Справа № 2а-3791/11/1370
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 р.
Справа № 876/6835/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Мостиському районі Львівської області
на ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2013
року про залишення позовної заяви без
розгляду у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Мостиському районі Львівської області
до Львівської митниці Державної митної
служби України третя особа ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

управління Пенсійного фонду України в
Мостиському районі Львівської області
30.03.2011 року звернулося в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Львівської митниці Державної митної
служби в якому просило стягнути з
Львівської митниці на користь
управління Пенсійного фонду України в
Мостиському районі Львівської області
заборгованості, що виникла внаслідок
переплати пенсії ОСОБА_1 за період з
01.02.2008 року по 31.01.2010 року в розмірі 11048
грн. 40 коп.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2013
року позовну заяву залишено без
розгляду, з підстав передбачених ст.ст.
99, 100 КАС України.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в Мостиському
районі Львівської області оскаржив
його в апеляційному порядку, вважає, що
ухвала винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Прикінцевими положеннями Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначено, що Закон України «Про
пенсійне забезпечення»
використовується в частині, що не
суперечить нормам Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Законом України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено
право органів, що призначають пенсії,
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також перевіряти
обгрунтованість їх видачі.

Відповідно до ст. 101 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за
достовірність даних, що зазначаються у
документах для призначення
(перерахунку) пенсій відповідальність
несуть підприємства, установи,
організації, що видають документи.

Окрім того, апелянт зазначає, що ним на
адресу Львівської митниці
неодноразово надсилалися листи про
повернення сум переплат пенсій на
рахунки Пенсійного фонду, зокрема:
18.01.2010 р. № 241/03-20, 12.02.2010 р. №682/03-20, 28.10.2010
р. № 5909/03-20. На запити у відповідях від
23.02.10 р. №23/13-2023 та від 02.12.10 р. №23/13-17989 з
Львівської митниці зазначалось про те,
що відсутня юридична особа (Західна
регіональна митниця), а це суперечить
листу, надісланому Львівською митницею
від 28.10.2009 №23/13-13845, в якому зазначено, що
Львівська митниця є правонаступником
Західної регіональної митниці в
частині видачі довідок про заробітну
плату для перерахунку пенсій державним
службовцям. А відповідно до п. 1 ст. 104
Цивільного кодексу України юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам
-правонаступникам.

Також апелянт вважає, що оскільки,
07.12.2010 року на адресу управління
надійшов лист від 02.12.2010 року №23/13-17989 з
Львівської митниці про те, що на даний
час відсутня юридична особа, з вини
якої була здійснена переплата пенсії,
то строк звернення до суду повинен
рахуватись з дати отримання листа,
тобто з 07.12.2010 року.

На підставі наведеного просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову ухвалу, якою
відкрити провадження у справі.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем згідно розпорядження № 122775
від 07.04.2008 року призначено ОСОБА_1
пенсію згідно довідки Західної
регіональної митниці № 23/13-241 від 02.04.2008
року.

Львівською митницею 23.10.2009 року видано
довідку №23/13-614, для перерахунку пенсії
ОСОБА_1, у якій зазначено менший розмір
заробітної плати.

На підставі вказаної довідки позивачем
13.01.2010 року прийнято розпорядження
№122775 про перерахунок пенсії ОСОБА_1,
відтак при отриманні 23.10.2009р. довідки
відповідача і прийнятті вказаного
розпорядження, позивач дізнався і не
міг не дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Постановляючи ухвалу суд першої
інстанції зазначив, що відповідно до ч.
2 ст. 99 КАС України (в редакції на час
отримання позивачем довідки
відповідача від 23.10.2009 р. №23/13-614 та
прийняття позивачем 13.01.2010 року
розпорядження) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлене інше обчислювався з дня
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Також суд першої інстанції зазначив, що
на час звернення позивача у березні 2011
року до суду, частиною 2 ст. 99 КАС
України визначалося, що для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод-та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня. коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Жодних належних та допустимих доказів
поважності причин пропуску строку
звернення до суду в межах
шестимісячного чи річного строку
звернення до суду з дня коли позивач
дізнався чи мав дізнатися про
порушення свого права позивачем не
надано.

Відповідно до ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відтак суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позивачем пропущено не
тільки шестимісячний строк звернення
до суду, встановлений на час подання
позову, а й річний, що діяв на момент
коли позивач дізнався чи мав дізнатися
про порушення свого права.

Однак колегія суддів з такими доводами
суду першої інстанції не погоджується,
оскільки, відповідно до наявної в
матеріалах справи копії листа
Львівської митниці (а.с. 66) від 02.02.2010
року № 23/13-17989, який надійшов на адресу
управління Пенсійного фонду України в
Мостиському районі 07.12.2010 року, про те
що на даний час відсутня юридична
особа, з вини якої була здійснена
переплата пенсії, а тому саме з дати
отримання вказаного листа
розпочинається перебіг строку до
адміністративного суду.

Колегія суддів зазначає, що вимоги
апелянта про відкриття провадження у
справі не підлягає задоволенню,
оскільки не відповідає повноваженням
суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції,
передбаченим ст. 199 КАС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що ухвалу суду першої
інстанції слід скасувати, бо така
прийнята з порушенням норм
процесуального права, а справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п.3 ч.1 ст. 199,
ст. 202, ст. 204, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Мостиському
районі Львівської області -
задовольнити частково, ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2013
року про залишення позовної заяви без
розгляду по справі № 2а-3791/11/1370
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Р.Й. Коваль

Повний текст ухвали виготовлений 30.05.2014
року