Справа № 825/978/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/978/14
1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області про скасування
наказу та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області,
в якому остаточно просить суд
скасувати наказ від 03.02.2014 № 141 про
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
та поновити його на займаній посаді.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду 10 квітня 2014
року у задоволені адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати оскаржувану постанову суду
першої інстанції та прийняти нову про
задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 проходив службу в органах
внутрішніх справ України на посаді
водія обслуговуючого персоналу і
охорони Городнянського РВ УМВС України
в Чернігівській області, про що 12.10.2013
року позивачем прийнято присягу
працівника органів внутрішніх справи
України.

З наданих до суду доказів вбачається,
що: 15.12.2013 року приблизно о 23:30 год. по
вул. Радянській в м. Городня
Чернігівської області, під час несення
служби інспекторами ДПС взводу з
обслуговування стаціонарного посту № 1
роти ДПС ДАІ УМВС України в
Чернігівській області, зупинено
транспортний засіб під керуванням
міліціонера - водія обслуговуючого
персоналу і охорони Городнянського РВ
УМВС України в Чернігівській області
рядового міліції ОСОБА_3, який мав явні
ознаки алкогольного сп'яніння та
керував транспортним засобом, не маючи
при собі посвідчення водія. ОСОБА_3
доставлено до Городнянської ЦРЛ для
проведення медичного огляду з метою
виявлення стану алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння,
згідно висновку якого, станом на 00:05
год. 16.12.2013, ОСОБА_3 перебував у стані
алкогольного сп'яніння.

Вказані обставини слугували підставою
для проведення, у відповідності до
наказу УМВС у Чернігівській області
від 20.12.2013 № 992, службового
розслідування за фактом порушення
службової дисципліни водія
обслуговуючого персоналу і охорони
Городнянського РВ УМВС України в
Чернігівській області рядового
міліції ОСОБА_3 в ході проведення
якого підтверджено факт порушенням
позивачем службової дисципліни, на
підставі чого, 27.01.2014 оформлено
висновок.

Як свідчать матеріали справи, дані
обставини, стали підставою для видачі
наказу УМВС у Чернігівській області
від 03.02.2014 року № 141 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівника Городнянського РВ УМВС
області», яким за порушення службової
дисципліни, вимог статті 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, Присяги
працівника органів внутрішніх справ,
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів ОВС, водія обслуговуючого
персоналу і охорони Городнянського РВ
УМВС України в Чернігівській області
сержанта міліції ОСОБА_3 звільнено з
ОВС України за пунктом 63 «є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС України. З
наказом позивач ознайомлений під
підпис.

Не погоджуючись з вказаним наказом
позивач оскаржив його до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
правові підстави для задоволення
позову відсутні, оскільки відповідач
діяв в межах та на підставі
повноважень, наданих йому Конституцією
та законами України, права позивача не
порушені, а тому відсутні підстави для
їх захисту.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про
міліцію» працівник міліції у межах
повноважень, наданих цим Законом та
іншими законодавчими актами,
самостійно приймає рішення і несе за
свої протиправні дії або бездіяльність
дисциплінарну чи кримінальну
відповідальність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» службова
дисципліна - це дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та присяги працівника
органів внутрішніх справ України.
Службова дисципліна в органах
внутрішніх справ досягається крім
іншого, дотриманням законності і
статутного порядку;повсякденною
вимогливістю начальників до
підлеглих. Постійною турботою про них,
виявленням поваги до їх особистої
гідності.

Відповідно до Присяги працівника
органів внутрішніх справ України, що
затверджена Постановою Кабінету
Міністрів України від 29 грудня 1991 року
№ 382, працівник органів внутрішніх
справ України присягає з високою
відповідальністю виконувати свій
службовий обов'язок, вимоги статутів і
наказів, постійно вдосконалювати
професійну майстерність та
підвищувати рівень культури, всіляко
сприяти зміцненню авторитету органів
внутрішніх справ.

Дисциплінарний проступок, згідно із
статтею 2 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 року -це невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту
встановлено, що службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу: дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників; захищати і
охороняти від протиправних посягань
життя, здоров'я, права та свободи
громадян, власність, довкілля, інтереси
суспільства і держави; поважати
людську гідність, виявляти турботу про
громадян і бути готовим у будь-який час
надати їм допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку.

У разі виявлення порушень
законодавства, зловживань чи інших
правопорушень у службовій діяльності
особа рядового або начальницького
складу повинна вжити заходів щодо
припинення цих порушень та доповісти
про це безпосередньому або старшому
прямому начальникові.

Статтею 8 Дисциплінарного статуту
передбачено, що начальник несе
персональну відповідальність за стан
службової дисципліни і повинен
постійно його контролювати.

Начальник зобов'язаний бути прикладом
у дотриманні законності, службової
дисципліни, бездоганному виконанні
вимог Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів,
наказів, норм моралі, професійної та
службової етики, розвивати і
підтримувати в підлеглих свідоме
ставлення до виконання службових
обов'язків, честь і гідність,
заохочувати розумну ініціативу,
самостійність, старанність у службі,
уміло застосовувати заходи
дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен
приділяти вивченню індивідуальних
якостей підлеглих, дотриманню
статутних відносин між ними, створенню
здорового морально-психологічного
клімату в колективі, його згуртуванню,
своєчасному запобіганню порушенням
службової дисципліни та виявленню
причин їх учинення, формуванню
нетерпимого ставлення до порушників,
враховуючи при цьому думку колективу
та громадськості.

Начальник зобов'язаний попередити про
неприпустимість порушення службової
дисципліни, а в разі вчинення підлеглим
таких діянь за необхідності накласти
на винного дисциплінарне стягнення або
порушити клопотання про накладення
стягнення старшим прямим начальником.

Старші за званням та посадою в усіх
випадках зобов'язані вимагати від
молодших дотримання службової
дисципліни, зокрема, правил
внутрішнього розпорядку, носіння
встановленої форми одягу, вітання та
етикету.

За вчинення дисциплінарних проступків
особи рядового і начальницького складу
згідно із статтею 5 Дисциплінарного
статуту несуть дисциплінарну
відповідальність згідно з цим
Статутом.

Такі дисциплінарні стягнення як
звільнення з органів внутрішніх справ,
звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
накладаються начальниками, яким надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання.

Згідно із статтею 17 Дисциплінарного
статуту відсторонення від виконання
службових обов'язків особи рядового
або начальницького складу в разі її
появи на службі в стані сп'яніння,
відмови або ухилення від обов'язкових
медичних оглядів, навчання,
інструктажу і перевірки знань з
охорони праці та протипожежної охорони
може здійснювати також безпосередній
або старший прямий начальник без
видання письмового наказу на строк до
однієї доби.

Правова позиція щодо вирішення спорів
про звільнення з публічної служби
викладена Верховним Судом України в
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.1992 року № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів», за змістом якої підставою для
звільнення працівника з роботи є сам
факт перебування на роботі в
нетверезому стані підтверджений як
медичним висновком так і іншими
належними видами доказів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що такий факт
підтверджено висновком медичного
огляду позивача №103 16.12.2013 року, а також
рапортом інспектора ДПС Козака О.С.,
письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6

Крім того, позивач висновків
службового розслідування та висновок
медичного огляду №103 16.12.2013 року не
оскаржував.

Отже, колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої наведені про
наявність обставин, які свідчать про
те, що позивач перебував у стані
алкогольного сп'яніння під час
перебування на добовому чергуванні, що
є порушенням ст. 7 і ст. 8
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України в частині
дотримання законодавства, службової
дисципліни, бездоганному виконанні
вимог присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників та є порушенням
дисципліни.

Статтею 63 п. «є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 29 липня 1991 року
№ 114, особи середнього, старшого і
вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідачем, за результатами
службового розслідування було
правомірно прийнято рішення про
звільнення позивача за порушення
дисципліни за ст. 63 п. «є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України. а тому
спірний наказ в частині звільнення
позивача скасуванню не підлягає.

При цьому колегія суддів критично
сприймає доводи викладені позивачем в
своїй апеляційній скарзі, оскільки її
зміст спростовується наявними в
матеріалах справи доказами.

Оскільки відсутні підстави вважати
спірне рішення відповідача
протиправним, то вказане свідчить про
необґрунтованість вимог позивача про
поновлення на займаній посаді.

З урахуванням вищевикладеного колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги є безпідставними, а тому
задоволенню не підлягають.

Посилання представника позивача у
судовому засіданні на факт скасування
постанови про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності не
спростовує обставин, встановлених у
справі на основі зібраних та
дослідженних доказів.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним вище, а тому
підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим -ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
вважає, що порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин по справі дана вірно, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись ст.ст. 100, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду 10 квітня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 13.06.2014
року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.