Справа № 802/1257/14-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 травня 2014 р. справа №
802/1257/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медвідь І.О.,

позивача:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Реєстраційної служби Жмеринського
міського управління юстиції
Вінницької області про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

23.04.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в
суд з адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Жмеринського
МРУЮ про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії.

Зазначали, що 27.12.2013 року Реєстраційною
службою прийнято рішення №9613103, яким
позивачам відмовлено у державній
реєстрації права власності, форма
власності: приватна, спільна сумісна,
розмір частки: 1 на квартиру, що
розташована АДРЕСА_1, оскільки заявлене
право вже зареєстроване про що внесено
запис до Реєстру прав власності на
нерухоме майно. На думку позивачів
даним рішенням порушено їхні права.

Позивачі вважають зазначене рішення
незаконним, а тому звернулися до суду
із даним адміністративним позовом у
прохальній частині якого просили суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Реєстраційної служби
Жмеринського міського управління
юстиції Вінницької області про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень №9613103 від 27.12.2013 року;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Жмеринського міського управління
юстиції Вінницької області
зареєструвати право власності, форма
власності: приватна, спільна сумісна,
розмір частки: 1, на квартиру, що
розташована у АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві, просив позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилася, надала суду заяву, що у
зв'язку з поганим станом здоров'я,
просить проводити розгляд справи без
її участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутність,
вказав, що позовні вимоги не підтримує.

Заслухавши пояснення позивача,
оцінивши надані у справу докази, суд
встановив наступне.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 16.09.2013 року визнані
недійсними результати проведених
31.12.2010 року приватним підприємством
«Нива - В.Ш.» в особі Філії 02 прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1
належної ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від03.02.2014 року виправлено
описки допущені у тексті рішення
Апеляційного суду Вінницької області
від 16.09.2013 року, вказано по всьому
тексту рішення замість «квартири №40 в
будинку №25» - «квартири №25 в будинку
№40».

Як вбачається із матеріалів
Реєстраційної справи №03, згідно
картки прийому заяви 9474191 (а.с. 50), 25.12.2013
року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до
Реєстраційної служби Жмеринського
МРУЮ із заявою за реєстраційним
номером 4731997 про державну реєстрацію
права приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 34).

Разом із заявою подали копію постанови
Вінницького міського суду Вінницької
області від 18.11.2013 року по кримінальній
справі №212/7205/2012 провадження 1/127/191/13,
якою вирішено речові докази по справі,
а саме: трикімнатну квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
перебуває у власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
залишити власникам ОСОБА_1, ОСОБА_2.(а.с.
45-49).

Також подали архівний витяг із рішення
№123 Виконавчого комітету Жмеринської
міської ради від 27.06.2002 року про
приватизацію ОСОБА_2, ОСОБА_1 вказаної
квартири (а.с. 44) та технічний паспорт на
квартиру (а.с. 42-43).

Під час розгляду вказаної заяви
державним реєстратором було здійснено
пошук інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна індексний номер 15589738
від 27.12.2013 року, з якого видно, що право
приватної власності на спірну квартиру
вже зареєстровано 03.02.2011 року за ОСОБА_3
(РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина
України, НОМЕР_5, 01.07.1998 року), на
підставі свідоцтва про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів,
реєстровий №62, 01.02.2011 року, виданого
ОСОБА_4, приватним нотаріусом
Жмеринського районного нотаріального
округу (а.с. 54-56).

27.12.2013 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно прийняте рішення
№9613103 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, яким
відмовлено у державній реєстрації
права власності, форма власності:
приватна, спільна сумісна, розмір
частки: 1 на квартиру, що розташована
АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_2,
податковий номер НОМЕР_2, ОСОБА_1,
податковий номер НОМЕР_3 (а.с. 60).

Крім того, 27.02.2014 року державним
нотаріусом Жмеринської міської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом, зареєстроване в реєстрі за
№2-278, згідно якого право власності на
спірну квартиру перейшло від ОСОБА_3 до
ОСОБА_6 Рішенням державного
реєстратора прав на нерухоме майно від
27.02.2014 року №11253870 проведено державну
реєстрацію права приватної власності
на спірну квартиру за ОСОБА_6,
податковий номер НОМЕР_4.

Суд, визначаючись щодо вимог позивача
про визнання протиправним та
скасування рішення Реєстраційної
служби Жмеринського МРУЮ про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень №9613103 від 27.12.2013 року, виходив
з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі -
Закон) передбачено перелік речових
прав на нерухоме майно, що підлягають
державній реєстрації, а саме: право
власності на нерухоме майно; право
володіння; право користування
(сервітуту); право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; інші речові права
відповідно до закону.

Частина 2 статті 9 цього Закону,
передбачає прямий обов'язок державного
реєстратора під час розгляду заяви про
реєстрацію встановити відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав, поданим
документам. У разі потреби реєстратор
має право вимагати подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень.

Згідно ч. 1 ст. 15 цього Закону, державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач в оскаржуваному рішенні про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень ОСОБА_2, ОСОБА_1, зазначив, що
заявлене право вже зареєстровано.

Статтею 24 Закону передбачений перелік
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Так, у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений
на території іншого органу державної
реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень звернулася
неналежна особа;

4) подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно щодо попереднього правонабувача
подано після державної реєстрації
права власності на таке майно за
новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію
речових прав, похідних від права
власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну
реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що виникло
на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного
строку з дня отримання заявником
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав не усунено обставин, що були
підставою для прийняття такого
рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року,
який діяв на момент винесення
державним реєстратором спірного
рішення про відмову у державній
реєстрації права власності (втратив
чинність на підставі Постанови КМ № 868
від 17.10.2013) встановлений виключний
перелік

Цей Порядок визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - державна реєстрація
прав), перелік документів, необхідних
для її проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 2 вказаного Порядку
встановлено, що орган державної
реєстрації прав проводить:

- державну реєстрацію права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
за місцем розташування такого майна;

- державну реєстрацію обтяжень речових
прав на нерухоме майно незалежно від
місця розташування такого майна;

- облік безхазяйного нерухомого майна.

Рішення щодо державної реєстрації
прав, взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна, форму та вимоги до
оформлення яких встановлює Мін'юст,
приймає державний реєстратор прав на
нерухоме майно. Державний реєстратор
оформляє рішення за допомогою
Державного реєстру прав у двох
примірниках, крім випадків,
передбачених цим Порядком.

Згідно пункту 4 Порядку Державному
реєстрі прав реєструються речові права
та їх обтяження на земельні ділянки, а
також на об'єкти нерухомого майна, які
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення, а
саме: на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду або їх окремі частини,
квартиру, житлове та нежитлове
приміщення.

Пунктом 5 визначено, що документи, які
подаються для проведення державної
реєстрації прав, взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна, повинні
відповідати вимогам, що встановлені
законом, цим Порядком та іншими
нормативно-правовими актами.

Для проведення державної реєстрації
прав, що передбачено пунктом 7 Порядку,
заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.
Моментом прийняття заяви про державну
реєстрацію вважається дата та час її
реєстрації у базі даних про реєстрацію
заяв і запитів. Орган державної
реєстрації прав, нотаріус видає
заявникові картку прийому заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, форму та вимоги до оформлення
якої встановлює Мін'юст.

Згідно пункту 10 вказаного Порядку
заявник разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для такої реєстрації документи,
визначені цим Порядком, їх копії,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита.

Документи, необхідні для проведення
державної реєстрації, що подані з
порушенням вимог, установлених
законом, цим Порядком та іншими
нормативно-правовими актами, є
підставою для зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію або відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, а не для відмови в прийнятті
заяви про державну реєстрацію.

Так, пунктом 12 Порядку встановлено, що
під час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
закону;

5) наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав. Даний
перелік є вичерпним.

За результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації, що встановлено
пунктом 16 Порядку.

Згідно пункту 23 Порядку державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що державний реєстратор під
час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, встановив наявність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами, а
саме щодо відомостей про нерухоме
майно, речових прав на нерухоме майно
та їх обтяжень, наявних у Державному
реєстрі прав та поданих заявником
документах, що стало підставою
прийняття рішення про відмову у
державній реєстрації права приватної
власності на спірну квартиру.

Щодо підстав для здійснення державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, слід вказати наступне.

Частиною першою статті 19 Закону
визначено, що державна реєстрація прав
проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Як вже було встановлено судом, позивачі
подали до державного реєстратора, як
підставу для реєстрації права на
квартиру, постанову Вінницького
міського суду Вінницької області.
Разом з тим, слід вказати, що дане
судове рішення не визначало право
власності нерухомості за позивачами, а
лише констатувало вже існуюче право.

Таким чином, у суду відсутні підстави
для задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, оскільки відсутні фактичні
підстави для вчинення державним
реєстратором дій щодо реєстрації права
приватної власності на спірну квартиру
за позивачами.

Одночасно, суд вважає за необхідне
зазначити наступне. В даному випадку
позивачами невірно обрано спосіб
захисту порушеного права. Згідно
встановлених в ході розгляду справи
судом обставин, перехід права
власності на квартиру відбувся на
підставі прилюдних торгів, які в
подальшому були визнані недійсними. З
огляду на що, позивачам слід ставити
питання про скасування реєстрації
права власності на квартиру, яка
відбулась на підставі цих прилюдних
торгів.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно частини 4 статті 69 КАС України,
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.1, 2 ст. 71 КАС
України).

Відповідно до статті 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Понесені позивачем витрати зі сплати
судового збору відповідно до статті 94
КАС України у зв'язку із відмовою в
задоволенні позову відшкодуванню із
Державного бюджету України не
підлягають.

Керуючись статтями 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162,
163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволені адміністративного позову
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя /підпис/
Дончик Віталій Володимирович

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: