
зазначені в сертифікаті, не
відповідають декларованим або не
дозволяють провести однозначної
ідентифікації товару стосовно
декларованого.

Відповідно до п. 5.4. Правил стосовно
товарів, на які не може бути
застосовано режим вільної торгівлі, в
подальшому такий режим може бути
поновлено за умови одержання належним
чином оформленого посвідчення про їх
походження (сертифікату СТ-1) до
закінчення 12 місяців з дати реєстрації
митної декларації в країні ввезення.

Даний факт свідчить про те, що митним
органом були застосовані наслідки не
визнання сертифікату походження
товару, як то передбачено п. 9.1 Правил, а
не п. 9.3 Правил, як то зазначає позивач, з
чого вбачається, що право позивача на
поновлення застосування режиму
вільної торгівлі митним органом не
порушено.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції спір по суті вирішений вірно,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
задоволення апеляційної скарги та
зміни або скасування постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Меркурій»
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 р. у справі № 805/864/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 р. у справі № 805/864/14 - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів складення у
повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 20.06.2014
року.

Головуючий
О.О. Чебанов

Судді
А.В. Гайдар

О.П. Лях