Справа № 820/7743/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 р.Справа № 820/7743/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Макаренко Я.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Павленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
20.05.2014р. по справі № 820/7743/14

за позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до ТОВ "Водянське хлібоприймальне
підприємство"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.05.2014року в
задоволенні адміністративного позову
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Водянське
хлібоприймальне підприємство" про
стягнення заборгованості відмовлено в
повному обсязі.

Харківське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів , не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подало апеляційну скаргу в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
20.05.2014року та позов задовольнити.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши доводи апеляційної
скарги, постанову суду першої
інстанції, розглянувши надані письмові
докази в їх сукупності, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції , що відповідно до форми 10-ПІ
"Звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів" за 2013 рік
середньо облікова чисельність штатних
працівників облікового складу
підприємства - становила 47 осіб.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" норматив для
працевлаштування інвалідів на
підприємстві відповідача у 2013 році
складає 2 робочих місць.

Відповідно звіту відповідача середньо
облікова чисельність інвалідів -
штатних працівників на підприємстві
становить 1 особа, яка мала встановлену
інвалідність: ОСОБА_1 - прийнятий на
посаду слюсаря 4 розряду згідно Наказу
№ 121 від 02 червня 2008 року (встановлена З
(третя) група інвалідності безстроково
згідно Довідки МСЕК Серія МСЕ № 038949 від
19 листопада 2004 року, займає посаду по
даний час, в 2013 року відпрацював 12
місяців, в яких мав інвалідність).

Як вбачається з наданих відповідачем
звітів по формі 3-ПН у 2013р. підприємство
щомісячно повідомляло Краснокутський
районний центр зайнятості про
наявність вільних робочих місць та про
потребу у працівниках, в тому числі і
інвалідах.

Крім того, відповідно до листа
Краснокутського районного центру
зайнятості за вих. №513/01-24 від 06.04.2014р.,
на протязі 2013 року відповідач щомісяця
подавав звіти про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) за
формою №3-ПН.

Статтею 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні", встановлено, що для
підприємств (об'єднань), установ і
організацій незалежно від форми
власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від загальної чисельності працюючих, а
якщо працює від 8 до 25 чоловік - у
кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Статтею 18 Закону встановлено, що
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 .цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України

З аналізу положень Закону України
"Про основи соціальної захищеності і
інвалідів в Україні" витікає, що
підприємства самостійно займаються
працевлаштуванням інвалідів в
порядку ст.18 Закону, при цьому ст.18
Закону встановлено, що підприємства
повинні надавати державній службі
зайнятості інформацію, необхідну для
організації працевлаштування
інвалідів.

Наказом Державного комітету
статистики № 420 від 19.12.2005 р.,
затверджена форма статистичної
звітності № 3-ПН "Звіт про наявність
вакансій", яка подається
підприємствами, установами та
організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості.

Форма статистичної звітності № 3-ПН
"Звіт про наявність вільних робочих
місць (вакантних посад)", подається
підприємствами, установами та
організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості у
відповідності до ст. 20 Закону України
«Про зайнятість».

Статтею 238 Господарського кодексу
України передбачено, що за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, які
спрямовані на припинення
правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Таким чином,
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані за порушення
правил, встановлених законодавчими
актами.

Колегія суддів зазначає, що згідно
відповідно до ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Однак відповідачем були виконані
вимоги Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" щодо прийняття заходів для
працевлаштування інвалідів.

Доказів, які б свідчили про те, що
підприємство відмовило у прийнятті на
роботу інвалідам, які безпосередньо
зверталися до підприємства
відповідача або які були направлені
центром зайнятості, позивачем не були
представлені і у справі відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку, що немає
підстав для стягнення з відповідача
штрафних санкцій за нестворені робочі
місця для працевлаштування інвалідів у
2013р.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.05.2014р.
по справі № 820/7743/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Тацій Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 16.06.2014 р.