Справа № 2а-376/2010
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
Справа №
9104/36630/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Сеника Р.П., Клюби В.В.,

за участі секретаря судового
засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника
ОСОБА_1

відповідача по справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Воловецького
районного суду Закарпатської області
від 22 грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Жденіївської селищної ради
Воловецького району Закарпатської
області, треті особи - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Скарбниця
- ЛТД» про визнання рішення недійсним, -

В С Т А Н О
В И В:

У липні місяці 2010 року позивач
звернувся до суду з вказаним вище
позовом і просив визнати протиправним
та скасувати рішення Жденіївської
селищної ради від 21.11.2005 року про
передачу в оренду земельної ділянки в
урочищі «Тирсоватий» ТзОВ «Скарбниця -
ЛТД»; визнати протиправним та
скасувати частково рішення
Жденіївської селищної ради від 18.10.2006
року в частині продажу земельної
ділянки в урочищі «Тирсоватий» ТзОВ
«Скарбниця-ЛТД»; зобов'язати
Жденіївську селищну раду видати
рішення про передачу позивачу ОСОБА_2 у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,10 га, яка розташована в урочищі
«Тирсоватий».

У запереченні на позов Селищний голова
зазначає, що в земельно-кадастровій
книзі обліку земельних ділянок
Жденіївської селищної ради здійснено
запис, що ОСОБА_2 виділено земельну
ділянку площею 0,10 га в урочищі «Лазок»
селища Жденієво, для ведення
селянського господарства; рішенням 13
сесії Жденіївської селищної ради від 10
червня 1993 року ОСОБА_2 виділено
земельну ділянку площею 0,07 га в урочищі
«Шкілка» («Тирсоватий») в тимчасове
користування, тобто твердження
позивача про виділення йому земельної
ділянки площею 0,10 га в урочищі
«Тирсоватий» селища Жденієво не є
правдивими.

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 22
грудня 2010 року в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Жденіївської селищної ради
Воловецького району Закарпатської
області відмовлено. Суд першої
інстанції, зокрема, вказав, що рішенням
Жденіївської селищної ради від 21
червня 1991 року ОСОБА_2 виділено
земельну ділянку площею 0,10 га. У
рішенні не вказано її місцезнаходження
та цільове призначення. Згідно рішення
Жденіївської селищної ради від 10
червня 1993 року позивачу ОСОБА_2
передано у тимчасове користування
земельну ділянку площею 0,07 га в урочищі
«Шкілка» («Тирсоватий»).

Рішення суду першої інстанції
оскаржено в апеляційному порядку
представником позивача, який звертає
увагу апеляційного суду на те, що без
його (позивача) відома спірна земельна
ділянка знаходиться у власності ТзОВ
«Скарбниця-ЛТД» згідно договору
купівлі-продажу від 20.10.2006 року,
укладеного на підставі рішення шостої
сесії п'ятого скликання Жденіївської
селищної ради від 19 жовтня 2006 року.
Апелянт регулярно сплачує земельний
податок, три роки звертався до
Жденіївської селищної ради з приводу
приватизації спірної земельної
ділянки. Апелянт вважає рішення суду
незаконним і просить його скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову залишити без
змін. При цьому колегія суддів виходить
з наступних міркувань.

Право користування землею є похідним
від права власності на землю. При
передачі земельної ділянки у
користування відбувається перехід
частини правомочностей власника
ділянки до землекористувача. Право
користування може бути постійним (без
заздалегідь встановленого строку) і
тимчасовим (строкове). Земельний кодекс
України передбачає право постійного
користування земельною ділянкою і
право оренди земельної ділянки як
заснованого на договорі платного
строкового користування. Відповідно до
ст.92 ЗК України право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння і користування
земельною ділянкою, що перебуває у
державній та комунальній власності,
без встановленого строку. Право
постійного користування земельною
ділянкою із земель державної та
комунальної власності набувають лише
підприємства, установи та організації,
що належать до державної або
комунальної власності. Попередній
Земельний Кодекс України (в редакції
від 13 березня 1992 року) передбачав і
право тимчасового користування
земельною ділянкою. І хоч діючий
Земельний кодекс України не передбачає
такої правової форми
землекористування, багато громадян та
юридичних осіб, до закінчення
передбаченого строку тимчасового
користування землею, продовжують
використовувати земельні ділянки в
цьому титулі.

Згідно ч.1 п. «а» ст.19 Земельного
кодексу України землі України за
основним цільовим призначенням
поділяються на такі категорії:зокрема,
і землі сільськогосподарського
призначення. На підставі ст.20 ЗК
України віднесення земель до тієї чи
іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земель провадиться
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історичного і культурного призначення.

У відповідності до ст.21 ЗК України
порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою, зокрема, для визнання
недійсними рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування про надання (передачу)
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам.

Рішенням 21 сесії 4-го скликання
Жденіївської селищної ради
Закарпатської області від 21 листопада
2005 року передано в короткострокову
оренду терміном на чотири роки
товариству з обмеженою
відповідальністю «Скарбниця-ЛТД»
земельну ділянку площею 0,7477 га в смт.
Жденієво, урочище Тирсоватий для
будівництва готельного комплексу.

Рішенням п'ятої сесії п'ятого скликання
Жденіївської селищної ради від 11
вересня 2006 року надано товариству з
обмеженою відповідальністю «Скарбниця
-ЛТД» дозвіл на викуп у власність
земельної ділянки площею 0,8477 га в
смт.Жденієво, урочище «Тирсоватий» для
будівництва та обслуговування
готельного комплексу.

Наведене вище свідчить про різний
розмір земельної ділянки. Причини
розходжень у розмірах ділянки нічим не
мотивовані.

Згідно ст.126 ч.2 ЗК України в редакції
дійсній на той час, право оренди землі
оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону.

Разом з тим, колегія суддів
апеляційного суду погоджується з судом
першої інстанції в тому, що позивач
безпідставно посилається на рішення
Жденіївської селищної ради від 21
червня 1991 року. Згідно згаданого
рішення ОСОБА_2 надано 0,10 га землі без
визначення точного місця знаходження
земельної ділянки.

Матеріали справи не свідчать про
наявність спору про саме цю ділянку,
яка виділена була позивачу в 1991 році.

Натомість, у матеріалах справи є
Архівний витяг з посиланням на Рішення
Жденіївської селищної ради 13-ї сесії 21 -
го скликання від 10 червня 1993 року про
виділення ОСОБА_2 в урочищі «Шкілка» 0,07
га землі у тимчасове користування.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що позивач не довів ті
обставини, на яких ґрунтується його
позовна заява та апеляційна скарга.

Підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції колегія
суддів не вбачає.

Тому колегія суддів прийшла до
висновку, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити, оскільки
вважає апеляційні вимоги
неаргументованими.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Воловецького
районного суду Закарпатської області
від 22 грудня 2010 року в справі №2а-376/10 -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі, відповідно до
ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.П. Сеник

В.В. Клюба