Справа № 822/2353/14
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2353/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в
складі:головуючого-суддіПетричковича
А.І. при секретаріПольовій В.Є. за
участі:представника позивача Молявчик
О.В., представника відповідача Кіт
А.М.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України в Полонському
районі до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області, про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11.06.2014 року звернувся до суду з
адміністративним позовом №3638/06 від
05.06.2014 року в якому, посилаючись на
Закони України "Про виконавче
провадження", "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень", "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", "Про
Державний Бюджет на 2012 рік", "Про
Державний Бюджет на 2013 рік", просить
скасувати постанову державного
виконавця про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 9794,01
гривень від 26.05.2014 року ВП №41953290.

У суді представник позивача позовні
вимоги підтримала, покликаючись на ті ж
докази, що у позовній заяві.

Представник відповідача просить
відмовити у задоволенні позовних
вимог, про що надав письмове
заперечення №2413 від 18.06.2013 року, яке
підтвердив в суді.

Заслухавши учасників судового
розгляду і дослідивши докази, суд
прийшов до таких висновків, враховуючи
наступне.

Відповідно до постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП №41953290 від
07.02.2014 року, яку боржник отримав 13.02.2014
року, постановлено відкрити виконаче
провадження по виконавчому листу
№2а-151/2010, виданого 25.12.2013 року
Полонським районним судом про
стягнення з УПФ України у Полонському
районі на користь ОСОБА_5 недоплачену
пенсію та щомісячну компенсацію по
втраті годувальника у сумі 97940,06
гривень і надано строк для
добровільного виконання рішення суду
до 14.02.2014 року ( арк. 19 справи).

Отже, позивач не виконав рішення ВААС
по справі №2-а-151/10/2213 від 20.11.2013 року (
арк. 11 - 12 справи) у строк встановлений
органом ДВС для добровільного
виконання і на даний час, так як доказів
цього суду не надав.

Згідно постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору ВП №41953290
від 26.05.2014 року, яку позивач отримав
30.05.2014 року, вирішено стягнути з УПФ
України у Полонському районі
виконавчий збір у розмірі 9794,01 гривень (
арк. 5 справи).

Частиною 2 ст.25 Закону України № 606-XIV
від 21.04.1999 року "Про виконавче
провадження" (далі - Закон № 606-XIV)
визначено, що державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону № 606-XIV, у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. Постанова про стягнення
виконавчого збору може бути оскаржена
в десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Підпунктом 3.7.1 п.3.7 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства Юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5 визначено, що стягнення
виконавчого збору здійснюється у
порядку, визначеному статтею 28 Закону.
Постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю на наступний день
після завершення строку, наданого
боржнику для самостійного виконання
рішення. У постанові про стягнення
виконавчого збору визначається розмір
виконавчого збору, що підлягає
стягненню, зазначений у частині першій
статті 28 Закону. Примусове стягнення
виконавчого збору здійснюється
відповідно до вимог Закону.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України № 4901-VI від
05.06.2012 року "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", Держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є: державний орган; державні
підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства.

Європейський суд з прав людини у своєму
рішенні від 15.10.2009 року (Заява N 40450/04),
"Справа "Юрій Миколайович Іванов проти
України"") констатує, що саме на Державу
покладено обов'язок дбати про те, щоб
остаточні рішення, винесені проти її
органів, установ чи підприємств, які
перебувають у державній власності або
контролюються державою, виконувалися
відповідно до зазначених вище вимог
Конвенції (див. згадане вище рішення у
справі Войтенка; рішення у справі
"Ромашов проти України" (Romashov v. Ukraine), N
67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі
"Дубенко проти України" (Dubenko v. Ukraine), N
74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі
"Козачек проти України" (Kozachek v. Ukraine), N
29508/04, від 7 грудня 2006 року). Держава не
може виправдовувати нестачею коштів
невиконання судових рішень, винесених
проти неї або проти установ чи
підприємств, які перебувають в
державній власності або контролюються
державою (див. рішення у справі "Шмалько
проти України" (Shmalko v. Ukraine), N 60750/00, п. 44,
від 20 липня 2004 року). Держава несе
відповідальність за виконання
остаточних рішень, якщо чинники, які
затримують чи перешкоджають їх повному
й вчасному виконанню, перебувають у
межах контролю органів влади (див.
рішення у справі "Сокур проти України"
(Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і
у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v.
Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Згідно ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" і ч.2 ст.8 КАС України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що суб"єкт владних повноважень, який
заперечує проти позову довів, що діяв у
межах закону, що підтверджено доказами,
які перевірено судом, тому позов не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
Законами України "Про виконавче
провадження", "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень", "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" і ст.ст. 4-15, 70-71, 86, 94, 98-99, 122, 158-163,
167, 181 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов №3638/06 від 05.06.2014
року залишити без задоволення.

Копії постанови надати сторонам,
повний текст якої виготовлено 23.06.2014
року.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя/підпис/А.І. Петричкович"Згідно з
оригіналом" Суддя А.І. Петричкович