Справа № 807/757/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 р.
Справа № 876/7575/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23.04.2013р. по
справі за позовом Комунального
підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" до
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби
про визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

20.03.2013 року року позивач - Комунальне
підприємство "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства м.Ужгорода" (надалі - КП
"ВУВКГ м.Ужгорода") звернулось до суду
із позовом до відповідача -
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби
(надалі - Ужгородська МДПІ), якою
просить суд визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення Ужгородської МДПІ від 16 січня
2013 року за № (яким відповідача
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10%
в сумі 1903,71 грн.) та № (яким
відповідача зобов'язано сплатити штраф
у розмірі 10 % в сумі 6408,01 грн.).

Позовні вимоги мотивовано тим, що
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення прийняті відповідачем
всупереч норм чинного законодавства,
оскільки перевірка дотримання
граничних строків сплати збору за
спеціальне використання води від ЖКГ
та плати за користування надрами для
видобування корисних копалин
загальнодержавного значення (на основі
якої винесені оскаржувані податкові
повідомлення-рішення) проведена з
численними порушеннями вимог
податкового законодавства та прав
платника податків, та такі прийняті без
урахування всіх фактичних обставин та
не у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України, а
тому підлягають визнанню недійсними та
скасуванню.

Позивач вважає, що відповідач провівши
вказану перевірку порушив вимоги
чинного законодавства та права
платника податків, а тому оскаржувані
рішення підлягають визнанню
недійсними та скасуванню виходячи з
того, що п.75.1.1 ст.75 Податкового кодексу
України передбачено, що камеральною є
перевірка, яка проводиться у
приміщенні органу державної
податкової служби виключно на підставі
даних, зазначених у податкових
деклараціях (розрахунках) платника
податків. При перевірці податковий
орган використав дані, що не містяться
в податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків. Таким чином, дії
податкового органу суперечать вимогам
вищенаведеної ст.75 Податкового кодексу
України.

Крім того, позивач зазначає, що
податковий орган провівши саме
камеральну перевірку своєчасності
сплати збору за спеціальне
використання води та плати за
користування надрами для видобування
корисних копалин загальнодержавного
значення, а не документальну перевірку
порушив вимоги ст. 77-79 ПК України щодо
вручення під розписку або надіслання
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення копії наказу про
проведення документальної перевірки
та письмового повідомлення із
зазначенням дати початку (і місця)
проведення такої перевірки, чим грубо
були порушені права платника податку
щодо його ознайомлення, участі у
перевірці тощо, передбачені ст.77-79,86 ПК
України.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23.04.2013р. в
задоволенні позову Комунального
підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" до
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції встановив,
що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені на
підставі самостійно визначених
зобов'язань платником податків у
податковій декларації, відтак,
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідачем
прийняті у межах, спосіб та в порядку
передбаченому чинним законодавством.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив позивач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи, з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін, з
наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, проведеною Ужгородською МДПІ
камеральною перевіркою податкової
звітності КП "ВУВКГ м. Ужгорода" з
питань своєчасної сплати збору за
спеціальне використання води від
підприємств ЖКГ та плати за
користування надрами за період з 20.05.2012
р. по 25.12.2012 р., встановлено порушення
п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України
(надалі - ПК України), а саме: в порушення
Рішення Ужгородської МДПІ
Закарпатської області ДПС про
розстрочення податкового боргу №18 від
31.05.2012 року позивачем сплачено
узгоджену суму грошового зобов'язання
по "збору за спеціальне використання
води від підприємств ЖКГ" у сумі 64079,96
грн. та "плату за користування надрами
для видобування корисних копалин
загальнодержавного значення" у сумі
19037,12 грн. із запізненням від 43 до 219
календарних днів.

За результатами перевірки складено акт
від 26.12.2012 р. № 1694/15-01 (а.с. 8-9), на підставі
якого винесено податкові
повідомлення-рішення від 16.01.2013р. №№
(а.с.6), (а.с.7), якими на
підставі ст.126 ПК України застосовано
штрафні санкції у розмірі 1903,71 грн. та
6408,01 грн. відповідно.

КП "ВУВКГ м. Ужгорода" звернулось до
суду з позовом про оскарження
податкових повідомлень - рішень
Ужгородської МДПІ від 16.01.2013 року за
№№ , в частині порушення
вимог ст.ст. 75, 77-79, 86 ПК України та ч.2
ст.19 Конституції України.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як слідує із акту Ужгородської МДПІ від
26.12.2012 року за № 1694/15-01 (а.с.8-9),
камеральною перевіркою встановлено
порушення позивачем п.57.1 ст.57 ПК
України, а саме: в порушення Рішення
Ужгородської МДПІ Закарпатської
області ДПС про розстрочення
податкового боргу №18 від 31.05.2012 року
позивачем сплачено узгоджену суму
грошового зобов'язання по "збору за
спеціальне використання води від
підприємств ЖКГ" у сумі 64079,96 грн. та
"плату за користування надрами для
видобування корисних копалин
загальнодержавного значення" у сумі
19037,12 грн. із запізненням від 43 до 219
календарних днів.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
виходить з наступного.

Так, згідно п.1.1 ст. 1 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року №
2755 -VI (надалі - ПК України), ПК України
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу пп.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо
платник податків не сплачує узгоджену
суму грошового зобов'язання протягом
строків, визначених цим Кодексом, такий
платник податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Судом встановлено, що відповідачем
здійснено розрахунок штрафних санкцій
у розмірі 10 %, що відповідає вимогам
вищенаведеної статті та вимогам Листа
Державної податкової адміністрації
України від 21 червня 2011 року № 17197/7/15-0617
"Щодо оформлення Акта про результати
камеральної перевірки податкової
декларації, щодо окремих
загальнодержавних та місцевих
податків і зборів".

Також, в ході перевірки було
встановлено порушення п.57.1 ст.57 ПК
України, оскільки, позивачем сплачено
узгоджену суму податкового
зобов'язання по "збору за спеціальне
використання води від підприємств ЖКГ"
у сумі 64079,96 грн. та "плату за
користування надрами для видобування
корисних копалин загальнодержавного
значення" у сумі 19037,12 грн. із
запізненням від 43 до 219 календарних
днів.

На підставі Акту перевірки від 26.12.2012
року № 1694/15-01, відповідачем винесено
податкові повідомлення - рішення від
16.01.2013 року за №№ , , якими на
підставі ст.126 ПК України до позивача
застосовано штрафні санкції у розмірі
19037,12 грн. та 64079,96 грн. відповідно (а.с.6-7).

Як вбачається із Акту відповідачем
було проведено саме камеральну
перевірку по питанню дотримання
встановлених законодавством граничних
термінів сплати податків, зборів та
інших платежів з податку "збір за
спеціальне використання водовід
підприємств ЖКГ" та по "платі за
користування надрами для видобування
корисних копалин загальнодержавного
значення" з 20.05.2012 року по 25.12.2012 року на
підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п.75.1 ст. 75
ПК України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України
органи державної податкової служби
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

У відповідності до п.75.1.1 ст.75 ПК України
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні органу
державної податкової служби виключно
на підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Так, позивач зазначає, що при перевірці
відповідач не використовував дані про
сплату збору за спеціальне
використання води та платі за
користування надрами для видобування
корисних копалин загальнодержавного
значення, які містяться в податкових
деклараціях (розрахунках) платника.
Проте, дане твердження спростовується
Актом від 26.12.2012 року № 1694/15-01,
відповідно до якого, перевірка була
проведена відповідачем на підставі
поданої податкової звітності по збору
за спеціальне використання води та
платі за користування надрами для
видобування корисних копалин
загальнодержавного значення, а саме:
податкового розрахунку та податкової
декларації. Таким чином, під час
перевірки відповідач не
використовував банківські виписки та
платіжні доручення на перерахування
коштів.

Згідно до п. 76.1 ст. 76 ПК України
камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком.

Податковий орган перевіривши
достовірність заповнення декларацій, а
саме правильність відображення в таких
наведених даних, перевірив платника на
сплату зазначених сум до бюджету, та
встановив, що позивачем задекларовані
суми сплачені несвоєчасно.

Несвоєчасність сплати по платежах на
підставі самостійно задекларованих
сум, відображається та формується в
інформаційні базі даних органу
державної податкової служби, обробка
та використання інформації в якій
передбачена ст. 74 ПК України та яка є
необхідною для виконання інспекцією
покладених на нею функції та завдань,
що підтверджено ст. 71 ПК України.

Крім того, апелянт зазначає, що
відповідач повинен був проводити
документальну перевірку, а не
камеральну, оскільки відповідно до
п.75.1.2 ст.75 ПК України документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що з аналізу п. 75.1.2 ст. 75 ПК
України слідує, що документальна
перевірка стосується більше перевірки
бухгалтерського та податкового обліку,
контролю за дотриманням вимог
податкового та валютного
законодавства з використанням
первинних документів, за результатами
якої у випадку виявлення порушення,
податковим органом донараховуються
суми грошового зобов'язання до сплати.

Слід зазначити, що під час проведення
камеральної перевірки 26.12.2012 року щодо
дотримання встановлених
законодавством граничних термінів
сплати узгодженого податкового
зобов'язання по збору за спеціальне
використання води та платі за
користування надрами для видобування
корисних копалин загальнодержавного
значення відповідачем була здійснена
перевірка достовірності заповнення
декларацій, які були самостійно подані
позивачем, а саме правильність
відображення даних, перевірка сплати
зазначених сум до бюджету. В результаті
вказаної перевірки відповідачем було
встановлено, що позивач самостійно
задекларовані суми сплатив
несвоєчасно.

Так, в ході камеральної перевірки
відповідачем було визначено суми до
сплати відповідно та на підставі даних
зазначених у поданих позивачем
податкових деклараціях. Виявлення
недостовірності, неповноти
нарахування податку є предметом саме
документальної перевірки, а тому така
не має жодного відношення до даної
перевірки, таким чином
необгрунтованими є посилання апелянта,
про порушення під час перевірки вимог
щодо не включення даної перевірки до
плану-графіку проведення планових
документальних перевірок,
необхідності рішення (наказу)
керівника податкового органу.

У відповідності до п. 76.1 ст. 76 ПК України
камеральна перевірка проводиться
посадовими особами органу державної
податкової служби без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення. Згода платника податків на
перевірку та його присутність під час
проведення камеральної перевірки не
обов'язкова.

Як наслідок, колегія суддів поділяє
висновок суду першої інстанції про те,
що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені на
підставі самостійно визначених
зобов'язань платником податків у
податковій декларації, відтак,
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідачем
прийняті у межах, спосіб та в порядку
передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані
вимоги процесуального закону, оскільки
до спірних правовідносин вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке не
підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України , ст.ст. 195,
196, 198, ст.200, ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України,
суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" залишити
без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23.04.2013р. по
справі № 807/757/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 16.06.2014
року.