Справа № 274/5783/13-а
Суддя: Замега О. В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 274/5783/13-а
н/п 2-а/0274/158/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2014 року
м.
Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області у складі:
головуючого - судді Замеги О.В., при
секретарі - Павлюк - Жук А.В.,
розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Бердичеві та Бердичівському районі
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
з надмірно виплачених пенсій в сумі
48805,10 грн.,-

В С
Т А Н О В И В:

Начальник Управління Пенсійного
Фонду України в м. Бердичеві та
Бердичівському районі (далі -
Управління) звернувся до суду з позовом
про стягнення з відповідача на користь
Управління заборгованості за надмірно
виплачені пенсії в сумі 48805,10 грн..

Позовні вимоги мотивує тим, що
відповідач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного Фонду України в
м. Бердичеві та Бердичівському районі з
23.09.2002 року, та отримує пенсію за віком
водія пасажирського транспорту. Пенсія
була призначена з 23.09.2002 року.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", особи, що мають
одночасно право на різні пенсії,
призначається одна пенсія за вибором.
Тобто, особа має право на призначення
однієї пенсії. Згідно ст. 102 ЗУ "Про
пенсійне забезпечення", пенсіонери
зобов"язані повідомляти органу, що
призначає пенсію, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. В заяві
відповідача від 16.09.2002 року про дані
обставини зазначено. В разі отримання
зайвих сум пенсій пенсіонер повинен
відшкодувати заподіяну шкоду(ст. 102 абз.
2 ЗУ "Про пенсійне забезпечення"). В
січні 2013 року Управлінню стало відомо,
що відповідач отримує пенсію за віком з
03.09.2007 року в Управлінні Пенсійного
Фонду Російської Федерації в
Чернушинському районі Пермського краю.
В лютому 2013 року за запит Управління на
дійшла відповідь з Управління
Пенсійного Фонду Російської Федерації
в Чернушинському районі Пермського
краю, що відповідач отримує пенсію за
віком з 03.09.2007 року, і щомісячну виплату
інваліду 2 групи з 05.08.2008 року в
Управлінні ПФ РФ в Чернушинському
районі Пермського краю. Згідно
повідомлення МК ВЖРЕП № 7 м. Бердичева
від 13.06.2013 року відповідач втратив
право на житло за адресою: АДРЕСА_1, ще з
21.11.2002 року, тобто фактично після
призначення пенсії в Україні. В зв"язку
з даною обставиною виплату пенсії
відповідачу припинено з 31.01.2013 року.
Відповідно до ст. 7 Угоди «Про гарантії
прав громадян держав учасниць СНД у
сфері пенсійного забезпечення» від
13.03.1992 р., при переселенні пенсіонера в
межах держав-учасниць Угоди розмір
пенсії переглядається у відповідності
із законодавством держави учасниці
Угоди по новому місцю проживання
пенсіонера з дотриманням умов,
передбачених пунктом 3 статті 6 даної
Угоди, за змістом якої, обчислення
пенсії проводиться із заробітку за
періоди роботи, які зараховуються до
трудового стажу. При цьому виплата
пенсії за попереднім місцем проживання
припиняється.

Представник Управління Пенсійного
Фонду в м. Бердичеві та Бердичівському
районі у судове засідання не з"явився,
надав суду заяву про розгляд справи у
його відсутності, позов підтримує.

Відповідач позов не визнав,
зазначивши, що у віці 55 років в Україні
йому призначено пенсію, яку він
отримував три місяці, після чого
переїхав в м. Чернушка Пермського краю.
У вересні 2007 року в м.Чернушка йому
призначили пенсію за віком, та
компенсацію по інвалідності. Під час
проживання на території України він
надав довіреність сусідці, прізвище
якої не пам"ятає, для отимання його
пенсії. Хто отримував його пенсії, та
розпоряджався нею, він не пам"ятає.

Дослідивши докази, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 КАС України,
розгляд справи і рішення по справі
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

У відповідності до ст. 162 КАС
України при вирішенні справи по суті,
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного Фонду України в м. Бердичеві
та Бердичівському районі з 23.09.2002 року,
та отримує пенсію за віком як водій
пасажирського транспорту. Пенсія була
призначена з 23.09.2002 року відповідно до
п. "з" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне
забезпечення"(а.с.6).

Відповідно до ст. 6 цього Закону,
особи, що мають одночасно право на
різні пенсії, призначається одна
пенсія за вибором. Тобто, особа має
право на призначення однієї пенсії.

Згідно ст. 102 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", пенсіонери
зобов"язані повідомляти органу, що
призначає пенсію, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати.

В заяві відповідача від 16.09.2002 року
про дані обставини зазначено.

В разі отримання зайвих сум пенсій
пенсіонер повинен відшкодувати
заподіяну шкоду(ст.102 абз.2 Закону
України "Про пенсійне забезпечення").

В січні 2013 року Управлінню стало
відомо, що відповідач отримує пенсію за
віком з 03.09.2007 року в Управлінні
Пенсійного Фонду Російської Федерації
в Чернушинському районі Пермського
краю, даний факт сторони не оспорюють.

В лютому 2013 року за запит
Управління на дійшла відповідь з
Управління Пенсійного Фонду
Російської Федерації в Чернушинському
районі Пермського краю, що відповідач
отримує пенсію за віком з 03.09.2007 року, і
щомісячну виплату інваліду 2 групи з
05.08.2008 року в Управлінні ПФ РФ в
Чернушинському районі Пермського краю(
а.с. 9, 18).

Згідно повідомлення МК ВЖРЕП № 7
м. Бердичева від 13.06.2013 року відповідач
втратив право на житло за адресою:
АДРЕСА_1, ще з 21.11.2002 року, тобто фактично
після призначення пенсії в Україні(
а.с.10).

В зв"язку з даною обставиною
виплату пенсії відповідачу припинено з
31.01.2013 року.

Відповідно до ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також їх забезпечення у
старості та в інших випадках,
передбачених законом. Це право
гарантується загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням за
рахунок страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, питання
призначення, перерахунку і виплати
пенсій, надання соціальних послуг з
коштів Пенсійного фонду, визначаються
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1V.

Закон України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII у
відповідності до Конституції України
гарантує всім непрацездатним
громадянам України право на
матеріальне забезпечення за рахунок
суспільних фондів споживання шляхом
надання трудових і соціальних пенсій.

За статтею 51 Закону України «Про
міжнародне приватне право» до
зобов'язань, що виникли внаслідок
набуття, збереження майна без
достатніх правових підстав,
застосовується право держави, у якій
такі дії мали місце

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-IV (далі -Закон № 1058-ІV) пенсія -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Згідно п.3 даного порядку
передбачено, що повернення коштів,
надміру виплачених за призначеними
пенсіями, проводиться відповідно до ст.
103 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у випадках виявлення
подання громадянами недостовірних
відомостей про заробітну плату чи
інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного
подання відомостей про зміни у складі
сім»ї тощо.

Частиною 1 ст. 103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонеру внаслідок зловживань з його
боку(в результаті подання документів з
явно неправильними відомостями,
неподання відомостей про зміни у
складі членів сім»ї тощо) стягуються на
підставі рішень органу, що призначає
пенсії.

У відповідності до ст. 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Відповідач був повідомлений про
те, що він зобов"язаний повідомляти
органи Пенсійного фонду про обставини,
що спричиняють зміну розміру пенсійної
виплати або припинення її виплати.
Однак, він не повідомив позивача про
оформлення пенсії в Росії, що призвело
до надмірної виплати відповідачу
коштів в розмірі 48805,10 грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню в повному об"ємі.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 102, 103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 6, 8, 9, 11,
69, 70, 71, 158, 163, 171 КАС України, суд,-

П О С Т А Н
О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного Фонду України в м. Бердичеві
та Бердичівському районі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Бердичеві та Бердичівському районі
заборгованість за надміру виплачену
пенсію в сумі 48805,10 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір в розмірі 182.70 грн..

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Бердичівський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
її проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя