Справа № 805/4402/14
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2014 р.
Справа №805/4402/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Михайлик А.С.

при секретарі судового засідання
Кугикліній І.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»

до Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення

за участю:

від позивача: Страшнова С.В. (дов. № 01/683
від 18 квітня 2014 року), Бачуріна О.О. (дов.
№ 589 від 4 квітня 2014 року)

від відповідача: Булига В.П. (дов. б/н від
5 березня 2014 року); Яковенко В.В. (дов. б/н
від 4 листопада 2013 року)

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду із позовом до
Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 24
березня 2014 року про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 443 244,00 грн., з яких за
основним платежем - 295 496,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 147
748,00 грн.

Згідно викладеного в позові підставою
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення стали висновки
відповідача про невідбуття
господарських операцій з придбання
позивачем продукції від ТОВ
«Донецьквуглезбагачення», що
викладені в акті документальної
позапланової невиїзної перевірки
№386/05-95-15/00176451 від 22 травня 2014 року.
Позивач зазначив, що наведені висновки
акту підтверджуються наданими ним до
перевірки первинними документами:
договором № 04/01/2 пр від 4 січня 2011 року
та специфікаціями до нього,
видатковими та податковими накладними.
Крім цього позивач зазначив на
протиправності посилань відповідача
на довідку Державної податкової
інспекції в Будьоннівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області «Про
результати проведення зустрічної
звірки ТОВ «Донецьквуглезбагачення»
із ТОВ «Триест-Дон»» від 21 жовтня 2013
року № 168/05-61-22-01/36887724 в обґрунтування
висновків про невідбуття
господарських операцій з придбання ним
в ТОВ «Донецьквуглезбагачення»
дизпалива та іншої продукції, оскільки
в зазначеній довідці взагалі не
йдеться про правовідносини щодо
постачання продукції від ТОВ
«Донецьквуглезбагачення» до позивача.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали викладене в
позові, просили суд задовольнити позов.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував. У наданих до суду
запереченнях у якості підстав незгоди
із позовом визначив правомірність
висновків акту перевірки про
невідбуття господарських операцій з
придбання позивачем продукції в ТОВ
«Донецьквуглезбагачення» та
прийнятого на підставі цього акту
податкового повідомлення-рішення №
від 24 березня 2014 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість.
Відповідач зазначив, що висновки акту
про невідбуття господарських операцій
ґрунтуються на: 1) інформації, що
викладена в довідці ДПІ в
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області «Про результати
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Донецьквуглезбагачення» з ТОВ
«Триест-Дон»» від 21 жовтня 2013 року №
168/05-61-22-01/36887724, 2) постанові Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 лютого 2014 року по справі №
805/17592/13-а, якою відмовлено ТОВ
«Донецьквуглезбагачення» в
задоволенні вимог до ДПІ в
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про включення в
довідку від 21 жовтня 2013 року №
168/05-61-22-01/36887724 інформації про
неможливість підтвердження відбуття
операцій з ТОВ
«Донецьквуглезбагачення»; 3)
непідтвердженням відбуття операцій з
придбання продукції в ТОВ
«Донецьквуглезбагачення» наданими до
перевірки документами.

В судовому засіданні представники
відповідача підтримали викладене в
запереченнях, просили суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»
(позивач) є юридичною особою,
обліковується в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців за кодом 00176451, як
платник податків перебуває на обліку в
Державній податковій інспекції у
Пролетарському районі м Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, яка є відповідачем у
справі.

В період з 12 по 18 лютого 2014 року
відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку з
питань виявлення фактів, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ
«Донецьквуглезбагачення» () за липень та серпень 2013 року. За
наслідком проведення перевірки 25
лютого 2014 року податковою інспекцією
складений акт № 1061/05-26-22-2/36431732 (т. 1 арк.
справи 12-43).

Згідно висновків акту в порушення
підпункту 14.1.19 пункту 14.1. статті 14,
пункту 185.1. статті 185, пункту 188.1 статті
188, пунктів 198.2., 198.3. та 198.6. статті 198
Податкового кодексу України
товариством з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»
безпідставно сформовано податковий
кредит за рахунок сум ПДВ по податковим
накладним, отриманим від ТОВ
«Донецьквуглезбагачення» за період з 1
липня 2013 року по 31 серпня 2013 року на
загальну суму ПДВ 295 496,38 грн., у зв'язку
із нереальністю здійснення
господарських операцій, що призвело до
заниження ПДВ, що підлягає сплаті в
бюджет на загальну суму 295 496,38 грн., у
т.ч. за липень 2013 року на 169 494,37 грн.,
серпень 2013 року - 126 002,01 грн.

Висновки про невідбуття господарських
операцій з придбання позивачем
товарно-матеріальних цінностей від
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Донецьквуглезбагачення» вмотивовані
відомостями про відсутність об'єктів
оподаткування податком на додану
вартість та податком на прибуток по
операціях з продажу товарів (послуг)
від ТОВ «Триест-Дон» до ТОВ
«Донецьквуглезбагачення», що
викладені в довідці про результати
проведення зустрічної звірки №
168/05-61-22-01/36887724 від 21 жовтня 2013 року,
отриманої від Державної податкової
інспекції в Будьоннівському районі м.
Донецька; ненаданням до перевірки
специфікацій до договору постачання №
04/01/02 від 4 січня 2011 року, що позбавило
можливості встановити порядок
транспортування придбаних на умовах
укладеного договору
товарно-матеріальних цінностей,
неможливість ідентифікувати товар,
який був транспортований на умовах
укладених позивачем договорів через
відсутність у наданих до перевірки
документів на транспортування
придбаних товарно-матеріальних
цінностей індивідуальних
характеристик товару, що постачався.

12 березня 2014 року, не погодившись із
висновками зазначеного акту позивач
надав до податкової інспекції
заперечення на акт перевірки, до яких
додав журнал виданих довіреностей,
сертифікати якості та специфікації до
договору № 04/01/2 пр від 4 січня 2011 року.

24 березня 2014 року відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
443 244,00 грн., у тому числі за
основним платежем 295 496,00 грн. та за
штрафними санкціями 147 748 грн. (т. 1 арк.
справи 80).

Правомірність формування позивачем
податкового кредиту липня та серпня 2013
року за наслідком відображення
господарських операцій з придбання
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«Донецьквуглезбагаченн» та
правомірність прийнятого податкового
повідомлення-рішення є спірними
обставинами у межах цієї справи.

Платники податку на додану вартість,
об'єкти, база та ставки оподаткування,
перелік неоподатковуваних та
звільнених від оподаткування операцій,
особливості оподаткування експортних
та імпортних операцій, поняття
податкової накладної, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначені розділом 5
Податкового кодексу України.

Згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно приписів пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(робіт, послуг) (п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України).

З аналізу наведених положень
Податкового кодексу України виходить,
що виникнення у платника податку на
додану вартість права на включення
податку до податкового кредиту
пов'язано із фактичним відбуттям
господарської операції з постачання
товарів (виконання робіт, надання
послуг), визначеної в первинних
документах, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі за текстом Закон №996-XIV).
Наслідки в податковому обліку
створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто такі, що
пов'язані із рухом активів, зміною
зобов'язань та власного капіталу
платника податків та відповідають
змісту укладених договорів.

Таким чином, в даному випадку
дослідженню підлягає реальність
вчинення (фактичне відбуття)
господарської операції, відповідність
вчиненої господарської операції
господарській меті, а також реальність
усіх даних, наведених у документах, що
надають право на формування
податкового кредиту.

Як зазначено в акті перевірки
відповідачем в ході її проведення
встановлено завищення позивачем
податкового кредиту по податку на
додану вартість на 295 496,38 грн., у т.ч. за
липень 2013 року на 169 494,37 грн., серпень 2013
ороку - на 126 002,01 грн., сформованого на
підставі податкових накладних № 14 від
12 серпня 2013 року , № 41 від 20 серпня 2013
року, № 69 від 31 серпня 2013 року, № 8 від 11
липня 2013 року, № 76 від 31 липня 2013 року, №
66 від 31 липня 2013 року, № 37 від 22 липня 2013
року, виписаних ТОВ
«Донецьквуглезбагачення». Втім з явних
в матеріалах справи декларацій з
податку на додану вартість та реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних за липень та серпень 2013 року
(т. 1 арк. справи 47-62, 69-75) встановлено, що
до складу податкового кредиту липня 2013
року позивачем включений податок на
додану вартість в сумі 128 007,37 грн. на
підставі податкових накладних
виписаних ТОВ
«Донецьквуглезбагачення» (ІПН 14)
від 22 липня 2013 року № 37 (ПДВ в сумі 51 278,10
грн.), від 31 липня 2013 року № 66 та 76 (ПДВ в
сумі 54 720,88 грн. та 22 008,39 грн.), до складу
податкового кредиту серпня 2013 року
включений податок на додану вартість в
сумі 175 593,17 грн. на підставі податкових
накладних виписаних ТОВ
«Донецьквуглезбагачення» (ІПН 14)
від 12 серпня 2013 року № 14 (ПДВ в сумі 44
846,43 грн.), від 20 серпня 2013 року № 41 (ПДВ в
сумі 39 350,59 грн.), від 31 липня 2013 року № 8
(ПДВ в сумі 41 487,00 грн.), від 31 серпня 2013
року № 69 та 53 (ПДВ в сумі 41 804,99 грн. та 8
104,16 грн.). Будь-які зауваження щодо
включення позивачем до складу
податкового кредиту серпня 2013 року ПДВ
в сумі 8 104,16 грн. на підставі податкової
накладної 53 від 31 серпня 2013 року в акті
перевірки відсутні.

Що стосується обставин виписки
податкових накладних, на підставі яких
відповідачем правомірність
заперечується формування податкового
кредиту, то, як зазначено в акті та
підтверджено наявними в матеріалах
справи документами наведені податкові
накладні виписані за фактом отримання
позивачем товарно-матеріальних
цінностей від ТОВ
«Донецьквуглепостачання» на підставі
умов договору № 04/01/2 пр від 4 січня 2011
року на постачання продукції (т. 1 арк.
справи 22-25).

За змістом викладеного в акті,
відповідачем заперечується
правомірність формування позивачем
податкового кредиту на підставі
перелічених вище податкових накладних,
оскільки, крім іншого, з наданих до
перевірки документів неможливо
встановити спосіб здійснення
позивачем транспортування придбаних
товарно-матеріальних цінностей, не
надано документів на підтвердження
оплати їх вартості, неможливо
ідентифікувати транспортований товар
на умовах договорів, укладених із ТОВ
«Макіївпромтранс», ТОВ «Лемтранс» із
тим, що був поставлений на умовах
договору, укладеного із ТОВ
«Донецьквуглезбагачення». Протягом
судового розгляду справи встановлено,
що надані позивачем до перевірки
договору із ТОВ «Макіївпромтранс», ТОВ
«Лемтранс» не стосуються
транспортування продукції, придбаної
позивачем в «Донецьквуглезбагачення»

Посилаючись на необґрунтованість
висновків відповідача про не
підтвердження реальності відбуття
господарських операцій з придбання
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«Донецьквуглезбагачення» позивач
надав: копію договору постачання
продукції № 04/01/2 пр від 4 січня 2011 року
(т.1 арк. справи 2-25), специфікації до
цього договору (арк. справи 26-29),
видаткові накладні (т.1 арк. справи 30-37),
витяг з журналу реєстрації
довіреностей (т. 1 арк. справи 38-39),
податкові накладні ( т.1 арк. справи 40-46),
товарно-транспортні накладні на
відпуск продуктів (т. 1 арк. справи 147-186),
прибуткові ордери (т. 1 арк. справи 187-250,
т. 2 арк. справи 1-125), документи щодо
використання придбаних
товарно-матеріальних цінностей (т. 2
арк. справи 126-249, т. 3 арк. справи 1-115).

З наданих позивачем документів
встановлено, що згідно умов договору №
04/01/2 пр від 4 січня 2011 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Донецьквуглезбагачення» , іменоване
продавець, зобов'язалося передати у
власність покупця (ТОВ «ЦЗФ
«Пролетарська»), а покупець - прийняти
та сплатити у відповідності до умов
цього договору продукцію.
Найменування, кількість, ціна, строки
оплати та постачання продукції
визначаються в специфікаціях. Згідно
пункту 2.1. договору поставка продукції
на адресу покупця чи за його
реквізитами здійснюється на умовах та
в строки, зазначені в специфікаціях до
договору. Пунктом 2.4. цього договору
визначено, що не пізніше 3 днів від дати
постачання продукції постачальник
надає покупцю оригінали рахунку,
податкової накладної та акту
приймання-передачі. Перелік продукції,
що мала бути поставленою на умовах
зазначеного договору визначена у
специфікаціях від 1 липня 2013 року № 62,
63, від 1 серпня 2013 року № 64, 65. Згідно
специфікацій № 62 від 1 липня 2013 року та
№ 64 від 1 серпня 2013 року визначено
постачання продукції (у т.ч. дизпаливо,
та кисень) на умовах СPT, умовами
специфікацій № 63 від 1 липня 2013 року та
№ 65 від 1 серпня 2013 року визначено
постачання продукції (у т.ч. дизпаливо
та кисень) на умовах EXW. За змістом
пункту 2.2. договору при тлумаченні
термінів цього договору мають силу
Міжнародні правіла тлучмачення
торгових термінів «Інкотермс» в
редакції 2000 року.

На підтвердження постачання продукції
позивачем надані видаткові накладні №
71106 від 11 липня 2013 року, 22 липня 2013 року,
№ 73118 від 31 липня 2013 року, № 73128 від 31
липня 2013 року, на підтвердження
постачання у серпні 2013 року позивачем
надані видаткові накладні № 81208 від 12
серпня 2013 року, № 82004 від 20 серпня 2013
року, № 83121 від 31 серпня 2013 року (т.1 арк.
справи 30-37).

За дослідженням відомостей видаткової
накладної № 71106 від 11 липня 2013 року та
прибуткових ордерів на визначену в ній
продукцію (т. 1 арк. справи 211-232)
встановлено, що датою оприбуткування
визначених в наведеній накладній
товарів є 1-5 липня 2013 року, 7 та 8 липня 2013
року. За даними прибуткових ордерів 11
липня 2013 року оприбуткований лише
бензин марки А-95 та А-76, визначений у
видатковій накладній за порядковими
номерами 27-29.

За дослідженням відомостей видаткової
накладної № 72207 від 22 липня 2013 року та
прибуткових ордерів на визначену в ній
продукцію (т. 1 арк. справи 233-250, т. 2 арк.
справи 1-10) встановлено, що датою
оприбуткування визначених в наведеній
накладній товарів є 11, 12, 15, 16, 18, 19 липня
2013 року. За даними прибуткових ордерів
21 та 22 липня 2013 року оприбутковані
лише: сітка СР, електроди АНО-4,
визначені у видатковій накладній за
порядковими номерами 16 та 22.

За дослідженням відомостей видаткової
накладної № 73118 від 31 липня 2013 року та
прибуткових ордерів на визначену в ній
продукцію (т. 2 арк. справи 11-24)
встановлено, що датою оприбуткування
визначених в наведеній накладній
товарів є 15, 23- 26, 29 липня 2013 року. За
даними прибуткових ордерів 31 липня 2013
року оприбуткований лише бензин марки
А-95, визначений у видатковій накладній
за порядковим номером 34.

За дослідженням відомостей видаткової
накладної № 73128 від 31 липня 2013 року та
прибуткових ордерів на визначену в ній
продукцію (т. 2 арк. справи 25-34)
встановлено, що датою оприбуткування
визначених в наведеній накладній
товарів є 25, 26, 29, 30 липня 2013 року. За
даними прибуткових ордерів 31 липня 2013
року оприбутковані лише: кисень, ротор
центрифуги ФВШ -950 щ, трансформатор
зварювальний та випрямлювач
зварювальний, що визначені у накладній
за порядковими номерами 1, 17, 24, 25.

За дослідженням відомостей видаткової
накладної № 81208 від 12 серпня 2013 року та
прибуткових ордерів на визначену в ній
продукцію (т. 2 арк. справи 35, 66-83)
встановлено, що датою оприбуткування
визначених в наведеній накладній
товарів є 2, 5-9, 11 серпня 2013 року. За
даними прибуткових ордерів 12 серпня 2013
року оприбутковані лише: колесо робоче
, що визначено у накладній за
порядковим номером 15.

За дослідженням відомостей видаткової
накладної № 82004 від 20 серпня 2013 року та
прибуткових ордерів на визначену в ній
продукцію (т. 2 арк. справи 37-65)
встановлено, що датою оприбуткування
визначених в наведеній накладній
товарів є 1, 3, 5, 6, 9, 12, 14-16, 19, 21 серпня 2013
року. За даними прибуткових ордерів 20
серпня 2013 року оприбутковані лише:
флокулянт, вимикач автоматичний,
кабель ВБбШв та відрізок скрібкового
ланцюгу, що визначені у накладній за
порядковими номерами 8, 12, 33, 36.

За дослідженням відомостей, що
міститься у видатковій накладній № 83121
від 31 серпня 2013 року та прибуткових
ордерів на визначену в ній продукцію (т.
2 арк. справи 84-109) встановлено, що датою
оприбуткування визначених в наведеній
накладній товарів є 16,19- 21, 23, 27, 29, 30
серпня 2013 року. За даними прибуткових
ордерів 31 серпня 2013 року оприбутковано
лише: бензин А-95, що визначений у
накладній за порядковими номерами 29, 32.

Згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
реєстрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність Україні» від 16 липня 1999 рокуN
996-XIV (надалі за текстом Закон № 996)
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення є первинним документом.
Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій є
підставою для бухгалтерського обліку.

Первинним документом, що підтверджує
відбуття господарської операції з
придбання товарно-матеріальних
цінностей є видаткова накладна, що
складається під час приймання покупцем
від постачальника продукції, накладна
підписується представниками
постачальника та покупця. Після
отримання від постачальника всіх
необхідних документів про кількість і
вартість придбаних
товарно-матеріальних цінностей вони
передаються на склад, про що
складається документ про
оприбуткування. Оприбутковуються на
склад покупця товари, які реально
надійшли та прийняті за узгодженою
ціною. Документ про оприбуткування є
внутрішнім документам товариства,
підписується працівником товариства,
що передає товар на склад та
працівником цього ж товариства, що
відповідальний за зберігання запасів
на складі, з огляду на що наявні в
матеріалах справи видаткові накладні
не є належним та допустимим доказом
отримання позивачем
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«Донецьквуглезбагачення».

З урахуванням наведеного дата
оприбуткування не може бути ранішою
дати отримання продукції від
постачальника. Враховуючи відомості
досліджених судом документів, суд
дійшов висновку про те, що на час
складання позивачем видаткових
накладних про отримання
товарно-матеріальних цінностей від
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Донецьквуглезбагачення» визначені в
них товарно-матеріальні цінності вже
були оприбутковані на складі. Суд не
приймає до уваги посилання позивача на
те, що за домовленістю із товариством
постачальника видаткові накладні
підписуються кілька разів на місяць,
оскільки зазначені посилання, окрім
того, що вони суперечать пункту 2.4.
договору № 04/01/2 пр від 4 січня 2011 року,
не ґрунтуються на положеннях чинного
законодавства.

Окремо, суд вважає за необхідне
звернути увагу на оформлення
первинними документами придбання
позивачем від ТОВ
"Донецьквуглезбагачення" дизельного
палива та кисню.

За змістом наявних в матеріалах справи
видаткових накладних позивач отримав
дизпаливо у кількості 2 290 л, 4800 л, 2 400 л
за видатковою накладною № 71106 від 11
липня 2013 року, у кількості 4700 л, 8925 л, 2835
л за видатковою накладною № 72207 від 22
липня 2013 року, у кількості 21 030 л, 2290 л, 4700
л, 2410 л, 2290 л за видатковою накладною №
73118 від 31 липня 2013 року, у кількості 7150 л
за видатковою накладною № 73128 від 31
липня 2013 року, у кількості 18 660л. та 4820 л
за видатковою накладною № 81208 від 12
серпня 2013 року у кількості 4800 літрів за
видатковою накладною № 82004 від 20
серпня 2013 року, у кількості 8 000 л та 7 050 л
за видатковою накладною № 83121 від 31
серпня 2013 року. За даними прибуткових
ордерів наведене дизпаливо було
оприбутковано позивачем на склад
раніше дати складання видаткової
накладної (т. 1 арк. справи 187-210, т. 2 арк.
справи 110-125). Додатково на
підтвердження транспортування
зазначених нафтопродуктів позивач
надав товарно-транспортні накладні
форми 1-ТТН (т. 1 арк. справи 147 - 186). Втім, з
наданих представниками сторін
пояснень, листа про надання інформації
та документів від 23 січня 2014 року та
листа відповіді позивача від 4 лютого
2014 року, наведеного в акті переліку
досліджених в ході проведення
перевірки документів судом
встановлено, що надані позивачем до
суду товарно-транспортні накладні не
надавалися ані до перевірки, ані до
заперечень на акту перевірки, з огляду
на що за змістом пункту 44.6 ст. 44
Податкового кодексу України
вважається, що такі документи були
відсутні у такого платника податків на
час складення такої звітності.

Відповідно до наявних у справі
видаткових накладних позивач отримав
кисень у кількості 30 балонів згідно
видаткової накладної № 71106 від 11 липня
2013 року, у кількості 10 балонів за
видатковою накладною № 72207 від 22 липня
2013 року, у кількості 20 балонів за
видатковою накладною № 73118 від 31 липня
2013 року, у кількості 10 балонів за
видатковою накладною № 73128 від 31 липня
2013 року, у кількості 10 балонів за
видатковою накладною № 81208 від 12
серпня 2013 року, у кількості 10 балонів
рів за видатковою накладною № 82004 від 20
серпня 2013 року, у кількості 19 балонів за
видатковою накладною № 83121 від 31
серпня 2013 року. В усіх видаткових
накладних до загальної вартості
продукції включено вартість послуг з
доставки кисню, вартістю кисню
визначена на рівні 54,27 грн. Водночас, у
доданих позивачем до перевірки
специфікаціях № 63 від 1 липня 2013 року та
№ 65 від 1 серпня 2013 року визначені
умови постачання EXW у розумінні
Інкотермс 2000 (термін "франко-завод"
означає, що продавець вважається таким,
що виконав свої зобов'язання щодо
поставки, в момент, коли він надав товар
у розпорядження покупця на площах
свого підприємства чи в іншому
названому місці) будь-які умови щодо
вартості доставки кисню в жодній з
наданих позивачем специфікацій
відсутні. Надані позивачем судовому
засіданні листи, адресовані
постачальники із зміною умов
постачання в односторонньому порядку
позивачем судом не приймаються до
уваги, оскільки до перевірки вони не
надавалися та не можуть свідчити про
внесення змін до укладеного договору,
оскільки пунктом 8.1. договору №04/01/2 пр
від 4 січня 2011 року передбачено, що всі
зміни та доповнення до цього договору
мають силу лише втом у випадку, якщо
вони оформлені в письмовому вигляді та
підписані обома сторонами.

Крім цього, в наявних в матеріалах
справи прибуткових накладних
наведений кисень оприбуткований за
іншою ніж в специфікаціях та
видаткових накладних ціною, ціна
визначена в документах на
оприбуткування - 59,27 (т. 1 арк. справи 222,
223, 224, 245, т. 2 арк. справи 21, 22, 34, 58, 73, 90, 91).

Суд також не приймає посилання
позивача на постанову Донецького
окружного адміністративного суду по
справі № 805/15153/13-а від 18 листопада 2013
року за позовом ТОВ «Триест-Дон» до
Державної податкової інспекції
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання дій
податковою інспекції неправомірними,
оскільки наведена постанова не містить
в собі будь-яких обставин чи фактів, які
б мали значення для вирішення цієї
справи.

Враховуючи дані документів, наданих
позивачем до перевірки суд дійшов
висновку про недоведення факту
придбання позивачем
товарно-матеріальних цінностей в ТОВ
«Донецьквуглезбагачення», що свідчить
про безпідставне відображення
наслідків їх відбуття в податковому
обліку з податку на додану варітьсь.
Наведене вище свідчить про
правомірність висновків відповідача,
про завищення податкового кредиту
липня та серпня 2013 року на 295 496,38 грн., що
призвело до заниження податку на
додану вартість. Правомірність
здійсненого відповідачем
донарахування грошового зобов'язання
свідчить про обґрунтованість
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

З огляду на наведене, вимоги позивача
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 24 березня 2014
року № не підлягають
задоволенню.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про
судовий збір» встановлено, що судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» за подання позову
майнового характеру сплачується
судовий збір у розмірі - 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Частиною 3 статті 4 цього ж Закону
зазначено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Із врахуванням викладеного, сума
судового збору, що мала бути сплаченою
позивачем за подання позову про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 24
березня 2014 року, складає 4872,00 грн. (1218 * 4
м.з.п.). З наявної в матеріалах справи
квитанції вбачається, що позивач при
поданні позову сплатив 487,20 грн. (т. 1 арк.
справи 2,3 ). Оскільки у задоволенні
позовних вимог позивачу відмовлено
повністю, решта судового збору в сумі 4
384,80 грн. (1218 * 4 - 487,20), підлягає стягненню
з позивача.

З огляду на зазначене, на підставі
положень Податкового кодексу України
та керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42,
47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 104-107, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю
"Центральна збагачувальна фабрика
"Пролетарська" до Макіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 24
березня 2014 року, - відмовити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Центральна
збагачувальна фабрика "Пролетарська"
(, адреса: 86111, Донецька обл.,
м. Макіївка, вул. Янки Купали, буд. 1)
судовий збір у сумі 4 384,80 грн. (чотири
тисячі триста вісімдесят чотири гривні
80 коп.) за наступними реквізитами
сплати: отримувач коштів Держбюджет
Калінінського р-ну м. Донецьк, код за
ЄДРПОУ отримувача 38034015, банк
отримувача ГУДКСУ у Донецькій області,
МФО 834016, р/р 4005, код класифікації
доходів бюджету 22030001.

Дана постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі відкладення складання постанови у
повному обсязі апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 17 червня 2014 року.

Суддя
Михайлик А.С.