Справа № 814/1151/14
Суддя: Середа О. Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
Справа № 814/1151/14

м. Миколаїв.

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Середи О.Ф., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за

адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області, м. Снігурівка, Миколаївська
область

до відповідача Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Снігурівському
районі Миколаївської області, м.
Снігурівка, Миколаївська область

про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області (надалі - позивач) звернулось до
суду з адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Снігурівському
районі Миколаївської області (надалі -
відповідач) про зобов'язання включити
до Акту щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві за січень-березень 2014 року
витрати в сумі 420,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач не приймає до
заліку та не відшкодовує витрати
виплаченої пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві на загальну суму 420,60 грн.
Відповідно до вимог Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" обов'язок
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або у разі його смерті при
настанні страхового випадку покладено
на Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань.

Відповідач позовні вимоги не
визнає з підстав викладених у
запереченні та зазначає, що чинним
законодавством не встановлений
обов'язок відповідача відшкодовувати
органам Пенсійного фонду України
витрати, що пов'язані із виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання особам, які ушкодили
здоров'я на території інших держав,
отримують страхові виплати від інших
держав та переїхали на постійне місце
проживання до України; відсутність у
відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Первомайську
належних документів унеможливлює
здійснення відповідних страхових
виплат і відшкодування витрат, що
пов'язані із виплатою пенсій по
інвалідності.

Представники сторін у судове
засідання не з'явилися, надали суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, в порядку письмового
провадження відповідно до статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України

Суд вважає, що справа може бути
розглянута по суті на підставі наявних
у справі доказів, а відсутність
повноважних представників сторін,
відповідно до ст. 128 КАС України, не
перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши всі матеріали
справи, оцінивши наявні докази в їх
сукупності, суд встановив наступне.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " від 23.09.1999 №1105-XIV (далі
Закон №1105) особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуваню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Статтею 1 Основ законодавства
України про загальнообовязкове
державне соціальне страхування
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування ( ч.4
статті 26 ) якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

На підставі положень Закону №1105 та
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі
Закон №1788) розроблено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності в наслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, який затверджено
постановою правління ПФУ та ФССНВНВ
від 04.03.2003 №5-4/4 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 16.05.2003 за
№376/7697 (далі Порядок №5-4/4).

Вказаний Порядок №5-4/4 визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове держане
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності ", в тому числі
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Відповідно до вищезазначеного
Порядку, позивач і відповідач
зобов'язані до 10 числа щомісячно
проводити звірки витрат виплачених
пенсій на підставі списку осіб, яким
виплачено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, складати акт щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності … До 15 числа місяця
наступного за звітним акт подається
відповідним головним управлінням
Пенсійного фонду України в АРК,
областях, містах Києві та Севастополі і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань України в АРК,
областях, міста Києва та Севастополя
(п.5 Порядку), які узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
відповідних витрат.

Пунктом 6 Порядку №5-4/4
передбачено, що головні управління
Пенсійного фонду та управління
виконавчої дирекції Фонду на підставі
поданих актів узагальнюють та
узгоджують Довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
відповідних пенсій, та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Зазначена довідка є підставою для
перерахування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відповідних
коштів Пенсійному Фонду України до 25
числа наступного за звітним. (п. 7
Порядку).

На виконання зазначеної норми, позивач
призначив і здійснював виплату пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві таким
громадянину ОСОБА_2

У відповідності з п.5 Порядку №5-4/4,
позивач, за вказаний період, включив в
акти щомісячної звірки витрати по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, каліцтво яким заподіяно
на підприємствах, розташованих на
території СНД.

Як свідчать акт звірки відповідач
відмовився включити до заліку в акті
щомісячної звірки витрат по особовій
справі потерпілого, якому виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам,
каліцтво яким заподіяно на
підприємствах, розташованих на
території СНД, мотивуючи відмову
відсутністю на обліку у відділенні ФСС
від нещасних випадків вказаних осіб,
тобто відсутністю особової справи
ОСОБА_2, а тому Фонд не має правових
підстав для здійснення відшкодувань
Пенсійному фонду України.

Між тим, враховуючи те, що пенсія
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Пункт 2 статті 7 Закону України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності ", який набрав чинності
з 1 квітня 2001 року, передбачає обов'язок
відповідача сплачувати страхові
виплати та надавати соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали йому в
установленому порядку документи, що
підтверджують право цих працівників
(члені їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено у судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не
передані відповідачу, продовжують
отримувати належні виплати від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України.
При цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються
відповідачем в рахунок його страхових
внесків, а між страховиками з інших
видів страхування і відповідачем в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " закріплено аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
яким виник спір.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення "
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI
встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці ", які
ліквідуються.

Враховуючи, що позивачем у справі
громадянину ОСОБА_2 призначено пенсію
та проводиться її виплата та ці рішення
на час розгляду справи не скасовані, а
тому являються правомірними, посилання
відповідача як на підставу відмови у
підписанні актів щомісячної звірки на
відсутність особових справ потерпілих
та на незнаходження даних осіб на
обліку у відділенні Фонду соціального
забезпечення являються
безпідставними, оскільки статтею 7
Закону України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " передбачено, що
потерпілі, документи яких не передані
відповідачу, продовжують отримувати
належні виплати від свого роботодавця,
Пенсійного фонду України. При цьому
кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються
відповідачем в рахунок його страхових
внесків, а між страховиками з інших
видів страхування і відповідачем в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Пунктом 5 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " на відповідача
покладено обов'язок співпрацювати з
іншими фондами соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підстав, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Крім того, обраний у цій справі
спосіб захисту ( відновлення)
порушеного права не відповідає змісту
прав Управління Пенсійного фонду щодо
відшкодування понесених ним витрат,
оскільки Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій, у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від
04.03.2003 р. № 5-4/4, не врегульовує спірних
правовідносин, що виникли в цьому
випадку, оскільки встановлене ним
правило підписання актів звірки
розрахунків має застосовуватися за
відсутності спору.

Вищезазначений Порядок визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному Фонду витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер із цих причин, що призначені
особам, застрахованим згідно із
Законом України від 23 вересня 1999 р. №
1105-ХІV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", у
тому числі добровільно застрахованим
та потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
трудових обов'язків.

Відповідно до ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

За таких обставин позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Судові витрати по справі
відсутні.

Керуючись ст. ст. 11, 158-163, 167, 254 КАС
України суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Головуючий суддя
О. Ф. Середа