Справа № 804/14229/13-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 рокусправа № 804/14229/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Нікопольський Південнотрубний завод»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року у справі №804/14229/13-а за
позовом управління Пенсійного фонду
України в м.Нікополі та Нікопольському
районі Дніпропетровської області до
публічного акціонерного товариства
«Нікопольський Південнотрубний завод»
про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и В :

Управління Пенсійного фонду України в
м.Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області звернулося
до суду з позовом про стягнення з
публічного акціонерного товариства
«Нікопольський Південнотрубний
завод»» суму витрат на виплату і
доставку пенсій призначених на
пільгових умовах за списком № 1 та за
списком № 2 в розмірі 1289114, 53 грн. В
обґрунтуванні заявлених вимог, позивач
посилається на те, що ПАТ
«Нікопольський Південнотрубний завод»
в порушення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не перераховувало
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, у
зв'язку з чим має заборгованість зі
сплати фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій призначених на
пільгових умовах (список №1, №2).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволено. Постанова суду мотивована
обов'язком підприємства
відшкодовувати Фонду фактичні витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, публічне акціонерне
товариство «Нікопольський
Південнотрубний завод» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неповне з'ясування обставин справи,
просило скасувати рішення суду першої
інстанції та закрити провадження у
справі. Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що позивачем не надано суду
доказів фактично понесених витрат по
виплаті та доставці пенсій,
призначених на пільгових умовах. При
цьому, заявник апеляційної скарги
вказує на те, що сам по собі розрахунок
витрат не є належним доказом понесення
УПФУ таких витрат.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконання вимог Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р.
за № 64/8663, Управлінням Пенсійного фонду
України в м.Нікополі та Нікопольському
районі направлялися відповідачу
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до п. «а-б-з» ст.
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (Списки №1, 2) на загальну
суму 1289114, 53 грн. для відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій за рахунок підприємства.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами суд першої інстанції, з
посиланням на вимоги Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», правильно
вказав на обов'язок підприємства
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду фактичні витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

З огляду на доводи апеляційної скарги,
відповідач не заперечує свого
обов'язку щодо покриття понесених
Фондом витрат, в той же час вказує на те,
що позивачем не надано доказів
фактично понесених витрат, оскільки, на
думку відповідача, розрахунок
фактичних витрат не є таким доказом.
При цьому, з огляду на доводи
апеляційної скарги, відповідач не
заперечує факту отримання від ПФУ
розрахунку фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій.

Відповідно до п.6.4 Інструкції «Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженої постановою Правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003р.
№21-1, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16 січня 2004 року за
№64/8663, розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно із п. 6.5 Інструкції №21-1,
розрахунки складаються на підставі
відомостей відділів з призначення
пенсій органів Пенсійного фонду
України, які подаються згідно з
додатком 8 та додатком 8а до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
нової пенсії.

Відповідно до п.6.8 Інструкції №21-1,
підприємства щомісячно до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Отже, отримавши розрахунки Фонду, про
що не заперечував відповідач,
підприємство було зобов'язаного
сплатити такі суми у строки, які
визначено п.6.8. Інструкції. При цьому,
чинне законодавство не зобов'язує
органи ПФУ направляти платникам
будь-які інші докази на підтвердження
фактичних витрат, ніж розрахунок, який
складено у спосіб, передбачений
Інструкцією №21-1. Відповідач не надав
(не зазначив) жодних доказів, які б
свідчили про те, що суми пільгових
пенсій, стягнення витрат на виплату та
доставку яких є предметом спору у цій
справі, фактично не було виплачено
особам, які працювали на підприємстві
та яким було призначено пільгові
пенсії.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції в достатньому
обсязі з'ясовано обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
його скасування, в межах доводів
апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Нікопольський Південнотрубний завод»
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року у справі № 804/14229/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України

(Повний текст ухвали виготовлено 28.05.2014
р.).

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк