Справа № 809/1660/14
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.
Справа № 809/1660/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 31224,25 грн., -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач) звернулася до суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 31224,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на несплату відповідачем в
порушення вимог підпункту 16.1.4. пункту
16.1. статті 16, пунктів 295.3 статті 295
Податкового кодексу України єдиного
податку, внаслідок чого виникла
заборгованість перед бюджетом в сумі
31224,25 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подавши 11.06.2014
року до суду клопотання про розгляд
справи без участі представника в
судовому засіданні. Також до вказаного
клопотання долучено витяг з облікової
картки платника податку - відповідача у
справі.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, явку представника не
забезпечила. Направлена на вказану в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
адресу місцезнаходження відповідача:
АДРЕСА_2, рекомендована кореспонденція
з ухвалою суду про відкриття
провадження у справі від 29.05.2014 року,
інформацією про права та обов'язки та
повісткою про виклик до суду,
повернулась назад до суду з відміткою
установи зв'язку про неможливість
вручення вказаної кореспонденції за
терміном зберігання.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в разі ненадання особами, які
беруть участь у справі, інформації щодо
їх поштової адреси, судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються:
юридичним особам та фізичним
особам-підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі за
такою адресою вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

За таких обставини, суд дійшов висновку
про те, що судова повістка про дату й
час проведення судового засідання в
даній справі вручена відповідачу
належним чином.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, відповідно до норм
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, враховуючи відсутність
перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, визначених цією
статтею, а також відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
вважає за можливе розглянути дану
адміністративну справу в письмовому
провадженні.

Розглянувши матеріали
адміністративного позову в порядку
письмового провадження, дослідивши і
оцінивши наявні в матеріалах справи
письмові докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов є
обґрунтований, а тому його належить
задовольнити, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 11.04.2003 року
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності фізична
особа-підприємець, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 29.04.2014 року,
та взята на облік як платник податків в
ДПІ В м. Івано-Франківську (а.с. 11,14).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України (пункт 1.1
статті 1 Податкового кодексу України,
надалі - Кодекс).

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16
Кодексу платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

За змістом пункту 291.4 статті 291 Кодексу
передбачено, що платники єдиного
податку поділяються на першу, другу,
третю та четверту групи платників
єдиного податку.

Згідно пункту 293.1 статті 293 Кодексу
ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Згідно поданої заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування,
відповідачем була обрана третя група
платника єдиного податку, ставка
податку - 5% доходу. Основними видами
господарської діяльності відповідача
згідно з КВЕД : діяльність туристичних
агентств; інший пасажирський наземний
транспорт, н.в.і.у; посередництво в
розміщенні реклами в засобах масової
інформації.

Підпунктом 293.3.1 пункту 293.3 статті 293
Податкового кодексу України
передбачено, що відсоткова ставка для
третьої і четвертої груп платників
єдиного податку встановлюється у
розмірі:

1) 3 відсотки доходу - у разі сплати
податку на додану вартість згідно з цим
Кодексом;

2) 5 відсотків доходу - у разі включення
податку на додану вартість до складу
єдиного податку.

Пунктом 295.3 статті 295 Кодексу
встановлено, що платники єдиного
податку третьої - шостої груп сплачують
єдиний податок протягом 10 календарних
днів після граничного строку подання
податкової декларації за податковий
(звітний) квартал.

Як вбачається з поданої відповідачем
до податкової інспекції податкової
декларації платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця за 3 квартали
2013 року, відповідачем визначено суму
доходу за звітний період, що
оподатковується за ставкою 5% в розмірі
939714,11 грн., сума єдиного податку, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного періоду - 45885,71 грн., а в
декларації за 2013 рік, відповідачем
визначено суму доходу за звітний
період, що оподатковується за ставкою 5%
в розмірі 954574,11 грн., сума єдиного
податку, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за підсумками
поточного звітного періоду - 743,00 грн.

За змістом підпункту 14.1.156. пункту 14.1
статті 14 Кодексу, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Приписами пункту 38.1 статті 38 Кодексу
передбачено, що виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Однак, як вбачається зі змісту позовної
заяви та матеріалів справи, зокрема,
довідки про борг за платежами від 21.04.2014
року (а.с. 15), витягу із облікової картки
платника - відповідача, у відповідача
станом на 31.05.2014 року наявна
заборгованість перед бюджетом зі
сплати єдиного податку в сумі 31224,25 грн.,
яка складається з основного
зобов'язання в сумі 31210,60 грн. та
нарахованої пені в сумі 13,65 грн.

Отже, відповідач в порушення вимог
статті 67 Конституції України, статей 16,
38, 295 Податкового кодексу України не
виконала свого обов'язку щодо
своєчасного виконання податкових
зобов'язань зі сплати єдиного податку,
через що його заборгованість перед
бюджетом станом на 31.05.2014 року складає
31224,25 грн.

Право контролюючого органу на
звернення до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини передбачене підпунктом 20.1.34
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України.

Згідно вимог підпункту 59.1. статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на підставі пункту 59.4 статті
59 Кодексу надсилалась (вручено)
відповідачу податкова вимога форми «Ф»
№ 2261-11 від 21.11.2013 року на суму 31210,60 грн.,
яка отримана відповідачем 04.12.2013 року
про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 13). Оскільки
відповідачем не подано суду доказів
виконання вищевказаної податкової
вимоги в повному обсязі, відсутності
заборгованості станом на день подання
даного позову, вищевказана податкова
вимога відповідно до статті 60
Податкового кодексу України не є
відкликаною.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України передбачено, що
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно з ч. 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проте відповідачем не подано суду ні
заперечень на адміністративний позов,
ні доказів сплати податкового боргу, чи
будь-яких інших доказів, які б
спростовували доводи позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку повністю задовольнити
адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 31224,25 грн.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, що
проживає за адресою: АДРЕСА_2)
податковий борг в сумі 31224 (тридцять оду
тисячу двісті двадцять чотири) гривні 25
копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі
12.06.2014 року.