Справа № 462/5453/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Справа № 876/12978/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Залізничного районного суду м. Львова
від 19 вересня 2013 року у справі позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В :

18 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України (УПФУ) в
Залізничному районі м. Львова, в якому
просив визнати протиправними дії УПФУ
в Залізничному районі м. Львова щодо
виключення зі страхового стажу
позивача періодів праці на ТзОВ
«Львівський завод ГМПТ» з 21.10.2008 року по
30.11.2008 року та з 01.04.2009 року по 31.12.2010
року; визнати протиправними дії
відповідача щодо проведення
перерахунку та зменшення розміру
пенсії ОСОБА_1; визнати протиправним та
скасувати розпорядження УПФУ №812245 від
03.07.2013 року, а також зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2013
року із врахуванням періоду його
роботи в ТзОВ «Львівський завод ГМПТ» з
03.12.2007 року по 11.01.2011 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 22 липня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Львова про визнання дій неправомірними
та зобов'язання провести перерахунок
пенсії за період з 01.01.2013 року по 18.07.2012
року залишено без розгляду.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 19 вересня 2013 року
постановлено виправити допущені
описки в ухвалі суду від 22.07.2013 року, а
саме, слова «до 18.07.2012 року» слід
вважати словами «до 18.01.2013 року».

Постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 19 вересня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що суд
першої інстанції необґрунтовано не
взяв до уваги дані персоніфікованого
обліку, що містяться у довідці форма
ОК-5 «Індивідуальні відомості про
застраховану особу» від 29.08.2012 р. та
зробив помилковий висновок про
відсутність підстав для зарахування до
страхового стажу позивача періодів
його роботи на ТзОВ «Львівський завод
ГМПТ» з 01.01.2008р. по 31.03.2009р. та з 01.01.2011р.
по 31.01.2011р., допустивши тим самим
порушення норм матеріального права,
яке полягало у неправильному
тлумаченні та застосуванні ст.ст. 1, 24 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», що вбачається
із наступного.

Крім того, в апеляційній скарзі
зазначає про те, що із змісту положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» вбачається, що
застрахована особа не має обов'язку
контролювати своєчасність та повноту
сплати страхувальником страхових
внесків, натомість такий обов'язок
покладено на пенсійний фонд та його
територіальні органи.

З огляду на викладене, відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
належить до задоволення з таких
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду (УПФ) України в
Залізничному районі м. Львова та
отримує пенсію за віком, призначену
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Матеріалами справи підтверджується, що
листом від 18.06.2013р. УПФ України в
Залізничному районі м. Львова
повідомило ОСОБА_1 про те, що матеріали
пенсійної справи позивача приведено у
відповідність до норм чинного
пенсійного законодавства. На підставі
матеріалів, наявних в пенсійній справі
перевірено правильність обчислення
стажу, заробітку, розміру пенсії. При
визначенні стажу для обчислення пенсії
позивача управлінням було враховано
період роботи ОСОБА_1 у ТзОВ
«Львівський завод ГМПТ» згідно записів
трудової книжки з 03.12.2007 р. по 11.01.2011
року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до індивідуальних
відомостей про застраховану особу
ОСОБА_1 наданих управлінням Пенсійного
фонду України в Сколівському районі
Львівської області, за місцем
перебування на обліку ТзОВ «Львівський
завод ГМПТ», підтверджено сплату
страхових внесків з 01.01.2008 по 31.03.2009 та
єдиний внесок з 01.01.2011 по 31.01.2011. Відтак,
управлінням зараховано до стажу
періоди за які підприємством в повному
обсязі сплачено страхові внески та
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
підтверджується індивідуальними
відомостями про застраховану особу.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, не
відповідають фактичним обставинам
справи, нормам матеріального права та є
помилковими.

Правові основи і принципи відносин, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування регулюються
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно ст. 1 Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (№1058-IV) страховий стаж - це
період, протягом якого особа підлягала
державному соціальному страхуванню,
якою або за яку сплачувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування згідно із законодавством,
що діяло раніше, та/або підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню згідно із цим
Законом, і за який сплачено страхові
внески.

Страховий стаж у солідарній системі
визначений частиною першою статті 24
Закону як період (строк), протягом якого
особа підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Страхові внески визначені частиною
першою статті 1 Закону № 1058-IV як кошти
відрахувань на соціальне страхування
та збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, сплачені згідно
із законодавством, що діяло раніше;
кошти сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
найманих працівників та інших осіб, які
належать до кола осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та зазначені у
статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх
роботодавцями та безпосередньо
застрахованими особами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.11 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають, зокрема, громадяни України,
іноземці (якщо інше не встановлено
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України) та особи без
громадянства, які працюють на
підприємствах, в установах,
організаціях, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, у філіях,
представництвах, відділеннях та інших
відокремлених підрозділах цих
підприємств та організацій, в
об'єднаннях громадян, у фізичних осіб -
підприємців та інших осіб (включаючи
юридичних та фізичних осіб -
підприємців, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок) на
умовах трудового договору (контракту)
або працюють на інших умовах,
передбачених законодавством, або
виконують роботи на зазначених
підприємствах, в установах,
організаціях чи у фізичних осіб за
договорами цивільно-правового
характеру.

Згідно п.1 ч.1 ст.14 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», страхувальниками
відповідно до цього Закону є:, зокрема,
роботодавці: підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- підприємці та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб -
підприємців, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру, - для
осіб, зазначених у пунктах 1, 10,15 статті
11 цього Закону.

До страхувальників, які несвоєчасно
або не в повному обсязі сплачують
страхові внески органами Пенсійного
фонду застосовуються фінансові
санкції, а вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом (стаття 106
Закону).

Отже, страхові внески є складовою
умовою існування солідарної системи і
підлягають обов'язковій сплаті. Однак,
застраховані особи без сприяння
державних органів позбавлені
можливості безпосередньо і оперативно
впливати на повноту і своєчасність
такої сплати, що, фактично, у випадку
неповної сплати, означатиме порушення
рівності їх прав на призначення
(перерахунок) пенсії при інших рівних
умовах.

Таким чином, позивач, як застрахована
особа не несе відповідальності за
несвоєчасну сплату страхових внесків
підприємством, на якому працював.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
основним документом, який підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно п.1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

За відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Судо апеляційної інстанції встановив,
що факт роботи позивача на ТзОВ
«Львівський завод ГМПТ» у період з
03.12.2007р. по 11.01.2011р. підтверджено
відповідними записами у належно
оформленій трудовій книжці.

Відтак, апеляційний суд дійшов
висновку, що несплата в повному обсязі
ТзОВ «Львівський завод ГМПТ» страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування не може
бути підставою для виключення зі
страхового стажу позивача періодів
праці на ТзОВ «Львівський завод ГМПТ»,
а також відповідного зменшення розміру
пенсії.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Оскільки суд першої інстанції при
винесенні рішення допустився помилки
в частині застосування норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
апеляційний суд визнає правильним
апеляцій скаргу задовольнити, рішення
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Керуючись ст. ст.195, 197, п. 3 ч. 1 ст.198,
п.4 ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
постанову Залізничного районного суду
м. Львова від 19 вересня 2013 року у справі
№ 462/2453/13-а - скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Залізничному районі м. Львова щодо
виключення із страхового стажу ОСОБА_1
періодів праці на ТзОВ «Львівський
завод ГМПТ» з 21.10.2008р. по 30.11.2008р. та з
01.04.2009р. по 31.12.2010р.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Залізничному районі м. Львова щодо
проведення перерахунку та зменшення
розміру пенсії ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Управління Пенсійного
фонду України у Залізничному районі м.
Львова №812245 від 03.07.2013р.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Залізничному районі м.
Львова здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 з 18 січня 2013 року
із врахуванням періоду роботи в ТзОВ
«Львівський завод ГМПТ» за період з
03.12.2007р. по 11.01.2011р.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.
Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

М.А. Пліш