Справа № 807/1668/14
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 рокум. Ужгород№ 807/1668/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд в особі судді
Шешеня О.М., розглянувши справу в
порядку письмового провадження за
позовною заявою Хустської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу по єдиному податку, -

В С Т А Н О В И В:

Хустська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області
(далі - позивач) звернулася до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення
податкового боргу по єдиному податку з
фізичних осіб у сумі 12368,32 грн.

В позовній заяві позивач просить про
розгляд справи за відсутності
представника позивача, за наявними
матеріалами справи. Позивач підтримав
вимоги викладені в позовній заяві та
просив задовольнити позов в повному
обсязі.

06.06.2014 року до суду надійшло електронне
повідомлення відповідача від 03.06.2014
року про відкладення слухання справи, у
зв'язку з перебуванням відповідача у
відрядженні. Разом з тим, відповідачем
не було надано жодних доказів, які б
підтверджували її відрядження.
Відповідач в судове засідання 19.06.2014
року повторно не з'явилася без поважних
причин, заперечення на позов не надала,
хоча була належним чином повідомлена
про дату, час та місце судового
розгляду. Суд вважає за можливе
вирішити справу на підставі наявних у
ній доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи вище викладене, суд вважає
за можливе розглянути дану справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
всебічно та повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про те, що позовна заява
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 03.06.2013 року
відповідача було зареєстровано, як
фізичну особу-підприємця.

Відповідача було узято позивачем на
облік, як платника податків.

За відповідачем рахується непогашена
заборгованість в розмірі 12368,32 грн. Дана
заборгованість виникла на підставі
наступного.

Відповідно до статті 16 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
платники податків зобов'язані вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом.

У відповідності до ст. 36 ПК України
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та (або) сплатити суму
податку та збору в порядку та строки,
визначені цим Кодексом. Податковий
обов'язок є безумовним і першочерговим
стосовно інших неподаткових обов'язків
платника податків, крім випадків
передбачених законом.

Згідно ст. 291 ПК України спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному главою 1
розділу ХІV ПК України.

Відповідно до п. 291.4 ст. 291 ПК
України суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на такі групи платників
єдиного податку: перша група - фізичні
особи - підприємці, які не
використовують працю найманих осіб,
здійснюють виключно роздрібний продаж
товарів з торговельних місць на ринках
та (або) провадять господарську
діяльність з надання побутових послуг
населенню і обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень; друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та (або)
населенню, виробництво та (або) продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб, обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень; третя група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб, обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень; четверта група - юридичні
особи - суб'єкти господарювання
будь-якої організаційно-правової
форми, які протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: середньооблікова кількість
працівників не перевищує 50 осіб, обсяг
доходу не перевищує 5000000 гривень; п'ята
група - фізичні особи - підприємці, які
протягом календарною року
відповідають сукупності таких
критеріїв не використовують, працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб, обсяг доходу не перевищує 20000000
гривень; шоста група - юридичні особи -
суб'єкти господарювання будь-якої
організаційно-правової форми, які
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: середньооблікова кількість
працівників не перевищує 50 осіб, обсяг
доходу не перевищу 20000000 гривень.

У відповідності до ст. 293 ПК
України ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
та у відсотках до доходу.

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідач у відповідності до
поданої нею заяви обрала для себе третю
групу платника єдиного податку та
отримала Свідоцтво платника єдиного
податку.

Видом діяльності відповідача є
діяльність у сфері дослідження
кон'юктури ринку та виявлення
громадської думки.

Згідно до пп. 295.3 ст. 295 ПК України
платники єдиного податку третьої -
шостої груп сплачують єдиний податок
протягом 10 календарних днів після
граничного строку подання податкової
декларації за податковий (звітний)
квартал.

Відповідно до самостійно поданої
відповідачем податкової декларації за
2013 рік вона зобов'язана була сплатити
єдиний податок з фізичних осіб у сумі
2405,00 грн. до 20.02.2014 року. Відповідачем
було сплачено зобов'язання частково в
сумі 761,95 грн. У відповідності до
поданої відповідачем уточнюючої
податкової декларації за 2013 рік, нею
було самостійно зменшено нарахування у
сумі 1619,80 грн. (а.с. 15-16). Відтак, залишок
непогашеного відповідачем податкового
боргу по єдиному податку з фізичних
осіб складає 23,25 грн., а саме: 2405,00 грн. -
761,95 - 1619,80 грн. = 23,25 грн.

У відповідності до пп. 1 п. 292.1ст. 292
ПК України доходом платника єдиного
податку є: для фізичної особи -
підприємця - дохід, отриманий протягом
податкового (звітного) періоду в
грошовій формі (готівковій та/або
безготівковій); матеріальній або
нематеріальній формі, визначеній
пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до
доходу не включаються отримані такою
фізичною особою пасивні доходи у
вигляді процентів, дивідендів, роялті,
страхові виплати і відшкодування, а
також доходи, отримані від продажу
рухомого та нерухомого майна, яке
належить на праві власності фізичній
особі та використовується в її
господарській діяльності.

Разом з тим, позивачем було
проведено документальну позапланову
перевірку відповідача щодо
своєчасності, достовірності, повноти
сплати податків і зборів за період з
01.01.2012 року по 31.12.2012 року, результати
якої відображено в Акті перевірки від
31.01.2014 року №15/07-15-17-01/НОМЕР_1 (а.с. 6-9).

У відповідності до Акту перевірки
від 31.01.2014 року №15/07-15-17-01/НОМЕР_1
позивачем було встановлено порушення
відповідачем пп. 1 п. 292.1ст. 292 ПК України,
в результаті чого донараховано єдиний
податок за 2012 рік в сумі 8686,32 грн. (а.с.
6-9).

Згідно до п.123.1 ст. 123 ПК України у
разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Відтак, на підставі п.123.1 ст. 123 ПК
України до відповідача було
застосовано фінансову санкцію у
розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, а саме: 2171,58
грн. У відповідності до прийнятого
податкового повідомлення-рішення від
11.02.2014 року № відповідачеві було
визначено грошове зобовязання з
єдиного податку фізичних осіб у
сумі10857,90 грн., у тому числі за основним
платежем - 8686,32 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 2171,58 грн. (а.с.
10).

Дане податкове
повідомлення-рішення від 11.02.2014 року
№ було надіслано відповідачеві
14.02.2014 року (а.с. 11-13).

У відповідності до пп. 129.1.1 п. 129.1
ст. 129 ПК України пеня нараховується
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня. Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом; б) при
нарахуванні суми грошового
зобов'язання контролюючими органами -
від першого робочого дня, наступного за
останнім днем граничного строку сплати
грошового зобов'язання, визначеного у
податковому повідомленні-рішенні
згідно із цим Кодексом.

Отже, згідно пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК
України відповідачеві було нараховано
пеню у сумі 1469,86 грн., у відповідності до
Розрахунку пені, обчисленої на
виявленні органом ДПС суми заниження
податкових зобов'язань (а.с. 14).

Згідно до п.п. 14.1.175 статті 14 ПК
України податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошової зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення. Відповідачу було
надіслано податкову вимогу від 09.04.2014
року за № 90-25 (а.с. 19), яка була отримана
нею 11.04.2014 року (а.с. 19).

Отже, за відповідачем рахується
податковий борг по єдиному податку в
сумі 12368,32 грн., у тому числі 8709,57 грн. -
основного платежу, 2171,58 грн. - штрафних
(фінансових) санкцій, 1487,17 грн. - пені, у
відповідності до Довідки про стан
заборгованості до бюджету по єдиному
податку (а.с. 4) та облікової картки
платника (а.с. 5).

Станом на час розгляду
адміністративної справи борг
відповідачем не сплачений.

За наведених обставин, позовні
вимоги підтверджені належними та
допустимими доказами і підлягають до
задоволення повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.
4 ст. 94 КАС України з відповідача не
стягуються.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов Хустської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 - задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНООКПП - НОМЕР_1)
податковий борг по єдиному податку з
фізичних осіб у сумі 12368,32 (дванадцять
тисяч триста шістдесят вісім гривень
тридцять дві копійки) грн.

3. Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
О.М. Шешеня