Справа № 2а/1570/10027/2011
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 р. Справа № 2а/1570/10027/2011

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Іванов Е. А.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

за участю секретаря судового засідання
- Вишневської А.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Недержавна служба
охорони» до державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2011 року ТОВ «Недержавна
служба охорони» звернулось до суду з
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси, в якому просило
скасувати податкові
повідомлення-рішення № /0, №
/0 від 12.04.2010 року та № /1, №
/1 від 18.06.2010 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
висновок податкового органу про
порушення позивачем вимог пп. 5.3.9 п. 5.3
та п. 5.1 ст. 5 ЗУ «Про оподаткування
прибутку підприємств», пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
ЗУ «Про податок на додану вартість» є
помилковим.

Твердження ДПІ у Приморському районі м.
Одеси про те, що контрагент позивача ПП
«Аванта-МІВ» було створено без наміру
здійснювати господарську діяльність
не відповідає фактичним обставинам
справи.

За твердженням позивача, до перевірки
було надано всі необхідні первинні
документи, що підтверджують реальність
здійснення господарських операцій.
Твердження відповідача про те, що
підписи на документах виконаних від
імені контрагента позивача є
підробленими не підтверджено
відповідним вироком суду у
кримінальній справі.

Відповідач позов не визнав, надав
письмові заперечення де зазначив, що що
правочини, укладені між ТОВ
«Недержавна служба охорони»та ПП
«Аванта-МІВ», укладались з порушенням
вимог ч. 5 ст. 203 ЦК України, оскільки не
були спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними,
у зв'язку із тим, що засновник і
директор ПП «Аванта-МІВ»- фактично не
займався фінансово-господарською
діяльністю свого підприємства.
Оскільки недійсні правочини не
створюють для його сторін ніяких
правових наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю,
відповідач вважає, що ТОВ «Недержавна
служба охорони»не мала права відносити
до складу валових витрат, витрати,
понесені на оплату послуг за
договорами, укладеними з ПП
«Аванта-МІВ», а також не мала право
відносити до складу податкового
кредиту суми ПДВ зазначені у
податкових накладних, виданих ПП
«Аванта-МІВ»на підставі укладених
договорів.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року адміністративний позов ТОВ
«Недержавна служба охорони»
задоволено частково. Скасовано
податкові повідомлення-рішення №
/1, № /1 від 18.06.2010 року. В іншій
частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції Державна податкова
інспекція у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати вказане
судове рішення та прийняти нове, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що в період з 19
березня 2010 року по 25 березня 2010 року,
Державною податковою інспекцією у
Приморському районі м. Одеси було
проведено невиїзну документальну
перевірку ТОВ «Недержавна служба
охорони» з питань правових відносин з
ПП «Аванта МІВ» за період з 01.10.2008 року
по 31.12.2010 року.

За наслідками перевірки було складено
акт № 156/35-0112/22498974 від 29 березня 2010 року,
яким встановлені наступні порушення
ТОВ «Недержавна служба охорони»:

- п.п. 5.3.9 п. 5.3, п. 5.1 ст. 5 ЗУ «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 11.843,00 грн.;

- п.п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 ЗУ «Про податок на
додану вартість» в результаті чого
донараховано суми ПДВ, що підлягає
сплаті, на загальну суму 9.475,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки,
Державною податковою інспекцією у
Приморському районі м. Одеси були
прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № /0 від 12 квітня 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток в розмірі 17.765,00 грн., з яких
11.843,00 грн. за основним платежем та 5.922,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями;

- № /0 від 12 квітня 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в розмірі 14.213,00 грн., з
яких 9.475,00 грн. за основним платежем та
4.738,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

В наслідок застосування процедури
адміністративного оскарження були
прийняті податкові
повідомлення-рішення № /1, №
/1 від 18.06.2010 року.

Судом встановлено, що між позивачем -
ТОВ "Недержавна служба
охорони"(замовник) та ПП
"Аванта-МІВ"(виконавець) 06.10.2008 року було
укладено договір № 24/8, предметом якого
надання виконавцем посередницьких
послуг замовнику. Згідно п.2.1. договору,
сума договору складає 35.628,00 грн., в тому
числі ПДВ - 5.938,00 грн. (а.с.12).

На підтвердження виконання сторонами
умов договору позивачем було надано до
перевірки: рахунок -фактуру № 1134 від
23.10.2008 року на суму 35.628,00 грн. в тому
числі ПДВ на суму 5.938,00 грн. (а.с.16), акт
здачі-приймання виконаних робіт від
23.10.2008 року, згідно якого виконавцем -
ПП "Аванта-МІВ" виконані, а замовником
-ТОВ "Недержавна служба охорони"
прийняті роботи по наданню
посередницьких послуг з пошуку
благонадійних клієнтів (а.с.13),
податкову накладну від 23.10.2008 року № 1095,
виданою ПП "Аванта -МІВ" на загальну
суму 35.628,00 грн. з них ПДВ у сумі 5.938,00 грн.
(а.с.14), платіжне доручення № 34 від 05.11.2008
року на суму 35.628,00 грн., в тому числі ПДВ
5.938,0 грн. (а.с.15).

Крім того, між ТОВ "Недержавна служба
охорони" та ПП "Аванта-МІВ", 06.10.2008 року,
було укладено договір про проведення
спеціальної перевірки діяльності
підприємств № 25/8, згідно з яким
замовник (ТОВ "Недержавна служба
охорони") доручає, а виконавець (ПП
"Аванта-МІВ") приймає на себе
зобов'язання з надання послуг по
забезпеченню виробничої діяльності
замовнику - спец перевірка об'єктів, що
охороняються для проведення аналізу їх
платоспроможності та надійності.
Згідно п. 2.1. договору сума договору
складає 21.220,00 грн. в тому числі ПДВ -
3.536,67 грн. (а.с.17).

На підтвердження виконання сторонами
умов договору позивачем було надано до
перевірки: рахунок-фактуру № 1140 від
24.10.2008 року на суму 21.220,00 грн. в тому
числі ПДВ 3.536,67 грн. (а.с.21), акт
здачі-приймання виконаних робіт від
24.10.2008 року, згідно якого ПП "Аванта-МІВ"
виконані, а ТОВ "Недержавна служба
охорони" прийняті згідно договору №
25/8 від 06.10.2008 року роботи з проведення
спецперевірки об'єктів, що
охороняються на предмет їх
платоспроможності та надійності та
виданий позитивний висновок з цього
питання, податкову накладну, видану ПП
"Аванта-МІВ" від 24.10.2008 року № 1101 на суму
21.220,00 грн. в тому числі ПДВ на суму 3.536,67
грн. (а.с.19), платіжне доручення № 65 від
03.12.2008 року (а.с.20).

Позивачем, до складу податкового
кредиту у жовтні 2008 року, було включено
суми ПДВ у загальному розмірі 9.475,00 грн.,
зазначені у податкових накладних від
24.10.2008 року № 1101 та від 23.10.2008 року № 1095,
виданих ПП "Аванта-МІВ" на
підтвердження виконання робіт за
договором.

Крім того, ТОВ "Недержавна служба
охорони" включило до складу валових
витрат у 4 кварталі 2008 року витрати на
оплату послуг за договорами з ПП
"Аванта-МІВ" у сумі 47.373,00 грн.

Згідно з п. 5.1. ст. 5 ЗУ «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
що діяв на час виникнення спірних
правовідносин, валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат включаються,
зокрема, суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до п.п. 5.3.9 п. 5.3. ст. 5 ЗУ "Про
оподаткування прибутку підприємств",
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до пп.7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість»
(який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин), податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (який
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин) не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Виходячи зі змісту пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» (який діяв на момент
виникнення спірних правовідносин),
правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на податковий
кредит можуть мати лише реально
вчинені господарські операції з
придбання товарів, послуг чи основних
фондів із метою використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, а не саме -
лише оформлення відповідних
документів або рух грошових коштів на
поточних рахунках платників податку.

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податків в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податків
товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.п.7.2.3. п.7.2 ст.7 цього Закону,
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Для операцій, що
оподатковуються і звільнені від
оподаткування, складаються окремі
податкові накладні. Податкова накладна
є звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом.
Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань. Платники
податку повинні зберігати податкові
накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків.

При цьому будь-які документи, складені
на підтвердження факту здійснення
окремої господарської операції,
набувають статусу документа за своїм
суттєвим навантаженням лише у разі
фактичності здійснення господарської
операції, з приводу якої складається
відповідний документ, тобто, зміст
господарської операції превалює над її
формою.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року №
996-ХІV, підставою для бухгалтерського
обліку господарської операції є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Виходячи з вимог вказаного вище Закону,
відображення господарських операцій в
податковому обліку здійснюється на
підставі даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 цього
Закону, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 2.4 п. 2 Положення «Про
документальне забезпечення записів в
бухгалтерському обліку»,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України 05.06.1995 року № 168/704,
первинні документи для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному вираженні),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа. Згідно з пп. 2.15
-2.16 п. 2 вказаного Положення, первинні
документи підлягають обов'язковій
перевірці працівниками, які ведуть
бухгалтерський облік, за формою і
змістом, тобто перевіряється наявність
у документів обов'язкових реквізитів
та відповідність господарської
операції діючому законодавству,
логічна зв'язку показників.
Забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним документам, встановленому
порядку приймання, зберігання та
витрачання грошових коштів,
товарно-матеріальних цінностей та
іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, юридичним або фізичним особам.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні. Виходячи з вимог Закону
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 року № 996-ХІV, обґрунтування
відображення господарських операцій в
податковому обліку здійснюється на
підставі даних бухгалтерського обліку.
Таким чином, для надання первинним
документам юридичної сили і
доказовості, вони повинні бути
складені до вимог чинного
законодавства.

Стаття 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року №
996-ХІV встановлює вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з положеннями цієї статті,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

При цьому, згідно з ч. 2 цієї статті,
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Отже, для надання первинним документам
юридичної сили і доказовості, вони
повинні відповідати вимогам чинного
законодавства України. При цьому,
фактичні витрати на послуги повинні
оформлятися відповідними документами,
які б підтверджували фактичне
виконання тієї чи іншої господарської
операції.

Апеляційний суд бере до уваги доводи
апеляційної скарги, що згідно
протоколу допиту директора ПП
«Аванта-МІВ» ОСОБА_3, який міститься у
матеріалах кримінальної справи,
порушеної у відношенні ОСОБА_3, остання
пояснила, що фінансово-господарською
діяльністю не займалася, а ПП
«Аванта-МІВ» зареєструвала на своє ім'я
за проханням незнайомого чоловіка за
грошову винагороду у розмірі 150 доларів
США щомісячно. Проте, як зазначено у
протоколі допиту
фінансово-господарською діяльністю
вона не займалася та ніяких документів
не підписувала та податкової звітності
до ДПІ не надавала.

Крім того, відповідно до висновку
почеркознавчої експертизи № 314 від 18
вересня 2009 року, проведеної по справі №
63, підписи від імені ОСОБА_3 на
податкових деклараціях ПП «Аванта МТВ»
зроблені не ОСОБА_3, а іншої особою, що
не спростовано позивачем.

Таким чином, суд дійшов висновку про
неможливість реального виконання
господарської операції між позивачем
та ПП «Аванта МТВ».

Отже, судом встановлено, що позивачем
наданими документами не доведено факту
дійсності та легальності
оподатковуваних господарських
операцій. Зокрема, подані позивачем як
докази своїх позовних вимог первинні
фінансові та бухгалтерські документи
не є достатніми для беззаперечного
твердження про дійсне виконання
господарських операцій з
контрагентами, тобто такими, що дають
право позивачу віднести відповідні
суми до податкового кредиту.

З урахуванням сукупності наведених
обставин, суд не може вважати доведеним
факт реального виконання
господарських операцій, за рахунок
яких сформовано податковий кредит.

Суд погоджується з висновком
податкового органу про
непідтвердженість податкового кредиту
належними первинними документами.

Згідно Листа Вищого адміністративного
суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11,
для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, тобто достовірні первинні
документи. Для з'ясування обставин
реальності вчинення господарської
операції судам належить ретельно
перевіряти доводи податкових органів
про фактичне нездійснення
господарської операції, викладені в
актах перевірки або підтверджені
іншими доказами.

Враховуючи встановлені обставини, суд
вважає, що господарські операції
позивача з контрагентом суперечать
актам цивільного законодавства,
встановлено факти, які свідчать про
те, що проведення таких операцій не
відповідає дійсним намірам сторін і, що
вони спрямовані на ухилення від сплати
податків за фінансово-господарськими
результатами.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищезазначене суд прийшов
до висновку, що апелянтом доведено факт
правомірності прийняття ним
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень.

З таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні справи
правильно застосовані норми
матеріального процесуального права,
проте порушено норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, тому, керуючись ст. 202 КАС
України, постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, ч.4 ст.
202, ст. 207, ст. 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби
задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року скасувати.

У задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю «Недержавна служба
охорони» до державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень
відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий суддя /підпис/
Єщенко О.В.

суддя /підпис/
Димерлій О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л.