Справа № 2а/2370/2945/12
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/800/2388/13

К/800/2387/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

здійснивши попередній розгляд
касаційних скарг Ватутінського
комунального виробничого підприємства
«Водоканал» на постанову та ухвалу
Черкаського окружного
адміністративного суду та ухвали
Київського апеляційного
адміністративного суду у справі

за позовом Ватутінського
комунального виробничого підприємства
«Водоканал»

до відповідача Звенигородської
міжрайонної державної фінансової
інспекції в Черкаській області

про визнання протиправними дій та
визнання незаконними акту ревізії, -

В С Т А Н О В И В :

6.08.2012р. до суду надійшов позов
Ватутінського комунального
виробничого підприємства «Водоканал»
(далі Підприємство) про визнання
протиправними дій Звенигородської
міжрайонної державної фінансової
інспекції в Черкаській області (далі
Фінінспекція) та про визнання
незаконними складених відповідачем
актів. Свої вимоги позивач мотивував
тим, що Фінінспекцією проведено
ревізію діяльності Підприємства та
складено акт ревізії. Вважаючи, що при
здійсненні перевірки та складанні акту
відповідач діяв всупереч вимог чинного
законодавства, позивач просив
задовольнити позов.

Ухвалою Черкаського окружного
адміністративного суду від 20.08.2012р.,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.12.2012р., закрито провадження
стосовно позовних вимог щодо визнання
незаконним акту ревізії від 21.06.2012р.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 31.08.2012р.,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.12.2012р., в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями,
позивач звернувся з касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просив їх скасувати та задовольнити
позов. При цьому скаржник зазначив, що
суди дійшли помилкового висновку про
необґрунтованість позовних вимог та
безпідставно закрили провадження щодо
частини позову.

У своїх запереченнях відповідач
вважає, що судові рішення є законними
та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за наслідками
проведеної ревізії Фінінспекцією
складено акт від 21.06.2012р. №09-20/17, в якому
відображено порушення чинного
законодавства, які, на думку
відповідача, допустило Підприємство
під час своєї фінансово-господарської
діяльності.

Відповідно до статті 2442 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

В своїй постанові від 10.09.2013р. по
справі №21-237а13 Верховний Суд України
зазначив, що : акт перевірки - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства. У
цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини першої статті 17 КАС України.

При цьому, колегія суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України дійшла
висновку, що акт перевірки не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
у розумінні статті 17 КАС України, не
зумовлює виникнення будь-яких прав і
обов'язків для осіб, робота (діяльність)
яких перевірялися, тому його висновки
не можуть бути предметом спору.
Відсутність спірних відносин, в свою
чергу, виключає можливість звернення
до суду, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту. Акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, в тому числі
й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

За таких обставин, суд першої
інстанції обґрунтовано закрив
провадження у справі в частині вимог
про визнання недійсним акту перевірки
Фінінспекції.

Що стосується решти позовних вимог,
то колегія суддів доходить висновку,
що, здійснивши аналіз залучених до
справи доказів, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про
безпідставність позовних вимог,
оскільки про проведенні перевірки та
оформленні її результатів
Фінінспекція діяла у відповідності до
приписів Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні».

При цьому, в судових рішеннях
наведено мотиви, з яких суди виходили
при їх прийнятті, мотиви неврахування
доводів відповідача та положення
закону, яким керувались суди при
прийнятті своїх рішень і доводи
касаційної скарги не спростовують
правильність висновків судів
попередніх інстанцій та не дають
підстав для скасування чи зміни
судових рішень.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231, 254
КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Ватутінського
комунального виробничого підприємства
«Водоканал» залишити без задоволення,
а постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 31.08.2012р.,
ухвалу Черкаського окружного
адміністративного суду від 20.08.2012р. та
ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2012р. -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз