Справа № 826/20033/13-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Кармазін О.А.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі: Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В" до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві про визнання
протиправними та скасування рішень про
коригування митної вартості товарів,
визнання недійсними карток відмови, а
також стягнення з Державного бюджету
України надміру сплачених платежів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В"
звернулося в Окружний
адміністративний суд міста Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві, в якому
просило визнати протиправними та
скасувати рішення Київської
регіональної митниці Державної митної
служби України про коригування митної
вартості товарів № 100250000/2013/600280/2 від
02.07.2013 року та № /2013/01391 від 22.07.2013
року; стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА
Т.О.В" через Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві суму надміру
сплачених сум мита та податку на додану
вартість у загальному розмірі 44 237, 07
грн., в т.ч. за митною декларацією від
03.07.2013 року № 100250000/2013/062333 ввізного мита
на суму 3 546, 24 грн. та податку на додану
вартість на суму 28 083, 32 грн., а також за
митною декларацією від 22.07.2013 року №
100250000/2013/7, 51 грн., податку на
додану вартість.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 січня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішення суду вмотивовано тим, що надані
позивачем під час митного оформлення
документи мали розбіжності та
неузгодженості, а також тим, що
декларантом надано не всі витребувані
митним органом під час митного
оформлення документи.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі.

На думку апелянта, постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову -
залишити без змін.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ з іноземними інвестиціями «Дока
Україна Т.О.В.» та «Doka Serb d.o.o.» (Сербія)
укладено контракт № IM-10/2013 від 07.03.2013 р.
(а.с. 23-29) на поставку позивачу нового
опалубкового матеріалу та такого, що
був у використанні, і його компонентів,
програмного забезпечення та рекламної
продукції.

Поставка виконується на умовах FCA або
СРТ згідно «Інкотермс 2010». Згідно з
додатковою угодою № 2 від 07.03.2013 р.
обумовлено, що поставка виконується на
умовах EXW, FCA або СРТ. Вантажоодержувач
по цьому контракту ТОВ з іноземними
інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.».

Згідно з інвойсом № 470612527 від 27.06.2013 р.
умови поставки EXW Белград. Фактурна
вартість товару склала 23 284,20 євро (у т.ч.
інші затрати - 60 євро) (а.с. 42).

Товар виробництва «Doka Industrie Gmbh»
представлено до митного оформлення за
МД від 02.07.2013 р. № 100250000/2014/062175 (а.с. 127-129)
разом з документами, визначеними у гр.
44. Митна вартість визначена
декларантом за першим методом.

Після перевірки та обробки ВМД та
зазначених вище документів, в зв'язку з
тим, що документи подані декларантом
зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України не
містили всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових вартості товарів, а саме
декларантом не було надано до митного
оформлення транспортний (перевізний)
документ, митним органом було
запропоновано позивачу надати
додаткові документи: транспортні
(перевізні) документи, виписку з
бухгалтерської документації,
прайс-лист виробника, висновок про
вартісні характеристики товару,
виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження товарів
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, довідкову
інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, розрахунок
ціни (калькуляцію).

Декларант ознайомився з переліком
додаткових документів витребуваних
митним органом, однак позивачем надано
їх не було.

З огляду на вищевказане митницею
прийнято рішення про коригування
митної вартості № 100250000/2013/600280/2 від
02.07.2013 (а.с.59-60), відповідно до якого
митна вартість товарів №№ 1/1, 2/1, 3/1, 4/1,
5/1, 6/1 скоригована за шостим (резервним)
методом.

Згідно із цим рішенням: загальна сума
за рахунком: 23224,20 євро/60 євро; сума у
гривнях: 242007,17 / 625,22; заявлені складові
митної вартості: 800 грн./14 200 грн.

Митний орган дійшов до висновку, що
митна вартість не може бути визначена
за ціною договору (вартість операцій),
оскільки документи, визначені у ч. 2 ст.
53 МКУ не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів,
крім того, відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ
декларантом не подано транспортний
(перевізний) документ, а також не подано
додаткові документи на письмову вимогу
митного органу згідно ст. 53 МКУ, перелік
яких зазначено вище.

Виходячи із спірного рішення про
коригування, позивачем подано нову МД
від 03.07.2013 року № 100250000/2013/06233 (а.с. 33-35), де
митна вартість скоригована відповідно
до визначеної митним органом.

Крім того, за інвойсом № 470612726 від 17.07.2013
р. (далі - Інвойс № 2) (а.с. 69) також
обумовлено поставку вказаного у
контракті товару вартістю 2678,28 євро (у
т.ч. ч. інші витрати 60 євро); умови
поставки EXW Белград.

Товар виробництва «Doka Industrie Gmbh»
представлений до митного оформлення за
МД від 22.07.2013 № 100250000/2013/064272. Митна
вартість визначена декларантом за
першим методом. Визначено складові
митної вартості: 800 грн. / 10 700 грн. Митна
вартість визначена декларантом за
першим методом.

Після перевірки та обробки ВМД та
поданих декларантом документів, митний
орган дійшов висновку, що декларантом
не подано до митного оформлення
транспортний (перевізний) документ, що
відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ є документом,
що підтверджує складові митної
вартості товарів.

З огляду на наведене, як зазначає
митниця,відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ та п.
2-4 ст. 53 МКУ, при митному оформленні
декларанту було запропоновано надати
додаткові документи: транспортні
(перевізні) документи, виписку з
бухгалтерської документації,
прайс-лист виробника, висновок про
вартісні характеристики товару,
виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження товарів
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, довідкову
інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, розрахунок
ціни (калькуляцію).

Декларант ознайомився з переліком
додаткових документів. У той же час,
декларантом не надано додаткових
документів, витребуваних митницею.

З огляду на наведене митницею прийнято
оскаржуване рішення № 100250000/2013/600424/2 від
22.07.2013 р, (а.с. 90-91) де митну вартість
товарів 1/1, 3/1, 4/1 скориговано за шостим
(резервним) методом. Згідно цього
рішення: фактурна вартість товару 2618,28
євро / 60 євро; сума у гривнях: 27463,70
грн./629,35 грн.; заявлені позивачем
складові митної вартості: 800 грн./10 700
грн.

Митний орган дійшов висновку, що митна
вартість не може бути визначена за
ціною договору (вартість операцій):
документи, визначені у ч. 2 ст. 53 МКУ не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів
(відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ не подано
транспортний (перевізний) документ), та
додаткові документи на письмову вимогу
митного органу згідно ст. 53 МКУ, перелік
яких зазначено вище.

Виходячи із спірного рішення про
коригування, позивачем подано нову МД
від 22.07.2013 року № 100250000/2013/064415 (а.с. 63-64),
де митна вартість скоригована
відповідно до визначеної митним
органом.

У зв'язку з прийняттям сказаних рішень,
митницею також прийнято оскаржувані
картки відмови.

Позивач звертався з листами до митного
органу від 19.09.2013 року та від 09.10.2013 року
(а.с. 54, 79) щодо перегляду рішень про
коригування митної вартості товарів та
отримав відповіді від 26.09.2013 року та від
15.10.2013 року(а.с. 57, 87), в яких митниця
зазначила, що згідно з експертними
висновками ТПП від 19.09.2013 року « Ц-593/1 та
від 08.10.2013 року № Ц-667 (а.с. 52-53, 78) в
процесі вартісного аналізу експертом
розглядались документи, що надавались
під час митного оформлення та
інформація надана виробником. Не було
здійснено аналізу вартості ідентичних
або подібних товарів. Митницею
зазначається, що позивач не надав:
довідкову інформацію щодо вартості в
країні-експортері товарів, що є
ідентичними або аналогічними
оцінюваним товарам, розрахунок цін
(калькуляцію), тому митний орган
відмовив у митному оформлені та
прийняв рішення про коригування митної
вартості товарів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
вказані рішення Київською
регіональною митницею прийняті
правомірно.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком, виходячи з
наступного.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

відповідно до частини третьої статті 53
Митного кодексу України, у разі, якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно із приписами статті 57 Митного
кодексу України, визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. При цьому кожний наступний
метод застосовується лише у разі, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини третьої
статті 58 Митного кодексу України, у
разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідачем при визначенні митної
вартості товару було застосовано
шостий метод, а саме, резервним,
оскільки основний метод - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) не міг
бути застосований у зв'язку з
обґрунтованими сумнівам митного
органу щодо достовірності відомостей
про митну вартість з огляду на те, що
надані позивачем під час митного
оформлення документи мали розбіжності
та неузгодженості, крім того
декларантом не було надано додаткові
документи на вимогу митниці щодо
митного оформлення зазначених вище
партій товару.

Колегія суддів зазначає, що під час
митного оформлення позивачем не
подавався до митного органу договір на
транспортно-експедиторське
обслуговування у міжнародному
сполученні №1 від 15.07.2013 року.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що на підтвердження витрат на
транспортування, позивачем було надано
довідки про транспортні витрати від
01.07.2013 року № 01-07/2013-2 та від 22.07.2013 року
№22-07/2013 (а.с. 51, 76), однак відповідно до
ст. 9 ЗУ «Про
транспортно-експедитерську
діяльність» підтвердженням витрат
експедитора є документи (рахунки,
накладні тощо), видані суб'єктами
господарювання, що залучалися до
виконання договору транспортного
експедирування, або органами влади.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА
Т.О.В" - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 17
червня 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.