Справа № 2а-6532/10/2070
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/13697/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Вовчанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
30.06.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2011 по справі №2-а-6532/10/2070 за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Великобурлуцький
сироробний завод» до Вовчанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.06.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2011,
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Великобурлуцький сироробний завод»
до Вовчанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень задоволено.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення Вовчанської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Харківській області від
13.05.2010 №/0 та від 13.05.2010 №/0.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Вовчанська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Харківській області 03.03.2011 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 06.04.2011 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
30.06.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2011, прийняти нове рішення, яким у
задоволені позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті
5, підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що Вовчанською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Харківської області
проведено планову виїзну перевірку
Публічного акціонерного товариства
«Великобурлуцький сироробний завод» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2008 по 31.12.2009.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпункту 5.1.1 пункту 5.1,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та підпунктів 7.4.1, 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» внаслідок
неправомірного формування валових
витрат та податкового кредиту за
господарськими операціями з Приватним
підприємством «Агродом».

За результатами перевірки Вовчанською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Харківської області
складено акт від 22.04.2010 №488/23-05507436 та
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 13.05.2010
№/0, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 200178,00грн., в
тому числі 133452,00грн. - за основним
платежем, 66726,00грн. - штрафних санкцій,
та від 13.05.2010 №/0, яким позивачу
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі
976910,00грн., в тому числі 644277,00грн. - за
основним платежем, 332633,00грн. - штрафних
санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що видаткові та
товарно-транспортні накладні по
спірним господарським операціям
оформлені відповідно до вимог
законодавства, містять відомості про
відповідні господарські операції та
підтверджують факт їх проведення, факт
підписання податкових накладних
невстановленою особою є порушенням з
боку контрагента, а у зв'язку з тим, що
Приватне підприємство «Агродом»
перебувало в державному реєстрі та
було належним чином зареєстроване як
платник ПДВ, позивач мав всі законні
підстави для включення спірних
податкових накладних до складу
податкового кредиту.

Проте, суд касаційної інстанції з
такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій не погоджується,
вважає їх помилковими та передчасними
з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 зазначеного Закону до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 зазначеного Закону не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Отже, аналіз наведених приписів дає
підстави для висновку, що обов'язковою
умовою виникнення у платника права на
формування податкового кредиту, а
також на зменшення оподатковуваного
доходу на суму понесених витрат є
фактичне придбання товарів (робіт,
послуг) та наявність первинних
документів, оформлених у відповідності
з вимогами чинного законодавства.

Проте, слід наголосити, що наслідки в
податковому обліку платника створюють
лише реально вчинені господарські
операції, тобто такі, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають змісту, відображеному в
укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не
відбулася чи відбулася не за тим її
змістом, який відображений в укладених
платником податку договорах, то це є
підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку.

З'ясовуючи обставини реальності
вчинення господарської операції слід
ретельно перевіряти доводи податкових
органів про фактичне нездійснення
господарської операції, викладені в
актах перевірки або зафіксовані іншими
доказами.

Документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарської
операції, яка відображена в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції - умов
перевезення, зберігання товарів,
змісту послуг, що надаються, тощо.

Зокрема, факт відсутності здійснення
господарської операції може
підтверджуватись неможливістю
реального здійснення платником
податків зазначених операцій з
урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності в силу
недостатності фізичних, технічних та
технологічних можливостей певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, відсутність управлінського
або технічного персоналу, основних
фондів, виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів; облік
для цілей оподаткування тільки тих
господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для даного виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив того, що
господарські операції позивача з
контрагентом підтверджені належним
чином оформленими документами.

Разом з тим, ні судом першої інстанції,
ні судом апеляційної інстанції не
надано оцінки обставинам справи щодо
реальності вчинення спірних
господарських операцій, судами не
з'ясовано умов відповідних договорів
та специфіки кожної господарської
операції позивача з Приватним
підприємством «Агродом».

Окрім того, заперечуючи проти позову та
доводячи правомірність зменшення в
податковому обліку позивача сум
валових витрат та податкового кредиту,
відповідач посилався на матеріали
кримінальної справи, порушеної проти
директора Приватного підприємства
ОСОБА_1 за ознаками злочину,
передбаченого частиною третьою статті
212 Кримінального кодексу України

Разом з тим, судами вказаним обставинам
в порушення вимог статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
не було надано будь-якої оцінки та
залишено поза увагою.

Відповідно до частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий розгляд є порушення
норм процесуального права, які
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Оскільки встановлення нових обставин
вимагає дослідження доказів, що
знаходиться поза межами касаційного
розгляду справи, встановлених статтею
220 Кодексу адміністративного
судочинства України, справа підлягає
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції із скасуванням
ухвалених судових рішень судів
попередніх інстанцій як таких, що не
відповідають статті 159 цього Кодексу.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене, повно і
всебічно перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, вирішити чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Вовчанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30.06.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2011 по
справі №2-а-6532/10/2070 скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв