Справа № 807/627/13-а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Справа № 876/7626/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

представника позивача -
Майора І.В.,

представника відповідача -
Михайлова А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Міжгірському
районі Закарпатської області на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2013
року у справі за позовом Комунального
підприємства Міжгірської селищної
ради "Міжгірське виробниче управління
житлово-комунального господарства" до
Державної податкової інспекції у
Міжгірському районі Закарпатської
області (правонаступник - Державна
податкова інспекція у Міжгірському
районі Закарпатської області
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області) про визнання
протиправними дій та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

в с т а
н о в и в :

07 березня 2013 року позивач - КП
Міжгірської селищної ради «Міжгірське
виробниче управління житлово -
комунального господарства» звернулося
в суд з позовом до відповідача - ДПІ у
Міжгірському районі Закарпатської
області Державної податкової служби, в
якому просило визнати протиправними
дії відповідача щодо проведення
камеральної перевірки позивача та
скасувати податкові повідомлення-
рішення від 14 лютого 2013 року
№/379/10-15/16, №/317/10-15/13,
№/378/10-15/15, №/323/10-15/14.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2013
року позов задоволено. Визнано
протиправними дії ДПІ у Міжгірському
районі Закарпатської області ДПС щодо
проведення камеральної перевірки від 30
січня 2013 року. Визнано протиправними та
скасовано податкові повідомлення-
рішення від 14 лютого 2013 року
№/379/10-15/16, №/317/10-15/13,
№/378/10-15/15, №/323/10-15/14.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що не є порушенням п.п.75.1.1 п.75.1
ст.75 ПК України з боку органів ДПС
проведення камеральних перевірок,
якими встановлюються порушення
граничних термінів сплати самостійно
визначених грошових зобов'язань з ПДВ,
так як при таких перевірках
використовуються дані з податкової
звітності платників податків і не
використовуються дані з інших
документів. Щодо строків проведення
камеральної перевірки, то судом першої
інстанції не надано належної правової
оцінки тому факту, що в даному випадку
проведено камеральну перевірку
позивача з питань дотримання ним
строків сплати самостійно визначеного
грошового зобов'язання з ПДВ, а тому
приписи п.200.10 ст.200 ПК України, якими
врегулютовано порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодування з Державного
бюджету України та строки проведення
розрахунків не поширюються на спірні
правовідносини. Таким чином, ДПІ у
Міжгірському районі правомірно
проведено камеральну перевірку
позивача та визначено позивачу грошові
зобов'язання відповідно до податкових
повідомлень- рішень від 14 лютого 2013
року №/379/10-15/16, №/317/10-15/13,
№/378/10-15/15, №/323/10-15/14. Просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень- рішень, а в
частині вимог про визнання
протиправними дій ДПІ в Міжгірському
районі щодо проведення камеральної
перевірки позивача - закрити
провадження в справі.

Представник відповідача (апелянта) -
Михайлов А.А. у судовому засіданні
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, вважає висновки
суду першої інстанції неправильними та
необгрунтованими, просить скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Представник позивача - Майор І.В. у
судовому засіданні не погодився з
доводами апеляційної скарги і вважає,
що вони не спростовують висновків суду
першої інстанції, який ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково, а
оскаржувану постанову - скасувати з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
30 січня 2013 року ДПІ у Міжгірському
районі провела камеральну перевірку
податкової звітності КП Міжгірської
селищної ради «Міжгірське виробниче
управління житлово - комунального
господарства» з ПДВ за звітний
податковий період з серпня 2011 року по
жовтень 2012 року, якою встановлено
порушення позивачем граничних
термінів сплати самостійно визначених
грошових зобов'язань з ПДВ по
податкових деклараціях за вищевказані
податкові періоди.

За результатами перевірки складено Акт
№28/1630/03344473 від 30 січня 2013 року (а.с.8-9).

14 лютого 2013 року на підставі вказаного
акту ДПІ у Міжгірському районі
прийнято податкові повідомлення-
рішення: №/379/10-15/16, яким за
порушення на 488 календарних днів
граничних строків сплати ПДВ позивачу
визначено грошове зобов'язання зі
сплати штрафу в розмірі 20% у сумі 1404,68
грн. (а.с.18-19); №/317/10-15/13, яким за
порушення на 21 календарний день
граничних строків сплати ПДВ визначено
зобов'язання зі сплаті штрафу в розмірі
10% у сумі 1549,10 грн. (а.с.12-13);
№/378/10-15/15, яким за порушення на 418,
387, 357, 326, 295, 266, 235, 205, 174, 144, 113, 82
календарні дні граничних строків
сплати ПДВ визначено зобов'язання зі
сплати штрафу в розмірі 20% у сумі 43783,00
грн. (а.с.16-17); №/323/10-15/14, яким на
підставі ст.126 ПК України за затримку на
52 календарних днів визначено
зобов'язання зі сплати штрафу в розмірі
20% у сумі 2870,80 грн. (а.с.14-15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
нарахування штрафних санкцій
платникові податку за наслідками
проведення камеральної перевірки є
можливим лише у разі виявлення помилок
у звітності, поданій таким платником. В
іншому ж випадку підставою для
визначення штрафних санкцій щодо
сплати податків та зборів є дані саме
документальних перевірок. Таким чином,
дії ДПІ у Міжгірському районі
Закарпатської області ДПС щодо
проведення камеральної перевірки за
період серпень 2011 року по жовтень 2012
року, за результатами якої прийнято
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення, є незаконними, а оскаржувані
податкові повідомлення- рішення -
протиправними та підлягають
скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його помилковим, виходячи з
наступного.

Відповідно до пп.75.1.1 ст.75 ПК України
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні органу
державної податкової служби виключно
на підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Камеральна перевірка проводиться
посадовими особами органу державної
податкової служби без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення. Камеральній перевірці
підлягає вся податкова звітність
суцільним порядком (п. 76.1 ст. 76 ПК
України).

Під час перевірки з'ясовується питання
порушення терміну подання звітності,
правильність визначення об'єкта
оподаткування та нарахованого
грошового зобов'язання з ПДВ, а також
несвоєчасної сплати визначеного
платником податку грошового
зобов'язання.

Відповідно до п.200.10 ст.200 ПК України
камеральні перевірки податкової
звітності з ПДВ платників податку
проводяться протягом 30 календарних
днів, наступних за останнім днем
граничного строку подання звітної
податкової декларації до органу ДПС.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що зазначена норма
стосуються перевірки правомірності
визначення платником податків
задекларованої суми бюджетного
відшкодування і не поширюється на
випадки проведення податковим органом
камеральної перевірки з інших питань,
що пов'язані зі сплатою податку на
додану вартість, в тому числі з питань
дотримання правил сплати
(перерахування) узгоджених грошових
зобов'язань з цього виду податків.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що ПК України не визначає конкретних
строків проведення камеральної
перевірки податкової звітності (окрім
п.200.10 ст.200 ПК України, який не підлягає
застосуванню до спірних
правовідносин), колегія суддів
приходить до переконання, що
відповідна перевірка може бути
проведена в межах загальних строків
давності, передбачених ст.102 ПК України
для визначення контролюючим органом
суми грошових зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
у Міжгірському районі проведено
камеральну перевірку позивача з питань
дотримання строків сплати самостійно
визначених грошових зобов'язаннь з ПДВ
за період з серпня 2011 року по жовтень 2012
року, які фактично сплачені позивачем
лише 21 грудня 2012 року (а.с.8).

Таким чином, при проведенні вказаної
перевірки податковий орган діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені ПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що висновки суду першої
інстанції про відсутність у ДПІ у
Міжгірському районі права проводити
камеральну перевірку щодо
своєчасності сплати ПДВ, тобто про
протиправність вказаних дій
податкового органу, є помилковими.

Доводи апелянта в цій частині є
обґрунтованими та спростовують
відповідні висновки суду першої
інстанції. Разом з тим, підстав для
закриття провадження у справі в
частині визнання протиправними дій ДПІ
в Міжгірському районі щодо проведення
камеральної перевірки позивача немає,
оскільки колегією суддів встановлено
правомірність проведення таких дій.

Відповідно до вимог ст.57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст.126 ПК України передбачено
застосування санкцій за несвоєчасну
сплату згодженого податкового
зобов'язання, а саме: у випадку якщо
платник податків не сплачує узгоджену
суму грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Перевіркою встановлено, що КП
Міжгірської селищної ради «Міжгірське
виробниче управління житлово -
комунального господарства» порушено
вимоги п.57.1 ст.57 ПК України щодо
граничного строку сплати сум
самостійно визначених грошових
зобов'язань, відповідно до декларацій:
№ від 20 вересня 2011року (к-ть днів
затримки -448), № від 20 жовтня 2011
року (к-ть днів затримки -418), № від
17 листопада 2011 року (к-ть днів затримки -
387 днів), № від 20 грудня 2011 року
(к-ть днів затримки -357 днів), № від
20 січня 2012 року (к-ть днів затримки -326
днів), № від 19 лютого 2012 року (к-ть
днів затримки -295 днів), № від 20
березня 2012 року (к-ть днів затримки -266
днів), № від 20 квітня 2012 року (к-ть
днів затримки -235 днів), № від 21
травня 2012 року (к-ть днів затримки -205
днів), № від 19 червня 2012 року (к-ть
днів затримки -174 дні), № від 20
липня 2012 року (к-ть днів затримки -144
дні), №4 від 19 серпня 2012 року (к-ть
днів затримки -113 днів), № від 20
вересня 2012 року (к-ть днів затримки -82
дні), № від 21 жовтня 2012 року (к-ть
днів затримки -52 дні), № від 20
листопада 2012 року (к-ть днів затримки -21
день).

Колегія суддів звертає увагу на те, що
КП Міжгірської селищної ради
«Міжгірське виробниче управління
житлово - комунального господарства»
не заперечує проти порушення ним
граничних строків сплати грошових
зобов'язань з ПДВ у сумі 255933,40 грн., в
судовому засіданні під час
апеляційного розгляду справи
представник позивача підтвердив факт
порушення п.57.1 ст.57 ПК України щодо
граничного строку сплати сум
самостійно визначених грошових
зобов'язань, яке стало підставою для
прийняття рішення щодо накладення
штрафних санкцій, у зв'язку з невчасним
їх фінансуванням, оскільки вони є
бюджетною установою.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про
недоведеність ДПІ в Міжгірському
районі Закарпатської області факту
порушення КП Міжгірської селищної ради
«Міжгірське виробниче управління
житлово - комунального господарства»
вимог податкового законодавства,
оскільки такий підтверджено
дослідженими в судовому засіданні
належними та допустимими доказами, а
тому позовні вимоги про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 14
лютого 2013 року №/379/10-15/16,
№/317/10-15/13, №/378/10-15/15,
№/323/10-15/14 є безпідставними і в їх
задоволенні необхідно відмовити.
Доводи апелянта в цій частині є
обґрунтованими та спростовують
відповідні висновки суду першої
інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим в силу
вимог ст.202 КАС України постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198,
п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т
а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Міжгірському
районі Закарпатської області
задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2013
року у справі № 807/627/13-а скасувати та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П.Кушнерик

Повний текст постанови виготовлений 13
червня 2014 року.