Справа № 2а-3230/10/0970
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Справа №
9104/3981/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Коваля Р.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Вікно» на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2010 року у справі за позовом
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Вікно» до державної
податкової інспекції в
Городенківському районі
Івано-Франківської області про
скасування першої податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

сільськогосподарський виробничий
кооператив «Вікно» звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до державної податкової
інспекції в Городенківському районі
Івано-Франківської області в якому
просив скасувати першу податкову
вимогу відповідача №1/177 від 27.08.2010 року.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 30
листопада 2010 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції
сільськогосподарський виробничий
кооператив «Вікно» оскаржив його в
апеляційному порядку, вважає, що судом
при розгляді справи було допущено
порушення вимог чинного законодавства.

В апеляційній скарзі зазначає, що зі
змісту першої податкової вимоги не
можна зрозуміти по якому податку
вказана заборгованість нарахована. Під
час підготовки та подання податкової
вимоги було допущено порушення вимог
чинного законодавства, що дають
підстави говорити про її незаконність
та необхідність скасування, оскільки
порядок узгодження податкових
зобов'язань, нарахування податків та
зборів, а також виставлення податкових
вимог врегульовано положеннями Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами». У відповідності до положень
п. п. 6.2.1. п. 6.2. ст. 6 вказаного Закону у
разі коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.
Таким чином, визначено обов'язкові
підстави для виставлення податкової
вимоги - наявність узгодженого
податкового зобов'язання.

Порядок узгодження та момент з якого
вважається узгодженим податкове
зобов'язання врегульовано положеннями
ст. 5 зазначеного Закону згідно якої
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації, податкове
зобов'язання платника податків,
нараховане контролюючим органом
відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4
цього Закону, вважається узгодженим у
день отримання платником податків
податкового повідомлення, за винятком
випадків, визначених підпунктам 5.2-2
цього пункту.

СВК «Вікно» декларації щодо наявності
податкової заборгованості не подавало,
оскільки такої немає. А тому слід
з'ясувати чи були підстави у
відповідача для самостійного
нарахування податкової
заборгованості.

У відповідності до згаданих підстав,
визначених Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», що
надають право відповідачу визначати
розмір податкової заборгованості ДПІ
має право нарахувати податкові
зобов'язання коли: а) платник податків
не подає у встановлені строки
податкову декларацію; б)дані
документальних перевірок результатів
діяльності платника податків свідчать
про заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях; в)
контролюючий орган внаслідок
проведення камеральної перевірки
виявляє арифметичні або методологічні
помилки у поданій платником податків
податковій декларації, які призвели до
заниження або завищення суми
податкового зобов'язання; г) згідно з
законами з питань оподаткування
особою, відповідальною за нарахування
окремого податку або збору
(обов'язкового платежу), є контролюючий
орган. Крім того згідно п.п. 4.3.1
згаданого Закону якщо контролюючий
орган не може самостійно визначити
суму податкового зобов'язання платника
податків ..., сума податкових
зобов'язань платника податків може
бути визначена за непрямим методом.

Таким чином, закон встановив вичерпний
перелік випадків для самостійного
визначення податного зобов'язання.

Однак, обов'язковою умовою для визнання
нарахування законним та з метою
дотримання прав платників податків
законодавцем визначено, що в разі
самостійного нарахування податковим
органом податкового зобов'язання,
останній повідомляє правника шляхом
надіслання на його адресу податкового
рішення-повідомлення (п.5.2.1. Закону
України України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»). Вказане податкове
повідомлення платник податків, в разі
якщо він вважає нарахування незаконним
чи неправильним має право оскаржити до
суду. Однак такого податкового
повідомлення відповідачем по справі на
адресу позивача не направлялось.

Таким чином, не дотримано порядок
виставлення першої податкової вимоги,
що є підставою для визнання податкової
вимоги незаконною та її скасування.

Крім того у відповідності до положень
п. п. 6.2.2. та 6.2.3. п. 6.2. ст. 6 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
передбачено відомості, які повинна
містити податкова вимога: посилання на
підстави їх виставлення; суму
податкового боргу, належного до сплати,
пені та штрафних санкцій; перелік
запропонованих заходів із
забезпечення сплати суми податкового
боргу, повідомлення про факт
узгодження податкового зобов'язання та
виникнення права податкової застави на
активи платника податків, обов'язок
погасити суму податкового боргу та
можливі наслідки непогашення його у
строк. Аналіз податкової вимоги № 1/177,
що оскаржується, дає підстави говорити,
що відповідні вимоги під час її
оформлення не дотримано, в результаті
чого допущено порушення вимог
законодавства, - відсутнє зазначення на
якій підставі було виставлено
податкову вимогу. Окрім того,
порушується право платника податків
знати на якій підставі з йому
нараховано та застосовано до нього
фінансові санкції у вигляд сплати пені
в розмірі 23120,92 грн. (порушено
конституційне право на захист, що
передбачає інформування особи про
підстави притягнення до
відповідальності).»

Також апелянт зазначає, що зі змісту
сум можна встановити, що ці вимоги
стосуються стягнення коштів по
держаним гарантіям, які були надані на
підставі положень чинного
законодавства. Однак, на сьогоднішній
день вказані суми не є узгодженими з
точки зору податковими
заборгованостями, а тому їх стягнення
можливо лише на підставі рішення суду.
Так, зокрема, Державна податкова
інспекція в Городенківському районі
звернулась в суд із позовом до СВК
«Вікно» про стягнення з
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Вікно» на користь держави
заборгованість в сумі 37 344,26 грн. за
рахунок майна боржника. Представником
позивача в судовому засіданні 05.07.07
подано заяву про уточнення позовних
вимог, згідно якої просить стягнути з
СВК «Вікно» на користь держави
заборгованість в сумі 28 883,91 грн. за
рахунок майна боржника. В
обгрунтування позовних вимог ДПІ
посилалось на те, що СВК «Вікно» є
правонаступником КСП «Птахофабрика»
відповідно до п. 1.3. Установчого
договору та має заборгованість перед
державним бюджетом за фінансовою
допомогою, наданою згідно постанови
Кабінету Міністрів України №1003 від
11.09.97 р. «Про фінансову допомогу на
проведення комплексу робіт в
осінньо-зимовий період 1997/1998 року» - 33 996
грн. 69 коп. в тому числі основний борг 7748
грн. 39 коп. та 26248, 30 грн. пені, та згідно
постанови Кабінету Міністрів України
№1953 від 10.12.98 «Про забезпечення
сільськогосподарських
товаровиробників
матеріально-технічними і фінансовими
ресурсами в 1999 році», -3347грн. 57коп.; в
тому числі основний борг 1182грн. та
2165грн. 57коп. пені, а згідно уточнених
позовних вимог 8930,39грн. основного боргу
та 19953,52 грн. пені.

Однак, в ході провадження по справі суд
дійшов думки, що стягнення вказаної
заборгованості повинно здійснюватись
в порядку цивільного провадження,
оскільки підстави виникнення вказаної
заборгованості носять
цивільно-правовий характер. Таким
чином, в задоволенні позовних вимог
було відмовлено (постанова
господарського суду
Івано-Франківської області від 30
жовтня 2007 р. по справі № А-20/143).

Таким чином, вважає, що на сьогоднішній
день відсутні підстави нарахування
податкової заборгованості і тим більше
для винесення першої податкової
вимоги.

Крім того в провадженні Львівського
апеляційного адміністративного суду
перебуває на розгляді апеляційна
скарга ДПІ Городенківського району
за позовом ДПІ Городенківського району
про стягнення коштів. Рішенням першої
інстанції відмовлено в задоволенні
позову з тих мотивів, що встановлено, що
доказів існування заборгованості у
позивача немає. При цьому предметом
розгляду була саме така сума боргу і
вимоги обґрунтовували невиконанням
саме договорів № 16 та № 35. Тобто є вже
висновки суду щодо відсудності
підтвердження існування вказаної
заборгованості та підстав для
стягнення не лише з мотивів її
погашення та необґрунтованості суми,
але й з мотивів закінчення строків
позовної давності, які згідно положень
КАС України застосовуються не залежно
від волі осіб. На порушення вимог
закону щодо обов'язкового зупинення
провадження по справі до вирішення
іншої справи по суті, суд відмовив в
задоволені клопотання про зупинення
провадження по справі до вирішення
пов'язаної з нею справи щодо стягнення
заборгованості (справа № а~20/143
(22а-6764/07)), яка перебуває в провадження
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Таким чином,
рішення постановлено незаконно.

Під час обґрунтування відмови в
задоволенні позовних вимог суд вказує
на те, що орган ДПІ лише виконує
повідомлення Державного казначейства.
В той же час посилається на узгодження
суми зобов'язання. Жодних доказів
узгодження суми(окрім протилежного -
наявності судового спору щодо суми
боргу) відповідач по справі не надає. І
суд фактично визнає встановленими ті
обставини, які такими не є: узгодження
суми не проведено в жодному з порядків
передбачених чинним законодавством -
ні в судовому, ні в адміністративному.

Суд робить суперечливі висновки. З
одного боку, говорить про необхідність
узгодження суми боргу, а з іншого
обґрунтовуючи мотиви відмови, вказує,
що підстава для винесення першої
податкової вимоги не носить жодного
значення для винесення такої вимоги і,
отже, її відсутність не може лягати в
основу для скасування податкової
вимоги. Таким чином, на сьогоднішній
день підстав для нарахування
податкової заборгованості немає, а,
отже, не має підстав для видачі першої
податкової вимоги.

На підставі вище викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і постановити нове рішення,
яким адміністративний позов
задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
сільськогосподарський виробничий
кооператив «Вікно» є правонаступником
КСП «Птахофабрика Городенківська»,
заснований, відповідно, рішенням
установчих зборів засновників 13.02.2000
року шляхом реформування КСП
«Птахофабрика Городенківська», що
підтверджується установчим договором
про створення та діяльність
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Вікно» та статутом
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Вікно». 26.29.1997 року між КСП
«Птахофабрика Городенківська» та
управлінням Державного казначейства у
Городенківському районі
Івано-Франківської області, на
виконання постанови Кабінету
Міністрів України «Про фінансову
допомогу на проведення комплексу робіт
в осінньо-зимовий період 1997/1998 року»
від 11.09.1997 року за №1003 укладено договір
за № 16 про надання фінансової допомоги
на проведення комплексу робіт в
осінньо-зимовий період 1997/1998 роках,
згідно умов якого, управлінням
Державного казначейства у
Городенківському районі
Івано-Франківської області надано
державну фінансову допомогу в розмірі
9567 гривень, на умовах повного
повернення, що підтверджується
платіжними дорученнями: від 26.09.1997 року
на суму 4000 гривень, від 13.10.1997 року за
№980 на суму 1000 гривень, від 28.10.1997 року
за №1002 на суму 3567 гривень та від 07.11.1997
року за №1019 на суму 1000 гривень.
Відповідно пункту 1 вказаної постанови
КМУ за №1003 від 11.09.1997 року виділено на
фінансування заходів з підготовки до
роботи в осінньо-зимовий період 1997/98
року, забезпечення збирання та
збереження врожаю 1997 року, інші
невідкладні потреби Раді міністрів
Автономної Республіки Крим, обласним
державним адміністраціям цільовим
призначенням для
сільськогосподарських
товаровиробників 60 млн. гривень (на
умовах повернення їх до 1 жовтня 1998 р.)
за розподілом згідно з додатком.
Міністерство фінансів зобов'язано
профінансувати зазначені витрати за
рахунок резервного фонду Кабінету
Міністрів України через органи
Головного управління Державного
казначейства на підставі укладених з
ними угод.

Крім того 05.02.1999 року між КСП
«Птахофабрика Городенківська» та
управлінням Державного казначейства у
Городенківському районі
Івано-Франківської області, на
виконання постанови Кабінету
Міністрів України «Про забезпечення
сільськогосподарських
товаровиробників
матеріально-технічними та фінансовими
ресурсами в 1999 році» від 10.12.1953 року
за №1953 укладено договір за № 35 про
надання та повернення коштів,
виділених для фінансування
забезпечення підготовки техніки до
проведення весняно-польових робіт в 1999
році, згідно умов якого, управлінням
Державного казначейства у
Городенківському районі
Івано-Франківської області надано
державну фінансову допомогу в розмірі
1231 гривень, на умовах повного
повернення до 01.10.1999 року, що
підтверджується платіжним дорученням
за №31 від 24.02.1998 року на суму 713,58
гривень та за №32 від 24.02.1999 року на суму
517,86 гривень. Згідно постанови Кабінету
Міністрів України «Про забезпечення
сільськогосподарських
товаровиробників
матеріально-технічними та фінансовими
ресурсами в 1999 році» від 10.12.1998 року за
№1953, з метою своєчасного проведення
весняно-польових робіт, стабілізації
сільськогосподарського виробництва та
забезпечення продовольчої безпеки
держави Кабінет Міністрів України
постановив виділити у січні 1999 р.
Міністерству агропромислового
комплексу, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, обласним державним
адміністраціям на фінансування
заходів для підготовки
сільськогосподарської техніки до
весняно-польових робіт у 1999 році
цільовим призначенням
сільськогосподарським
товаровиробникам та агросервісним
підприємствам на закупівлю запасних
частин і ремонтних матеріалів та
оплату послуг ремонтних підприємств
кошти в сумі 50 млн. гривень за рахунок
резервного фонду Кабінету Міністрів
України на умовах повернення їх до 1
жовтня 1999 року. Міністерство фінансів
зобов'язано профінансувати зазначені
витрати через органи Державного
казначейства відповідно до укладених
угод, який і укладено між управлінням
Державного казначейства у
Городенківському районі
Івано-Франківської області та КСП
«Птахофабрика Городенківська».

У даній спірній ситуації з'ясовано, що
позивач, як правонаступник КСП
«Птахофабрика Городенківська» умов
згаданих договорів в повному обсязі не
виконав, фінансову допомогу, надану на
підставі зазначених постанов уряду, не
повернув. У відповідності до умов
пункту 5 договору за №16 від 26.29.1997 року
та пункту 5 договору за № 35 від 05.02.1999
року у разі несвоєчасного повернення
фінансової допомоги або нецільове її
використання тягне за собою
застосування санкцій передбачених
чинним законодавством. Управління
Державного казначейства у
Городенківському районі
Івано-Франківської області, за
невиконання позивачем умов договору
№16 від 26.29.1997 року - неповернення ним
фінансової допомоги в розмірі 7748,39
гривень, керуючись постановою Кабінету
Міністрів України від 11.09.1997 року за
№1003 нараховано пеню в розмірі 21203,53
гривень. За невиконання позивачем умов
договору за № 35 від 05.02.1999 року -
неповернення ним фінансової допомоги в
розмірі 1182 гривень, управління
Державного казначейства у
Городенківському районі
Івано-Франківської області, керуючись
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.12.1998 року за №1953, застосовано
фінансову санкцію у вигляді пені в
розмірі 2003,21 гривень. 25.08.2010 року
управління Державного казначейства у
Городенківському районі
Івано-Франківської області звернулося
до Державної податкової інспекції в
Городенківському районі
Івано-Франківської області з поданнями
№1 та №3 від 20.08.2010 року про стягнення
пені, нарахованої за прострочену
заборгованість та повернення основної
фінансової допомоги, на загальну суму
32051,31 гривень. Відповідач, на підставі
вказаних подань управління Державного
казначейства у Городенківському
районі Івано-Франківської області, на
підставі підпункту 6.2.1. пункту 6.2 статті
6 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», виставив позивачу першу
податкову вимогу за № 1/177 від 27.08.2010
року на суму неповернутої державної
фінансової допомоги в розмірі 8930,39
гривень та нарахованої пені в розмірі
23120,92 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог судом першої інстанції вірно
враховано, що згідно пункту 12 Розділу VII
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» зупинено дію абзацу другого
преамбули Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетними та
державними цільовими фондами», якою
передбачено регулювання погашення та
обслуговування кредитів, наданих за
рахунок бюджетних коштів або позик,
залучених державою чи під державні
гарантії, інших зобов'язань, що
випливають з угод, укладених
державними органами та/або від імені
держави, які регулюються нормами
цивільного законодавства та іншими
законами з питань державного боргу та
його обслуговування. Відповідно статті
21 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» у 2010 році органи
державної податкової служби України
визначені органами стягнення
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою за
кредитами, залученими державою або під
державні гарантії, бюджетними
позичками та фінансовою допомогою,
наданою на поворотній основі, а також
заборгованості з відсотків за
користування позиками, наданими за
рахунок коштів, залучених державою, та
з плати за надання гарантій та позик,
отриманих за рахунок коштів, залучених
державою та/або під державні гарантії.
При цьому така заборгованість
вважається податковим боргом і
стягується відповідно до Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами». Тому суд першої інстанції
правильно вважав, що у 2010 році Закон
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» регулює питання стягнення
кредитів, наданих за рахунок бюджетних
коштів або позик, залучених державою чи
під державні гарантії, інших
зобов'язань, що випливають з угод,
укладених державними органами та/або
від імені держави, які регулюються
нормами цивільного законодавства та
іншими законами з питань державного
боргу та його обслуговування, а органи
державної податкової служби України
визначені органами стягнення
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою.

Відповідно пункту 1.12 статті 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» контролюючий орган -
державний орган, який у межах своєї
компетенції, визначеної
законодавством, здійснює контроль за
своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування податків і зборів
(обов'язкових платежів) та погашенням
податкових зобов'язань чи податкового
боргу. Згідно статті 112 Бюджетного
кодексу України Державне казначейство
України здійснює бухгалтерський облік
всіх надходжень та витрат Державного
бюджету України,

З метою забезпечення впровадження
статті 6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетними та
державними фондами» наказом Держаної
податкової адміністрації України за
№266 від 03.07.2001 року затверджено Порядок
направлення органами державної
податкової служби України податкових
вимог платникам податків. У
відповідності Загальних положень
цього порядку цей Порядок розроблено
відповідно до Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетними
цільовими фондами». Відповідно до
цього Порядку органи державної
податкової служби України направляють
платникам податків податкові вимоги.
Згідно підпункту 3.2. пункту 3 Порядку
податкові вимоги формуються за
несплаченими платником податків в
установлені строки сумами податкових
зобов'язань, узгоджених іншими
контролюючими органами. Відповідно
підпункту 4.1. пункту 4 Порядку податкові
вимоги формуються на підставі подання
іншого контролюючого органу про
здійснення заходів з погашення
податкового боргу, а також розрахунку
його розміру, які надсилаються таким
контролюючим органом до відповідного
податкового органу.

Крім того судом правильно враховано, що
відповідно частини 4 статті 17
Бюджетного кодексу України у разі
невиконання юридичними особами своїх
зобов'язань щодо погашення та
обслуговування наданих на умовах
повернення кредитів, залучених
державою або під державні гарантії,
інших гарантованих державою
зобов'язань, та стягнення
заборгованості перед Державним
бюджетом України з наданих
підприємствам і організаціям позичок
із державного бюджету, позичок, наданих
за рахунок коштів, залучених державою
або під державні гарантії, плати за
користування цими позичками органи
стягнення застосовують механізм
стягнення цієї заборгованості у
порядку, передбаченому законом для
стягнення не внесених у строк податків
і неподаткових платежів, включаючи
погашення такої заборгованості за
рахунок майна боржників. Відповідно
підпункту 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» якщо контролюючий орган, що
провів процедуру узгодження суми
податкового зобов'язання з платником
податків, не є податковим органом,
такий контролюючий орган надсилає
відповідному податковому органу
подання про здійснення заходів з
погашення податкового боргу платника
податків, а також розрахунок його
розміру, на підставі якого податковий
орган надсилає податкові вимоги. Отже
відповідач підпунктом 6.2.1. пункту 6.2
статті 6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» уповноважений
виставляти вимогу про стягнення
податкового боргу на підставі подання
контролюючого органу та розрахунку
його розміру.

Посилання позивача на неправомірність
виставлення першої податкової вимоги у
зв'язку з не набранням законної сили
рішення за позовом Державної
податкової інспекції в
Городенківському районі
Івано-Франківської області до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Вікно» про стягнення на
користь держави заборгованості в
розмірі 37344,26 гривень, суд першої
інстанції правильно вважав
безпідставними, бо предметом розгляду
в даній адміністративній справі є
правомірність винесення державною
податковою інспекцією в
Городенківському районі
Івано-Франківської області першої
податкової вимоги за №1/177 від 27.08.2010
року, з якою не погоджується позивач.

Враховуючи вище викладене, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про правомірність
виставлення Державною податковою
інспекцією в Городенківському районі
Івано-Франківської області першої
податкової вимоги за № 1/177 від 27.08.2010
року виставленій
сільськогосподарському виробничому
кооперативу "Вікно", а позовні вимоги
такими, що не підлягають до
задоволення.

На підставі викладеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова
відповідаєномрам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Вікно» - залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2010 року по справі № 2а-3230/10/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Р.Й. Коваль