Справа № 2а/902/10/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/800/10159/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Болехівського міського
суду Івано-Франківської області від 10
квітня 2012 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року

у справі № 2а/902/10/12

за позовом ОСОБА_4

до Козаківської сільської
ради Болехівської міської ради
Івано-Франківської області

третя особа - ОСОБА_5

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
Болехівського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Козаківської сільської ради
Болехівської міської ради
Івано-Франківської області про
визнання недійсним рішення
Козаківської сільської ради №84-28/2008
від 12.10.2008 року.

У позовних вимог позивач посилається
на те, що після смерті батьків він
успадкував житловий будинок в с.
Сукіль, Болехівської міської ради , за
яким було обліковано 0,06 га землі. В 2008
році він вирішив приватизувати
зазначену земельну ділянку, проте в
процесі підготовки документів на
приватизацію дізнався, що Козаківською
сільською радою без його відома
винесено рішення про вилучення з його
користування частини земельної
ділянки під спільний заїзд за заявою
ОСОБА_5.

Постановою Болехівського міського
суду Івано-Франківської області від 10
квітня 2012 року у справі № 2а/902/10/12,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2013 року у зазначеній справі,
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, якою,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
їх рішення й ухвалити нове, яким позов
задовольнити.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права
та наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Рішенням Козаківської сільської ради
від 04.07.1967 року № 14 ОСОБА_6 виділено
земельну ділянку площею 600 кв. м. під
забудову жилого будинку в с. Сукіль за
рахунок земель громадянина ОСОБА_6, а
рішенням Козаківської сільської ради
№ 15 від 11.08.1973 року, надано дозвіл на
будівництво житлового будинку ОСОБА_7
на земельній ділянці площею 700 кв. м.

Судами встановлено, що батьком
позивача ОСОБА_6 02.12.1993 року подано
заяву про надання йому у власність
земельної ділянки, розміром 0,045га для
обслуговування будинку в с. Сукіль по
вул. І. Франка, яку рішенням
Козаківської сільської ради народних
депутатів від 12 грудня 1993 року ОСОБА_4
передано у приватну власність.

Рішенням Козаківської сільсьської
ради № 84-28/08 від 12.10.2008 року «про спільне
користуванння заїздом по вул. І. Франка
в с. Сукіль», надано дозвіл на
користуванння зазначеним заїздом
ОСОБА_5 з ОСОБА_4 у зв"язку з тим, що вони
фактично користуються ним більше 35-ти
років, оскільки виділення і
влаштування кожному з них окремо
заїзду є неможливим.

Довідкою Козаківської сільсьської
ради № 177 від 16.02.2012 року підтверджено,
що спірна земельна ділянка на час
винесення рішення Болехівською
міськрадою у власності чи користуванні
не знаходилась, Вона належала до земель
загального користування
територіальної громади.

На час прийняття рішення Козаківською
сільською радою від 12.10.2008 року «про
спільне користування заїздом по вул. І.
Франка в с. Сукіль», право власності чи
право постійного користування спірною
земельною ділянкою не могло бути і не
було надано ОСОБА_4 чи ОСОБА_5, отже
доводи позивача про необхідність
скасування рішення Козаківської
сільської ради від 12.10.2008 року є
безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, лише 03.10.2008 року рішенням
Болехівського міського суду
Івано-Франківської області за ОСОБА_4
визнано право власності на спадкове
нерухоме майно в с.Сукіль Козаківської
сільради Болехівської міськради
Івано-Франківської області, без
зазначення площі земельної ділянки чи
її розміру, оскільки жодних посилань на
правовстановлюючі документи в
розпорядженні позивача не було.

Крім того, що ОСОБА_4 постійно проживає
в місті Львові, а спадкування
батьківського будинковолодіння
узаконював в судовому порядку лише в
кінці 2008 року, про що Болехівській
міській раді, на час прийняття рішення
12.10.2008 року, відомо не було. Тому позивач
не мав статусу суміжного
землекористувача на той час.

З схеми суміжних землекористувань
сторін попередніми інстанціями
вбачається, що межа спільного заїду
сторін проходить по фронтальній стіні
житлової будівлі ОСОБА_5, всупереч
вимогам санітарно-будіввельних норм
(СНіП України), за якими: захисна
відстань до фундаменту будівлі має
становити 2 м., що в свою чергу виключає
у можливість перебування чи надання
такої земельної ділянки в суміжне
землекористування.

Згідно статті 12 Земельного кодексу
України, до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст, належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Відповідно до статей 116,118,119,121,122,125,126,147
Земельного кодексу України,
передбачено підстави і порядок набуття
права власності і право постійного
користування земельними ділянками, а
таке право посвідчується виключно
Державними актами, яких у сторін на час
розгляду справи не було і немає в
даний час.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку
щодо необґрунтованості позовних вимог,
так як позивачем не доведено суду
належних та допустимих доказів, що йому
належить на праві власності або на
праві користування, чи в нього є
законний інтерес на отримання у
користування земельної ділянки,
наданої під спільний заїзд ОСОБА_5

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає,
що із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на наведене, оскаржувані
рішення судів попередніх інстанцій
підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Болехівського міського суду
Івано-Франківської області від 10
квітня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2013 року у справі № 2а/902/10/12 -
залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді