Справа № 808/2324/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

16 червня 2014 року (10 год. 20 хв.) Справа №
808/2324/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді Киселя Р.В.,

при секретарі судового засідання
Мащенко Д.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Комунарському районі м.
Запоріжжя до Державного підприємства
«Науково-експериментальна база
«Еліта» Запорізької
сільськогосподарської дослідної
станції інституту олійних культур
Національної академії аграрних наук
України» про відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

31.03.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя (далі
- позивач), до Державного підприємства
«Науково-експериментальна база
«Еліта» Запорізької
сільськогосподарської дослідної
станції інституту олійних культур
Національної академії аграрних наук
України», в якому позивач просить
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість із
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до п. «з» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
колишньому працівнику відповідача
ОСОБА_1 за лютий 2014 року в розмірі 769,74
грн.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що
сума належна до відшкодування
відповідачем фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах згідно
з п. «з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №
1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) за лютий 2014
року колишньому працівнику
відповідача ОСОБА_1 склала 769,74 грн., яка
не була сплачена. На підставі підпункту
2 Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» позивач просив
стягнути зазначену суму з відповідача.

Ухвалою від 02.04.2014, через
невідповідність вимогам ст. 106 КАС
України, позов був залишений без руху,
наданий позивачу строк для усунення
недоліків позову до 15.04.2014.

У визначений судом строк позивач
усунув недоліки позову.

Ухвалою від 16.04.2014 провадження у справі
було відкрите, судове засідання
призначене на 30.04.2014.

У судове засідання, призначене на
30.04.2014, представники сторін не прибули.

30.04.2014 від позивача до суду надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності його представника, на
задоволенні позову наполягає.

Станом на 30.04.2014 у суду були відсутні
відомості про вручення відповідачу
повістки про виклик до суду на 30.04.2014,
через що судовий розгляд був
відкладений на 14.05.2014.

У судове засідання 14.05.2014 представники
сторін не прибули.

Ухвалою від 14.05.2014 за клопотанням
позивача провадження у справі було
зупинене до 04.06.2014.

Ухвалою від 04.06.2014 провадження у справі
поновлене, судове засідання призначене
на 04.06.2014.

04.06.2014 від позивача до суду надійшла
заява про розгляд справи за
відсутності його представника, на
задоволенні позову наполягає.

Станом на 04.06.2014 у суду були відсутні
відомості про вручення відповідачу
повістки про виклик до суду на 30.04.2014,
14.05.2014 та 04.06.2014, через що судовий
розгляд був відкладений на 16.06.2014.

У судове засідання 16.06.2014 представники
сторін, належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового розгляду, не
прибули.

Згідно із ч. 11 ст. 35 КАС України
вважається, що повістку вручено
юридичній особі, якщо вона доставлена
за адресою, внесеною до відповідного
державного реєстру, або за адресою, яка
зазначена її представником, і це
підтверджується підписом відповідної
службової особи.

Відповідно до ч. 8 ст. 35 КАС України
вважається, що повістку вручено
юридичній особі, якщо вона доставлена
за адресою, яка внесена до відповідного
державного реєстру.

Судові повістки надсилалась
відповідачу на адресу наявну в Єдиному
державному реєстрі підприємств та
організацій України.

Відтак, відповідач є таким, що належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового засідання.

За приписами ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

За змістом ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду справи за
відсутності представників сторін та
третьої особи на підставі наявних у
справі матеріалів.

Враховуючи неявку у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України не
здійснював фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з п. «з» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи водії міського пасажирського
транспорту (автобусів, тролейбусів,
трамваїв) і великовагових автомобілів,
зайнятих у технологічному процесі
важких і шкідливих виробництв:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи 25 років, в тому числі
на зазначеній роботі не менше 12 років 6
місяців; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи 20 років, в тому
числі на зазначеній роботі не менше 10
років.

Як встановлено з матеріалів справи,
колишньому працівнику відповідача
ОСОБА_1 була призначена та
виплачуються пенсія за віком на
пільгових умовах, згідно з п. «з» ст. 13
Закону №1788-ХІІ, що підтверджується
наявною у матеріалах справи копією
протоколу про призначення пенсії.

Зайнятість вищезазначеного пенсіонера
у відповідача, як
тракториста-машиніста,
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією довідки відповідача.

Відповідно до п. 2 прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі -
Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди вищезазначеним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ.

У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону №
1058-IV.

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом, а саме відповідно
до норм Закону № 1788-ХІІ, Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» від 27.06.1997 №
400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР).

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону № 400/97-ВР
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є,
зокрема, суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, бюджетні, громадські та інші
установи та організації, об'єднання
громадян та інші юридичні особи.

За правилами абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону №
400/97-ВР для платників збору, визначених
пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону,
крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України № 1788-ХІІ до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону №
1788-ХІІ.

Відповідно до абз. 3 п. 1 ст. 4 Закону №
400/97-ВР ставка збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування
становить 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону.

Виходячи з наведених норм, відповідач є
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Ст. 1 Закону № 1058-IV встановлено, що
страховими внесками є кошти
відрахувань на соціальне страхування,
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені (які підлягають
сплаті) згідно із законодавством, що
діяло раніше; надходження від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.
Аналогічне визначення страхових
внесків наведено і в Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженій
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованій
в Міністерстві юстиції України 16.01.2004
за № 64/8663 (далі - Інструкція).

Отже, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди осіб, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, суми відшкодування
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах таким
особам, сплачуються як збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування і відносяться до страхових
внесків за визначенням, наведеним у
Законі № 1058-IV та Інструкції.

Порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
визначений розділом 6 Інструкції.

Підпунктом 2.1.1 п. 2.1 Інструкції
встановлено, що платниками страхових
внесків є підприємства, установи й
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форм власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування -
фіксований податок, єдиний податок та
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру.

Згідно з п. 6.1 Інструкції відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до частини 2 «Прикінцевих
положень» Закону № 1058-IV в таких
розмірах: для платників, зазначених у
підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції
(крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень цього Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 «Прикінцевих
положень» Закону № 1058-IV (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Надсилання позивачем та отримання
відповідачем розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, підтверджується
наявною у матеріалах справи копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення з
позначкою про отримання.

Пунктом 6.8 Інструкції передбачено, що
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Розрахунком фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
підтверджується наявність у
відповідача зобов'язання з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій по
вищезазначеному пенсіонеру за лютий 2014
року в розмірі 769,74 грн., яке не було
виконано відповідачем.

Зазначений розрахунок складений з
дотриманням позивачем всіх необхідних
вимог Інструкції. Розмір суми
відшкодування фактичних витрат на
витрату та доставку пенсій по
вищезазначеному пенсіонеру визначено
позивачем з дотриманням вимог Закону №
1058-IV та Інструкції.

Одержання вказаного розрахунку
підтверджується підписом працівника
відповідача на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення. Відповідач не надав до
суду доказів того, що особа, яка
отримала вказаний Розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, у відповідача не
працювала.

Фактична виплата пенсіонеру суми
пенсії, заявленої до відшкодування,
підтверджується довідкою позивача.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що відповідач, як платник
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування та юридична особа,
працівник якої вийшов на пільгову
пенсію, зобов'язаний відшкодовувати
Пенсійному фонду України фактичні
витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій у повному розмірі.
Тому, заборгованість у сумі 769,74 грн. за
лютий 2014 року, яка обліковується за
відповідачем перед органом Пенсійного
фонду України, підлягає стягненню.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в разі, якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Оскільки матеріалами справи
підтверджується наявність
заборгованості, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача є законними та
обґрунтованими, а отже підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись
ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя до
Державного підприємства
«Науково-експериментальна база
«Еліта» Запорізької
сільськогосподарської дослідної
станції інституту олійних культур
Національної академії аграрних наук
України» про відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах -
задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
«Науково-експериментальна база
«Еліта» Запорізької
сільськогосподарської дослідної
станції інституту олійних культур
Національної академії аграрних наук
України» (69031, м. Запоріжжя, вул.
Дослідна станція, буд. 4а, ) на користь Управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя (69104, м. Запоріжжя, вул.
Чумаченка, буд. 13а; на р/р 1078, банк
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
МФО 313957, ) заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій за віком,
призначених на пільгових умовах згідно
п. «з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за лютий 2014
року у розмірі 769,74 грн. (сімсот
шістдесят дев'ять гривень 74 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль