Справа № 2а-2951/10/2470
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
Справа №
25743/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника позивача Кальмук Н.А.,

представника відповідача Димуряка В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної інспекції з
енергозбереження (тепер - Державне
агентство з енергоефективності та
енергозбереження України) на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2010
року у справі за позовом Державної
інспекції з енергозбереження до
Кіцманського виробничого управління
житлово-комунального господарства про
стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Державна інспекція з енергозбереження
14.09.2010 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Кіцманського виробничого управління
житлово-комунального господарства, в
якому просила стягнути 131 142,40 грн.
підвищеної плати за нераціональне
використання паливно-енергетичних
ресурсів в дохід Державного бюджету
України.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2010
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Державна інспекція з
енергозбереження оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що в
судовому рішенні не наведено жодної
правової підстави чому слід вважає
постанову територіального управління
незаконною, а позов такий що не
підлягає задоволенню, які
нормативно-правові акти порушено
територіальним управлінням, на
підставі чого відмовлено в задоволені
позову Державної інспекції з
енергозбереження.

Таким чином, наявні всі законні
підстави для накладення підвищеної
плати за неефективне використання
паливно-енергетичних ресурсів на
Кіцманському ВУЖКГ.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить її задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
заперечив та просить залишити її без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності, на
основі наявних у справі доказів,
колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі комплексної перевірки
використання паливно-енергетичних
ресурсів відповідача, було винесено
акт від 26 квітня 2010 року №15-24/06 (а.с.9-11).
Згідно ч.7 розділу 1 цього акту
визначено факти нераціонального
(неефективного) використання ПЕР,
(перевитрати): холодної води в
кількості 87720 м.куб., тобто на 34%, що
дорівнює перевитратам електроенергії
в кількості 84,991 тис. кВт.год/рік.

Згідно з висновком цього акту (розділ 4
Результати перевірки), встановлено
перевитрати електроенергії внаслідок
перевищення нормативної величини
ІТНВПВ (нормативна величина ІТНВПВ - 30%,
фактична - 64%).

26.04.2010 року позивачем було винесено
припис (а.с.12). В частині спірного
питання п.4 відповідачу приписано -
закінчити будівництво другої нитки
водогону з метою усунення перевитрат
холодної води на 34% (нормативна
величина ІТНВПВ 30%, фактична 64%).

Державною інспекцією з
енергозбереження було винесено
постанову від 29.04.2010 року №15-24/02 про
застосування економічних санкцій в
сумі 131142,40 грн., що обраховується 84991,9
кВт.год/рік х 0,7715 грн. = 65571,20 грн. х 2.
(а.с.13-15).

21.05.2010 року відповідачем було оскаржено
постанову від 29.04.2010 року №15-24/02 до
Національного агентства України з
питань забезпечення ефективності
використання енергетичних ресурсів
(а.с.34).

06.07.2010 року листом заступника голови
національного агентства №598-04/12/2/3-10
відмовлено в скасуванні постанови, при
цьому зазначено, що законні підстави
для скасування постанови від 29.04.2010
року №15-24/02 - відсутні (а.с.35).

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач неправомірно застосував плату
в двократному розмірі за річний обсяг
перевитрат ПЕР за відсутності порушень
технологічної дисципліни.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Відповідно до п.1 та п.3 Положення,
Державна інспекція з енергозбереження
є урядовим органом державного
управління, що діє у складі НАЕР і йому
підпорядковується. Інспекція у межах
своєї компетенції бере участь у
реалізації державної політики та
здійснює державний контроль у сфері
енергозбереження.

Пунктом «е» статті 11 Закону України
«Про енергозбереження» передбачено, що
економічні заходи для забезпечення
енергозбереження передбачають:
введення плати за нераціональне
використання паливно-енергетичних
ресурсів у вигляді надбавок до діючих
цін та тарифів залежно від перевитрат
паливно-енергетичних ресурсів щодо
витрат, встановлених стандартами.

Відповідно до абз.3 ст.20 Закону України
«Про енергозбереження», порядок
установлення норм питомих витрат
палива та енергії визначається
Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.25 Закону України «Про
енергозбереження» завданням контролю
у сфері енергозбереження є
забезпечення додержання норм
законодавства про енергозбереження
всіма державними органами, юридичними
та фізичними особами.

Статтею 26 цього ж Закону визначено, що
державний контроль у сфері
енергозбереження здійснюється
Державною інспекцією з
енергозбереження згідно з порядком,
встановленим Кабінетом Міністрів
України.

Державному контролю підлягає
енергетичне господарство, що включає
всі підприємства і установи по
отриманню, переробці, перетворенню,
транспортуванню, зберіганню, обліку та
використанню паливно-енергетичних
ресурсів, розміщених на території
України, окремі споруди та інженерні
об'єкти інших підприємств і установ,
які використовуються для зазначених
цілей.

Відповідно до розділу II додатку до
Постанови кабінету Міністрів України
від 2 вересня 1993 p. №699 «Про заходи щодо
ефективного використання газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів в
народному господарстві», за
перевитрати газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів
внаслідок неефективного його
використання, виявлені органами
Державної інспекції з
енергозбереження, сплачується
підвищена плата.

Якщо перевитрати газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів
викликані недодержанням технологічної
дисципліни (незадовільний стан
устаткування, відсутність або
недотримання роботи устаткування за
режимними або технологічними картами,
відсутність теплоутилізаційного
устаткування, систем автоматики),
споживач сплачує за річний обсяг
перевитрат газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів у
двократному розмірі встановленої на
них ціни. Плата вноситься одразу після
обстеження підприємства Державною
інспекцією з енергозбереження.

Таким чином, законодавцем визначено
чіткий перелік порушень, які полягають
у недодержанні технологічної
дисципліни, та за які сплачується
річний обсяг перевитрат ПЕР в
двократному розмірі. До вказаних
порушень віднесено: (незадовільний
стан устаткування, відсутність або
недотримання роботи устаткування за
режимними або технологічними картами,
відсутність теплоутилізаційного
устаткування, систем автоматики).

Як видно з матеріалів справи, жодне із
зазначених вище порушень позивачем в
ході перевірки не виявлено і
зафіксовано не було. При цьому в акті
перевірки загальним фактом зазначено
нераціональне використання ПЕР
(перевитрати) в розмірі 34%, не
відобразивши в чому полягало
недодержання відповідачем
технологічної дисципліни.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає правильними висновки суду
першої інстанції, що позивач
неправомірно застосував плату в
двократному розмірі за річний обсяг
перевитрат ПЕР за відсутності порушень
технологічної дисципліни, а тому у
задоволенні позову відмовлено
правомірно.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
з енергозбереження залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2010 року у справі №2а-2951/10 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 17.06.2014
року.