Справа № 2а/0370/52/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 р.
Справа № 8887/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М.,Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного
товариства «Корпорація «Аверс» на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року по справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Корпорація
«Аверс» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2011 року ВАТ «Корпорація «Аверс»
звернулося з позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції в якому просило визнати
нечинним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 09 листопада
2010 року № /2, яким позивачу
визначено суму податкового
зобовязання зі збору за використання
радіочастотного ресурсу України в
загальній сумі 35743,77 грн., в тому числі
22433,71 грн. основного платежу і 13310,06 грн.
штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що зазначені в акті перевірки
від 16 серпня 2010 року висновки Луцької
ОДПІ не відповідають фактичним
обставинам і є помилковими, оскільки
дозволи Волинської філії Державного
підприємства «Український державний
центр радіочастот» на використання РЕЗ
телебачення видані позивачу 04 лютого
2009 року не стосуються телевізійних
передавачів, які використовуються
позивачем; акт приймання-передачі
таких дозволів ДП «ТРК «Аверс» не
підписаний, тому вони є такими, що не
видані підприємству. Таким чином,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення відповідача є
такими, що не відповідає вимогам
чинного законодавства, а тому підлягає
скасуванню.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанова мотивована тим, що посилання
позивача на фактичну відсутність у
нього дозволів на експлуатацію РЕЗ
телебачення як на підставу несплати
збору є безпідставним, оскільки ним не
спростовано того факту, що ДП «ТРК
«Аверс» був користувачем
радіочастотного ресурсу України у
спірний період, а тому повинен був
сплачувати збір за використання
радіочастотного ресурсу України, сума
якого за період з 04 лютого 2009 року по 30
червня 2010 року становить 22433,71 грн. Крім
того, позивач не подавав до податкових
органів податкові декларації про збір
за використання радіочастотного
ресурсу України протягом періоду, який
підлягав перевірці, а тому податковим
органом правомірно нараховані штрафні
санкції в сумі 13310,06 грн.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, ВАТ «Корпорація «Аверс»
подало апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову якою позов задовольнити
повністю.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, зробив висновки, які не
відповідають обставинам справи,
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДП «ТРК «Аверс» зареєстроване як
юридична особа з 21 травня 1997 року та
здійснює діяльність у сфері
радіомовлення та телебачення, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію серії №А00 № 657366,
довідкою з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України та
з 28 травня 1997 року підприємство
перебуває на обліку в Луцькій ОДПІ як
платник податків.

16 серпня 2010 року працівниками Луцької
ОДПІ проведено невиїзну документальну
перевірку ДП «ТРК «Аверс» з питань
повноти та своєчасності сплати збору
за користування радіочастотним
ресурсом України за період з 01 лютого
2009 року по 20 липня 2010 року, за
наслідками якої складено акт від 16
серпня 2010 року № 4778/15-3/21755180 (а.с.8-9).

Згідно акту перевірки встановлено
порушення відповідачем п.п.2, 8 ст. 57
Закону України від 01 червня 2000 року №
1770-ІІІ «Про радіочастотний ресурс
України» (далі Закон №1770-ІІІ) та пп.4.1.4
п.4.1 та пп.5.3.1. п.5.3 ст.5 Закону України від
21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на час виникнення правовідносин, далі
Закону № 2181-ІІІ): підприємством не
подано податкову звітність та не
сплачено збір за користування
радіочастотним ресурсом України за
лютий 2009 року - у сумі 1185,71 грн., за
березень 2009-червень 2010 року включно у
сумі 1328 грн. щомісячно. Всього сума
несплаченого збору становить 22433, 71 грн.
(а.с.9).

На підставі вказаного акту
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 25 серпня 2010
року № /0 про визначення
податкового зобов'язання зі збору за
користування радіочастотним ресурсом
України на суму 35743,77 грн. (з них 22433,71
грн. основного платежу та 13310,06 грн.
штрафних санкцій згідно з розрахунком
(а.с.10).

За наслідками адміністративного
оскарження даного рішення було
прийняте податкове
повідомлення-рішення від 09 листопада
2010 року № /2, яке є предметом
оскарження.

Приймаючи оскаржувану постанову суд
першої інстанції прийшов до висновку
про наявність правових підстав в
податкового органу для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення та відмови в
задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з
обґрунтованістю таких висновків суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до листів ДПА у Волинській
області від 09 вересня 2009 року №8374/7/15-422
та від 23 липня 2010 року № 4527/7/15-422 (а.с.52-56),
ДП «ТРК»Аверс» перебуває на обліку у
Волинській області як користувач
радіочастотного ресурсу України.

Свою діяльність позивач здійснює на
підставі ліцензії на мовлення серії НР
№0416-м, виданої Національною радою
України з питань телебачення і
радіомовлення, та забезпечує
розповсюдження програм у містах
Нововолинську, Горохові, Луцьку та
Ковелі з використанням чотирьох
передавачів телевізійного мовлення
(а.с.83-84).

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, відповідно до копій дозволів
від 04.02.2009 року № ТБ-13070634, № ТБ-13070635, №
ТБ-13070633, № ТБ-13070632 (а.с.17; 19; 21; 23), наявних
в матеріалах справи, позивачу було
дозволено використання
радіоелектронного засобу
радіоелектронного подовжувача
абонентських телефонних ліній з
листопада 2005 р. по 14.11.2007 р.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що не
заслуговують на увагу доводи позивача
про те, що дані дозволи видані не у
відповідності до поданих заяв та не
стосуються телевізійних передавачів,
оскільки на час розгляду справи
дозволи від 04 лютого 2009 року № ТБ-13070634,
№ ТБ-13070635, № ТБ-13070633, № ТБ-13070632 не
анульовані, а отже, є чинними. Також
позивачем не спростовано того факту, що
ДП «ТРК «Аверс» був користувачем
радіочастотного ресурсу України у
спірний період.

Крім того, довідкою ДП «ТРК «Аверс» від
14 жовтня 2010 року №137 (а.с.89), наданою під
час перевірки підприємства Державною
інспекцією зв'язку, вбачається, що ДП
ТРК «Аверс» до Державного бюджету
України за користування
радіочастотним ресурсом сплатило 26417,71
грн. за період з січня 2009 року по
вересень 2010 року.

Законом, який визначає правову основу
користування радіочастотним ресурсом
України, повноваження держави щодо
умов користування радіочастотним
ресурсом України, права, обов'язки і
відповідальність органів державної
влади, що здійснюють управління і
регулювання в цій сфері, та фізичних і
юридичних осіб, які користуються та/або
мають намір користуватися
радіочастотним ресурсом України є
Закон України «Про радіочастотний
ресурс України».

За змістом ст.1 Закону України «Про
радіочастотний ресурс України»
користувач радіочастотного ресурсу це
юридична або фізична особа, діяльність
якої безпосередньо пов'язана з
користуванням радіочастотним ресурсом
відповідно до законодавства.

Відповідно до положень п. 1-6 ст. 57 Закону
України «Про радіочастотний ресурс
України», користування радіочастотним
ресурсом в Україні здійснюється на
платній основі; користувачі
радіочастотного ресурсу України
сплачують щомісячний збір за
користування наданим радіочастотним
ресурсом, який вноситься в терміни,
визначені відповідними законодавчими
актами; кошти, що надходять від
користувачів радіочастотного ресурсу
України, зараховуються до Державного
бюджету України; розмір щомісячного
збору за користування радіочастотним
ресурсом України встановлюється
Кабінетом Міністрів України;
користувачі, яким надано право
користуватися радіочастотним ресурсом
України на підставі ліцензій на
користування радіочастотним ресурсом
України, сплачують щомісячний збір за
користування радіочастотним ресурсом
України від дати видачі ліцензії; інші
користувачі сплачують щомісячний збір
за користування радіочастотним
ресурсом України від дати видачі
дозволу на експлуатацію
радіоелектронних засобів.

Таким чином, зважаючи на наявність у
позивача дозволів експлуатації
радіоелектронних засобів, позивач
повинен був сплачувати щомісячний збір
за користування радіочастотним
ресурсом України від дати видачі
такого дозволу та щомісяця подавати до
органів податкової служби податкові
декларації.

Отже, позивач повинен був сплачувати
збір за використання радіочастотного
ресурсу України, сума якого за період з
04 лютого 20009 року по 30 червня 2010 року
згідно з актом перевірки від 16 серпня
2010 року (а.с.9) становить 22433,71 грн. та
визначена на кожний РЕЗ у розмірі 1328,00
грн. на місяць відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2008 року №1150. Згідно з даною
постановою обчислення розміру
щомісячного збору за користування
радіочастотним ресурсом України
технологічними користувачами та
суб'єктами господарювання, які
здійснюють розповсюдження
телерадіопрограм із застосуванням
власних або орендованих
радіоелектронних засобів,
здійснюється на підставі дозволів на
експлуатацію радіоелектронних засобів
та випромінювальних пристроїв. Розміри
зборів застосовуються до загальної
ширини смуги радіочастот, яка
визначається за кожним регіоном
окремо, відповідно до дозволів на
експлуатацію радіоелектронних засобів
та випромінювальних пристроїв

Разом з тим, судом першої інстанції
вірно встановлено, що позивач не
подавав до податкових органів
податкові декларації про збір за
використання радіочастотного ресурсу
України протягом періоду, який
підлягав перевірці (всього 17 звітних
періодів).

Частиною 8 ст.57 Закону України «Про
радіочастотний ресурс України»
встановлено, що користувачі
радіочастотного ресурсу України
щомісяця протягом 20 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця, подають
до органів податкової служби податкові
декларації. Форма податкової
декларації визначається центральним
податковим органом.

Загальний порядок та строки подання
податкової звітності визначаються ст.4
Закону України від 21 грудня 2000 року N
2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (у редакції, чинній на час
виникнення правовідносин). Так
відповідно до пп.4.1.1 п.4.1 ст.4 вказаного
Закону платник податків самостійно
обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації, крім випадків,
передбачених пп. "г" пп. 4.2.2 п. 4.2, а також
п. 4.3 цієї статті.

У пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 вказано, що податкові
декларації подаються за базовий
податковий (звітний) період, що
дорівнює календарному місяцю (у тому
числі при сплаті місячних авансових
внесків), - протягом 20 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.

Згідно з пп.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» платник
податків, що не подає податкову
декларацію у строки, визначені
законодавством, сплачує штраф у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян за кожне
таке неподання або її затримку. Як
вбачається з розрахунку (а.с.10), Луцькою
ОДПІ за вказане порушення позивачу
визначено штрафні санкції у сумі 2890,00
грн. (170 грн. х 17).

Відповідно до пп.4.2.2 п.4.2 ст.4 та пп.5.3.1.
п.5.3 ст.5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання платника
податків у разі. якщо платник податків
не подає у встановлені строки
податкову декларацію, а платник
податків зобов'язаний погасити
нараховану суму податкового
зобов'язання протягом десяти
календарних днів від дня отримання
податкового повідомлення, крім
випадків коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру апеляційного узгодження. При
цьому пп.17.1.2 п.17.1 ст.17 передбачено, що у
разі, коли контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання платника податків за
підставами, викладеними у пп. "а" пп. 4.2.2
п. 4.2 ст. 4 цього Закону, додатково до
штрафу, встановленого пп.17.1.1 цього
пункту, платник податків сплачує штраф
у розмірі десяти відсотків суми
податкового зобов'язання за кожний
повний або неповний місяць затримки
податкової декларації, але не більше
п'ятдесяти відсотків від суми
нарахованого податкового зобов'язання
та не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. З цих
підстав позивачу нараховано штрафні
санкції у сумі 10 420,06 грн. (не більше 50
відсотків нарахованого податкового
зобовязання у сумі 22433,71 грн.).

Згідно з розрахунком (а.с.10) загальна
сума штрафних санкцій, яка підлягає
сплаті позивачем, у зв'язку із
неподанням податкової звітності та
несплатою збору за користування
радіочастотним ресурсом України
становить 13310,06 грн.

Враховуючи наведені вище обставини та
правові норми, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
правомірність визначення податковим
органом позивачу податкових
зобов'язань зі збору за використання
радіочастотного ресурсу України та
застосування до нього штрафних
(фінансових) санкцій оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 199,
ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 10
лютого 2011 року у справі № 2а- 52/11/0370 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
О.Б.Заверуха

Судді
О.М. Гінда

В.В. Ніколін