Справа № 819/431/14-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/431/14-a

28 травня 2014 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючого судді: Білоус І.О.

При секретарі судового засідання
Габрилецькій С. Є.

за участі позивача ОСОБА_1

представників:
відповідача-Чаповського Р. В. Тришак О.
Г.

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача -Нацюк Н. Н.

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Бунько Н. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Тернопільської
районної державної
адміністраціїтретьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - ПАП
"Перемога", третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - віддділу
Держземагенства у Тернопільському
районі Тернопільської області про
визнання нечинними та скасування
розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Тернопільської районної державної
адміністрації про визнання нечинним та
скасування розпоряджень
Тернопільської районної державної
адміністрації від 2.03.2005 р. № 142, від
18.05.2005 р. № 264, від 30.12.2005 р. № 808.

До розгляду даної справи по суті
позивач уточнив позовні вимоги та
просив визнати нечинним та скасувати
розпорядження Тернопільської районної
державної адміністрації від 18.05.2005 р. №
264, від 30.12.2005 р. № 808.

Як на обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на то, що
розпорядження від 18.05.2005 р. № 264, яким
переведено землі колишнього колгоспу «
Перемога» загальною площею 55,61 га, які
не підлягають паюванню, в землі запасу
Довжанської сільської ради, та
приписано вилучити у колишнього
колгоспу «Перемога» Державний акт на
право колективної власності на землю
серії ТР № 0071 від 26.07.1995 р. виданий на
підставі рішення загальних зборів
власників земельних часток (паїв)
колгоспу «Перемога» від 07.11.2004 р. -
скасовано рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 20.02.2008 р. по
справі № 2-123. На його думку, про видання
даного розпорядження поза межами
наданих законом повноважень свідчить
також наявність в ньому п. 2 щодо
вилучення у колишнього колгоспу
«Перемога» державного акту на право
колективної власності.

Щодо розпорядження № 808 від 30.12.2005 р.
позивач вказує на порушення вимог
глави 28 Земельного кодексу України та
Порядку консервації земель, оскільки
консервація земель, визначених як
малопродуктивні, фактично не
проводилась і не могла проводитись,
оскільки клопотання про її проведення
не подавались ані представником ПАП
«Перемога», ані співвласниками
земельних паїв.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав. Звернув також увагу
на то, що рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 20.02.2008 р. по
справі 2-132 встановлено, що при
затвердженні акту польового
обстеження угідь з деградованими та
малопродуктивними ґрунтами на предмет
їх фактичного використання по
Довжанській сільській раді у складі
комісії не було особи, уповноваженої
співвласниками земель колективної
власності колишнього колгоспу
«Перемога» проводити такі обстеження.
Просив суд позов задовільнити у
повному обсязі.

Відповідач заявлений адміністративний
позов не визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову. Вважає
оскаржені розпорядження виданими
відповідно до вимог чинного земельного
законодавства та зазначив, що підстави
для їх скасування відсутні.

В письмових запереченнях вказує
на то, що оспорені розпорядження вже
були предметом судового розгляду по
адміністративній справі № 2а-1255/09/1970 за
позовом ОСОБА_6 до Тернопільської
райдержадміністрації про визнання
нечинними та скасування розпоряджень
та зобов»язання відповідача дати
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою незаконно вилучених із
пайового фонду бувшого колгоспу
«Перемога» с. Довжанка
Тернопільського району
сільськогосподарських угідь.
Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01.06.2009 р,
відмовлено у задоволенні позовних
вимог, судами апеляційної та
касаційної інстанцій вказане рішення
залишено в силі.

В судовому засіданні посилаючись на
вищевикладене просив у задоволенні
позову відмовити у повному обсязі.
Також наголосив, що не вбачає наявності
поважних причин пропуску строку
звернення позивачем до суду із даним
позовом.

До початку розгляду справи по-суті за
результатами розгляду поданого
клопотання до участі у даній справі
було залучено у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача ПАП
«Перемога».

Свою позицію щодо заявленого ОСОБА_1
позову представником ПАП «Перемога»
викладено у письмовій заяві.

Вважає позов підставним та
обґрунтованим, розпорядження такими,
що підлягають до скасування. В судовому
засіданні представник звернула увагу
суду на то, що колгосп «Перемога» на
підставі рішення загальних зборів від
13.03.1997 року реорганізовано у спілку
власників земельних паїв с. Довжанка,
що діє на підставі статуту,
зареєстрованого 24.03.1997 р. № 044/130. Спілка
реорганізована у ПАП «Перемога».
Обставини щодо наявності
правонаступництва між вказаними
суб»єктами господарювання були
предметом дослідження при розгляді
Тернопільським міськрайонним судом
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_7 до Державної інспекції
сільського господарства в
Тернопільській області, третя особа -
Довжанська сільська рада
Тернопільського району та встановлені
рішенням по даній справі від 29.01.2014 р.

Крім того погоджується із позивачем у
тому, що вилучення із колективної
власності колгоспу «Перемога»,
правонаступником якого є спілка
власників земельних паїв та ПАП
«Перемога» земель
несільськогосподарського призначення
площею 55,61 га, не містить жодної із
підстав щодо вилучення земель,
передбачених Земельним кодексом
України, та порушує права власників
земельних паїв, оскільки розмір
земельного паю після вилучення
відповідних земель зменшився.
Зазначила, що чинність Державного акту
на право колективної власності
встановлена при розгляді справи №
307/19462/13-ц, а рішення загальних зборів
власників земельних часток (паїв)
колгоспу «Перемога» від 07.11.2004 р.
визнано нечинним і скасовано рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
від 20.02.2008 р. по справі № 2-123. Щодо
другого рішення погодилась із
доводами, викладеними позивачем щодо
порушення вимог ЗК України та Порядку
консервації земель. Просила позов
задовольнити у повному обсязі.

Судом, до участі у даній справі було
залучено у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору було залучено Відділ
Держземагенства у Тернопільському
районі.

Представник третьої особи на стороні
відповідача без самостійних вимог на
предмет спору - Відділу
Держземагенства у Тернопільському
районі - проти позову заперечувала.
Вважає, що оспорені розпорядження
видані на підставі у межах та у спосіб,
що передбачені Законами та
Конституцією України. Підкреслила, що
консервація вилучених земель
відповідно до розпорядженя № 808 не
проводилась, причини цього невідомі.
Державний акт на право колективної
власності не вилучався. Зазначила, що
наразі вилучені землі є землями
територіальної громади. Вважає, що
права позивача зокрема, а також інших
пайовиків колгоспу «Перемога»
оскарженими розпорядженнями не
порушуються.

При вирішенні питання щодо визнання
поважними причин пропуску звернення
позивача до суду за захистом його
порушеного права, суд, проаналізувавши
обставини справи, підтверджені
відповідними письмовими доказами та
зміст норм процесуального права, які
врегульовують спірні правовідносини,
дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
( далі - КАС України) адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Ч. 3 ст. 99 КАС України встановлено, що для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду щодо оскарження рішення суб'єкта
владних повноважень, на підставі якого
ним може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів,
встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

З пояснень позивача вбачається, що про
існування оскаржених ним розпоряджень
він дізнався у січні 2014 р. від
директора ПАП «Перемога» ОСОБА_7. З
цього приводу звернувся до нього із
офіційним запитом щодо надання йому
копій вищезазначених розпоряджень та
рішень судів, що мають відношення до
предмету позову.

Як вбачається із матеріалів даної
адміністративної справи вказані
документи йому було надано із
офіційним листом 01.02.2014 р. за № 26.

При цьому відповідачем не надано
жодних належних та допустимих доказів
в обґрунтування своєї позиції щодо
відсутності поважних причин пропуску
звернення позивача до суду за захистом
його порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, та з огляду
на норми ч. 5 ст. 99 КАС України, суд
приходить до висновку що перебіг
строку звернення із даним
адміністративним позовом повинен
вираховуватись з цієї дати, а саме з
01.02.2013 р., тобто, з моменту, коли позивач
діязнався про існування оскаржених
розпоряджень та ознайомився із їх
змістом.

Із даним адміністративним позовом
Позивач звернувся 27.02.2014 р., про що
свідчить відбиток печатки
Тернопільського окружного
адміністративного суду із зазначенням
дати прийняття заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського суду з прав людини. Ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
передбачено, що суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
суду як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав
людини по справі «Іліан проти
Туреччини» зазначено, що правило
встановлення обмежень доступу до суду
у зв»язку з пропуском строку звернення
повинно застосовуватись з певною
гнучкістю і без надзвичайного
формалізму, воно не застосовується
автоматично і не має абсолютного
характеру, перевіряючи його виконання
слід звертати увагу на обставини
справи,

Зважаючи на викладені вище
обставини, підтверджені письмовими
доказами що містяться у матеріалах
даної адміністративної справи,
враховуючи правову позицію
Європейського суду з прав людини та з
огляду на вищенаведені норми КАС
України, суд приходить до висновку про
наявність поважних причин для пропуску
позивачем передбаченого ч. 5 ст. 99 КАС
України строку звернення із даним
адміністративним позовом.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти позову, заслухавши
пояснення позивача, представників
відповідача, третіх осіб, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
якими врегульовано спірні
правовідносини, при прийнятті рішення
виходить з наступних підстав та
мотивів.

01.12.1995 р. рішенням Довженківської
сільської ради за № 60 колективну
власність колгоспу «Перемога»
передано у 1367,5 га землі, у тому числі 18
га господарських дворів, що
підтверджується державним актом на
право колективної власності на землю
серії ТР № 0071 від 16.07.1996 г., виданим
Довжанською сільською радою.

Згідно проекту роздержавлення і
приватизації земель колгоспу
«Перемога» від 1996 р. у колективну
власність передані землі пл.. 1367,5 га, у
тому числі сільськогосподарські
угіддя 1315,0 га та землі загального
користування 52,5 га.

Рішенням загальних зборів колгоспу
«Перемога» від 13.03.1997 р. проведено
реорганізацію колгоспу «Перемога» в
спілку власників земельних паїв с.
Довжанка (далі - СПВ С. Довжанка).

Згідно протоколу № 1 зборів СПВ с.
Довжанка від 24.02.2000 р. прийнято рішення
про реформування СПВ с. Довжанка в
приватне агропромислове підприємство
«Перемога».

06.03.2000 р. проведено державну реєстрацію
приватного агропромислового
підприємства «Перемога» с. Довжанка (
далі - ПАП «Перемога»).

Відповідно до додатку № 1 до статуту
ПАП «Перемога» 31.05.2001 р. зареєстровано
зміни до статуту ПАП «Перемога»,
відповідно до якого ПАП «Перемога» є
правонаступником майнових прав та
зобов»язань СВП с. Довжанка.

Актом прийому передачи № 1 від 12.06.2001 р.
встановлено, що СВП с. Довжанка з
однієї сторони та ПАП «Перемога» з
іншої сторони передало, а ПАП
«Перемога» прийняло на баланс майно
пайового фонду. Перелік об»єктів
нерухомого майна СВП см. Довжанка
зазначений у довідці № 72 від 25.12.2013 р.
та витягу від 25.12.2013 р., виданих ПАП
«Перемога».

Статутом ПАП «Перемога», затвердженим
рішенням власників від 05.04.2012 р. та
зареєстрованим Тернопільською
районною державною адміністрацією
05.04.2012 р. встановлено, що ПАП «Перемога»
є правонаступником майнових прав та
зобов»язань СВП с. Довжанка.

Крім того, на виконання рішення
загальних зборів СВП с. Довжанка від
24.02.2000 р. «Щодо реорганізації СВП с.
Довжанка в ПАП « Перемога» усіх
працівників у кількості 183 чоловік з
СПВ с. Довжанка переведено до ПАП
«Перемога». Про це зроблено відповідні
відмітки у трудових книжках, що
підтверджуються довідкою за № 71 від
25.12.2013 р., виданою ПАП «Перемога» та
копіями трудових книжок.

Данні факти, а саме, перехід у порядку
правонаступництва прав і обов»язків
від колгоспу «Перемога» до СПВ с.
Довжанка та до ПАП «Перемога»
досліджені і встановлені у Постанові
Тернопільського міськрайонного суду
від 29.01.2014 р. по адміністративній
справі № 307/19461/13-а за позовом ОСОБА_7 до
Державної інспекції сільського
господарства в Тернопільській області,
третя особа - Довжанська сільська рада
Тернопільського району про поновлення
строку на оскарження та скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення від 07.10.2013 р., яка
набрала чинності, та, відтак,
відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС
України не підлягають доказуванню.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, зареєстрованого
у реєстрі за № 2-321 позивачу - ОСОБА_1
передано у порядку спадковості
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 4,85 га у межах згідно з планом,
яка розташована на території
Довжанської сільської ради
Тернопільського району
Тернопільської області, яка належала
ОСОБА_1 на підставі Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ № 816920, виданого
Тернопільською районною державною
адміністрацією Тернопільської області
30.01.2006 р. на підставі розпорядження
Тернопільської районної державної
адміністрації від 12.08.2005 р. № 440.

Рішенням сесії Довжанської сільської
ради № 154 від 29.12.2004 р. дано згоду на
переведення земель, що не підлягають
паюванню в землі запасу Довжанської
сільської ради, загальною площею 56,61 га.

Розпорядженням голови Тернопільської
райдержадміністрації № 142 від 02.03.2005 р.
затверджено акт польового обстеження
земельних масивів, яким встановлено
площа сільськогосподарських угідь, які
підлягають паюванню - 1242, 66 га в тому
числі: ріллі -1176,01 га, пасовищ 66,65 га та
затверджено по колишньому колгоспу
«Перемога» на території Довжанської
сільської ради розмір земельної частки
(паю) - 3, 28 умовних кадастровиї гектари,
в тому числі : ріллі - 3,10 га, пасовищ -018
га.

Розпорядженням голови Тернопільської
районної державної адміністрації № 264
від 18.05.2005 р. переведено землі
колишнього колгоспу «Перемога»
загальною площею 55,61 га, які не
підлягають паюванню в землі запасу
Довжанської сільської ради.

У преамбули вищезазначеного
розпорядження зазначено, що його
прийнято за результатами розгляду
клопотання Довжанської сільської ради
від 25.02.2005 р. № 16 «Про переведення
земель, які не підлягають паюванню»
колишнього колгоспу «Перемога»,
враховуючи рішення Довжанської
сільської ради від 29.12.04 р. № 154, та
виписку з протоколу загальних зборів
пайовиків від 07.11.2004 р.

Крім того, п. 2 цього розпорядження
приписано вилучити у колишнього
колгоспу «Перемога» Державний акт на
право колективної власності на землю
серії ТР № 0071 від 26.07.1995 р.,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право колективної
власності за № 29.

Судом встановлено, що предметом
розгляду Тернопільського
міськрайонного суду по справі № 2-123/2008
р. було рішення загальних зборів
власників земельних часток(паїв) від
07.11.2004 р. Рішенням по даній справі від
20.02.2008 р. встановлено, що питання про
затвердження акту польового
обстеження сільськогосподарських
угідь, що підлягають паюванню
колишнього КСП «Перемога» на території
Довжанської сільської ради не
розглядалось на зборах власників
земельних часток (паїв). Крім того не
встановлено підтвердження обрання
ОСОБА_8 уповноваженою особою від
власників земельних сертифікатів або
надання йому будь-яких інших
передбачених законом повноважень.
Тому, як зазначає суд є всі підстави
вважати, що польове обстеження
сільськогосподарських угідь, що
підлягають паюванню колишнього КСП
«Перемога» на території Довжанської
сільської ради проведене без участі
представника власників земельних
сертифікатів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили. Не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють не лише чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а й
обґрунтовано, добросовісно, розсудливо
та безсторонньо.

Перевіряючи на предмет
відповідності критеріям оцінки
рішення відповідача - суб»єкта владних
повноважень оскаржене позивачем
розпорядження голови Тернопільської
районної державної адміністрації № 264
від 18.05.2005 р., суд зазначає наступне.

Ч. 2 ст. 14 Конституції України
гарантує право власності на землю,
яке набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Відповідно до ч. 1, 2 , 4 ст. 41
Конституції України кожен має право,
зокрема, володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю; право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом; ніхто
не може бути протиправно
позбавлений права власності, право
приватної власності є непорушним.

Главою 22 Земельного кодексу
України ( далі - ЗК України) передбачені
підстави припинення прав на землю.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 140 ЗК України
підставами припинення права власності
на земельну ділянку є добровільна
відмова власника від права на земельну
ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України
при ліквідації сільськогосподарських
підприємств несільськогосподарські
угіддя, що перебували у їх власності,
розподіляються відповідно до
установчих документів цих підприємств
або за згодою власників земельних
часток (паїв). У разі недосягнення згоди
це питання вирішується в судовому
порядку.

Аналізуючи зазначені вище приписи
земельного законодавства, яким
врегульовано спірні правовідносини та
співставляючи їх зі встановленими
судом обставинами по даній справі,
враховуючи то, що питання про
затвердження акту польового
обстеження сільськогосподарських
угідь, що підлягають паюванню
колишнього КСП «Перемога» на території
Довжанської сільської ради - не
розглядалось на зборах власників
земельних часток (паїв) та рішенням від
07.11.2005 р. не затверджувалось, та з огляду
на то, що судом встановлено перехід у
порядку правонаступництва прав і
обов»язків від колгоспу «Перемога» до
СПВ с. Довжанка та до ПАП «Перемога» -
суд приходить до висновку про
відсутність згоди власників земельних
часток (паїв) у розумінні ч. 1 ст. 30 ЗК
України, та відповідно - протиправність
вилучення несільськогосподарських
угідь площею 55,61 га, та їх перевід, як
таких що не підлягають до паювання в
землі запасу Довжанської сільської
ради.

При цьому суд не бере до уваги
посилання представника відповідача на
Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01.6.2009 р. №
2а-1255/09/197, Львівського апеляційного
суду від 14.11.2011 р. по справі № 53741/09/04 та
Вищого адміністративного суду від
16.05.2013 р. по цій же справі, як на підстави
відмови у задоволенні даного позову
зважаючи на то, що у рішенні
Львівського апеляційного суду від
14.11.2011 р. по справі № 53741/09/04 та Вищого
адміністративного суду від 16.05.2013 р. по
цій же справі обставини та докази щодо
правонаступництва КСП «Перемога» та
ПАП «Перемога» не були предметом
дослідження, натомість, на час розгляду
даного позову ОСОБА_1, такі обставини
з»ясовані та встановлені у Постанові
Тернопільського міськрайонного суду
від 29.01.2014 р. по адміністративній справі
№ 307/19461/13-а.

Крім того, суд звертає увагу на то, що,
як зазначає Конституційний суд у п. 5.5
рішення від 22.09.2005 р. № 1-17/2005,
відповідно до п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
форм державного акта на право
власності на земельну ділянку та
державного акта на право постійного
користування земельною ділянкою" від
2 квітня 2002 року N 449(449-2002-п), раніше
видані державні акти на право
приватної власності на землю,
державні акти на право власності на
землю та державні акти на право
постійного користування землею
залишаються чинними і підлягають
заміні в разі добровільного
звернення громадян або юридичних осіб.
Натомість п. 2 розпорядження голови
Тернопільської райдержадміністрації
приписано вилучити у колишнього
колгоспу «Перемога» Державний акт на
право колективної власності на землю
серії ТР № 0071 від 26.07.1995 р.,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право колективної
власності за № 29, що, з огляду на
встановлені в суді обставини, а саме
відсутність добровільного звернення,
суперечить приписам наведеного у
рішенні офіційного тлумачення
законодавства, яким врегульовано
спірні правовідносини.

Перевіряючи на відповідність
вищезазначеним критеріям,
встановленим ч. 3 ст. 2 КАС України
розпорядження відповідача від 30.12.2005 р.
№ 808 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що, підставою
прийняття даного розпорядження,
відповідно до даних, що містяться у
його преамбулі, став акт польового
обстеження угідь з деградованими і
малопродуктивними ґрунтами на предмет
їх фактичного використання з метою
освоєння проектних рішень,
передбачених технічною документацією
щодо вилучення з активного
сільськогосподарського використання
і консервації сільськогосподарських
угідь з деградованими ґрунтами на
території Довжанської сільської ради.

Як зазначалось вище, та встановлено
рішенням Тернопільського
міськрайонного суду по справі № 2-123/2008
р. - не встановлено підтвердження
обрання ОСОБА_8 уповноваженою особою
від власників земельних сертифікатів
або надання йому будь-яких інших
передбачених законом повноважень.
Тому, як зазначає суд, є всі підстави
вважати, що польове обстеження
сільськогосподарських угідь, що
підлягають паюванню колишнього КСП
«Перемога» на території Довжанської
сільської ради проведене без участі
представника власників земельних
сертифікатів. При розгляді даної
справи за позовом ОСОБА_1 відповідачем,
на виконання обов»язку передбаченого
ч. 2 ст. 71 КАС України суду не надано, а
судом, на виконання норм ч. 5 цієї ж
статті, не здобуто доказів обрання
ОСОБА_8 уповноваженою особою від
власників земельних сертифікатів або
надання йому будь-яких інших
передбачених законом повноважень.

Порядок консервації земель
встановлено главою 28 ЗК України.

Відповідно до ст. 172 ЗК України
консервації підлягають деградовані і
малопродуктивні землі, господарське
використання яких є екологічно
небезпечним та економічно
неефективним. Консервації підлягають
також техногенно забруднені земельні
ділянки, на яких неможливо одержати
екологічно чисту продукцію, а
перебування людей на цих земельних
ділянках є небезпечним для їх здоров'я.

Консервація земель здійснюється
шляхом припинення їх господарського
використання на визначений термін та
залуження або заліснення.

Консервація земель здійснюється за
рішеннями органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування на
підставі договорів з власниками
земельних ділянок.

Порядок консервації земель
встановлюється законодавством
України, а саме,

Порядоком консервації земель
затвердженим Наказом Держкомзему
України від 17.10.2002 р. № 175,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 14.02.2003 р. № 117/7438 ( далі - Порядок
№ 175).

Даний Порядок обов'язковий для
керівництва в роботі державними
органами виконавчої влади,
розповсюджується на власників землі,
землекористувачів, у тому числі
орендарів, і має рекомендаційний
характер для органів місцевого
самоврядування.

Згідно п. 4 вказаного Положення -
консервація земель здійснюється за
ініціативи власників землі,
землекористувачів, у тому числі
орендарів, а також за поданням місцевих
землевпорядних або природоохоронних
органів.

Ч. 5 цього положення встановлено, що
власник землі або землекористувач, у
тому числі орендар, подає заяву або
клопотання до відповідної державної
адміністрації (сільської, селищної,
міської ради) за місцезнаходженням
земельної ділянки, указуючи причини
необхідності проведення консервації
земель, які передбачені абзацом другим
пункту 2 цього Порядку.

Аналізуючи приписи
вищезазначеного порядку та
співставляючи їх із встановленими при
розгляді справи обставинами, зокрема
що стосуються правонаступництва від
колгоспу «Перемога» до СПВ с. Довжанка
та ПАП «Перемога», суд зазначає про
відсутність не тільки клопотання
власника землі або землекористувач до
відповідної державної адміністрації
(сільської, селищної, міської ради) за
місцезнаходженням земельної ділянки,
указуючи причини необхідності
проведення консервації земель, а й
відсутність уповноваженої особи від
власників земельних сертифікатів або
надання йому будь-яких інших
передбачених законом повноважень на
участь у польовому обстеженні
сільськогосподарських угідь, що
підлягають паюванню, що в подальшому
привело до неправомірного виключення з
паювання 55,61 га сільськогосподарських
угідь та зменшення земельного паю
кожного пайовика.

Суд також звертає увагу на порушення п.
8 Порядку № 175, у частині розробки
проекту консервації земель, оскільки,
як з»ясовано протягом судового
розгляду, незважаючи на тривалий час, а
саме майже 9 років з моменту видання
спірного розпорядження, не вчинено
жодних дій щодо проведення консервації
вилучених земель та навіть не
визначено їх меж в натурі, що ставить
під сумнів мету видання спірних
розпоряджень та свідчить про порушення
суб»єктом владних повноважень
принципу пропорційності, зокрема
дотримання балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілям, на
які спрямоване це рішення.

При цьому суд не приймає до уваги
посилання представника третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Відділу Держземагенства
у Тернопільському районі на
відсутність порушення вимог Порядку №
175, оскільки консервація вказаних
земель не проводилась, з огляду на те,
що мета вилучення цих земель
вбачається зі змісту тексту преамбули
розпорядження № 808 від 30.12.2005 р., що
відповідно і обумовлює застосування у
спірних правовідносинах вимог Глави 28
ЗК України та Порядку № 175.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи зазначені вище та на
встановлені судом і підтверджені
матеріалами даної адміністративної
справи порушення вимог земельного
законодавства при виданні спірних
розпоряджень, та з огляду на те, що
відповідачем, як суб»єктом владних
повноважень не доведено правомірності
оскаржених розпоряджень, суд приходить
до висновку про підставність та
обґрунтованість заявлених позивачем
позовних вимог та необхідність їх
задоволення та визнання протиправними
та скасування розпоряджень
Тернопільської РДА № 264 від 18.05.2005 р. та
№ 808 від 30.12.2005 р.

Керуючись ст. 2, 11, 86, 160-163 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати
розпорядження Тернопільської районної
державної адміністрації № 264 від 18.05.2005
р. " Про переведення земель, які не
підлягають паюванню колишнього
колгогспу "Перемога" до земель запасу
на теріторії довжанської сільської
ради".

3. Визнати протиправними та скасувати
розпорядження Тернопільської районної
державної адміністрації № 808 від 18.05.2005
р. " Про затвердження акту польового
обстеженння угідь з деградованими та
малопродуктивними грунтами на предмет
їх фактичного використання по
Довжанській сільській раді"

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги на постанову суду
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлено 02.06.2014 р.

Суддя
Білоус І.О.

копія вірна

Суддя
Білоус І.О.