Справа № 826/5193/14
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5193/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 травня 2014 року № 826/5193/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Каракашьян С.К., розглянув в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом

Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

до

третя особа

Товариства з обмеженою відповідальністю «Держбудпостач»

Головного управління юстиції в м. Києві

про

припинення юридичної особи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою суду від 22 квітня 2014 року відкрито скорочене провадження у справі та надано відповідачу строк для подання заперечень або заяви про визнання позову до 14 травня 2014 року.

Відповідач у встановлений судом строк до 14 травня 2014 року відзиву на позовні вимоги до суду не надав.

У зв’язку з неподанням відповідачем відзиву на позов, справа вирішується у порядку та за правилами передбаченими ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані позивачем, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Держбудпостач» знаходиться на обліку в ДПІ у Подільському районі м.Києва від 23.12.1999р. за №1212 як платник податків.

Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві встановлено, що відповідач протягом тривалого часу не звітує, податкових декларацій та документів, пов’язаних з обчисленням і сплатою податків не надає, зокрема, з І кварталу 2009 року. Станом на час розгляду справи за відповідачем заборгованості перед бюджетом немає.

Відповідно до пп. 16.1.2 та пп. 16.1.3 ч. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов’язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов’язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пп. 20.1.12 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

З аналізу зазначених положень законодавства слідує, що органи державної податкової служби мають право на звернення до суду з позовом про припинення юридичної особи, взятих ними на податковий облік, у разі неподання ними протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, звітів, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України (далі ПК України), податкова звітність подається платником податків або іншою особою, на яку цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами покладено обов’язки з подання органам державної податкової служби податкової звітності, за звітний період в установлені цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами строки, органу державної податкової служби, в якій перебуває на обліку такий платник податків.

Пунктом 67.2 ст. 67 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися до суду стосовно юридичних та фізичних осіб-підприємців при винесенні судового рішення щодо припинення державної реєстрації юридичних осіб або фізичних осіб підприємців.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем підтверджують обставини, на які позивач посилається на їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Господарського кодексу України, припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

Статтею 235 вказаного кодексу передбачено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку.

Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб‘єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративного-господарські санкції, тобто заходи майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб‘єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Ст. 239 Господарського кодексу України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб‘єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, однією з яких є скасування державної реєстрації та ліквідація суб‘єкта господарювання.

Згідно ст. 247 Господарського кодексу України, у разі здійснення суб’єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб’єкта та його ліквідації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

За таких обставин, судом встановлено, що відповідач протягом понад один рік не подає органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Право органу державної податкової служби звертатися до суду з заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності (припинення юридичної особи) передбачене п. 17 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне їх задовольнити і припинити юридичну особу з моменту прийняття судового рішення у даній справі.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 158-163, 183-2 КАС Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

3. Постанову надіслати сторонам по справі, державному реєстратору для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.К. Каракашьян