Справа № 820/5301/14
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.Справа № 820/5301/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.04.2014р. по
справі № 820/5301/14

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа - підприємець
ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в
якому просить суд визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
13.03.2014 року № .

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23.04.2014 р.
позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
13.03.2014 року № в частині
збільшення грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму 63787 (шістдесят три
тисячі сімсот вісімдесят сім) грн. 50
коп., з яких: основний платіж - 42036 (сорок
дві тисячі тридцять шість) грн. 67 коп.,
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) -
21018 (двадцять одна тисяча вісімнадцять)
грн. 30 коп.

Державна податкова інспекція у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, в апеляційній скарзі
вказує, що рішення є необґрунтованим та
незаконним, прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
23.04.2014 р. та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що фахівцями державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
проведена документальна планова
виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013
року, дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.

Результати перевірки оформлені актом
№ 434/20-31-17-02-08/НОМЕР_2 від 28.02.2014 року,
яким зафіксовані порушення позивачем
вимог діючого законодавства України, а
саме: пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
позивачем завищено податковий кредит
на загальну суму 42525 грн. (а.с. 8-37).

На підставі акту перевірки №
434/20-31-17-02-08/НОМЕР_2 від 28.02.2014 року,
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № від 13.03.2014
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в сумі 63787,50 грн., з яких:
основний платіж - 42525 грн., штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) - 21262,50 грн.
(а.с. 38).

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги про скасування
податкового повідомлення-рішення від
13.03.2014 року № в частині
збільшення грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму 63787,50 грн. є
обґрунтованими, проте позивач у складі
податкового кредиту відобразив обсяг
придбання товару від постачальника ТОВ
"ПСВ-Антік" на загальну суму 488,33 грн.
згідно податкової накладної від 26.06.2013
року № 117, яка заповнена з порушенням
вимог діючого податкового
законодавства, а тому в цій частині
позовні вимоги не підлягають
задоволенню

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Перевіркою встановлено, що позивач до
складу податкового кредиту включив ПДВ
по податковим накладним, отриманим від
ПП "Трасат", ТОВ "Мосі", ПП
"Електрокабельпостач", ТОВ "Ерідл" на
загальну суму 42037 грн.

Перевіряючими встановлено, що в
розділі податкової накладної
"Номенклатура товарів/послуг продавця"
зазначено наступні товари, в тому
числі: круг відрізний по металу Луга
125х1,2х22,2 мм, круг відрізний по металу
Луга 230х2,4х22,2 мм, дріт зварювальний ER70S-6
ф. 0,8 мм.

Згідно даних інтернет-ресурсів
контролюючим органом встановлено, що
зазначена продукцію є продукцією
імпортного походження, а отже
відповідно до 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, податкові накладні за
зазначеною продукцією повинні містити
код товару згідно УКТ ЗЕД.

Проте колегія суддів не погоджується з
вищевказаним висновком.

Згідно з підпунктом 14.1.181 статті 14
Податкового кодексу України,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
законом.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 визначено, - датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Також, відповідно до пункту 198.3 статті
198 Податкового кодексу України, -
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги
та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Відповідно до підпункту "і" пункту 201.1
статті 201 Податкового кодексу України,
у податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити як код товару згідно з УКТ
ЗЕД (для підакцизних товарів та
товарів, ввезених на митну територію
України).

Згідно пункту 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до підпункту 201.6 вказаної
статті податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

З огляду на пункт 201.8. статті 201
Податкового кодексу України
вбачається, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 вищевказаного
кодексу податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Судовим розглядом встановлено, що
позивачем придбано від ПП "Трасат", ТОВ
"Мосі", ПП "Електрокабельпостач", ТОВ
"Ерідл" товари, серед яких: круг
відрізний по металу Луга 125х1,2х22,2 мм,
круг відрізний по металу Луга 230х2,4х22,2
мм, дріт зварювальний ER70S-6 ф. 0,8 мм.

В підтвердження факту придбання
зазначених товарів контрагентами
надано ФОП ОСОБА_1 податкові накладні
на загальну суму 42037 грн.

Згідо листа ПП "Електрокабельпостач"
від 03.12.2012 року та листа ТОВ "Ерідл" від
08.02.2013 року, круг відрізний по металу
Луга 125х1,2х22,2 мм, круг відрізний по
металу Луга 230х2,4х22,2 мм, дріт
зварювальний ER70S-6 ф. 0,8 мм є товарами
українського виробництва.

Відповідно до листа ТОВ "Мосі" від 24.02.2014
року за вих. № 1/24, дріт зварювальний не
входить до переліку товарів, що
підлягають сертифікації.

Податкові накладні, надані позивачем,
за своєю формою та змістом
відповідають вимогам чинного
законодавства, наявності недоліків
(дефектів форми, змісту або походження),
які б згідно з частиною 2 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність", пункту 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, спричинили втрату
ними юридичного статусу первинних
документів, податковим органом не
доведено.

Як вбачається з акту перевірки,
висновок про порушення позивачем
пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України зроблений
відповідачем на підставі інформації з
інтернет-ресурсів.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
посилання податкового органу на
інтернет-ресурси суперечить вимогам
пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу
України, а отже в силу статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства, суд не
сприймає його як належний доказ
правомірності позиції податкового
органу.

Інших належних та допустимих доказів
визначення країни походження
отриманих позивачем товарів, згідно
спірних податкових накладних,
відповідачем не надано, а відтак не
доведено факту, що зазначені товари є
товарами, які ввезені на митну
територію України.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що податкові
накладні, надані позивачем,
відповідають вимогам чинного
законодавства, а отже позивачем
правомірно віднесено до складу
податкового кредиту 42037 грн.

Судовим розглядом встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 у складі податкового кредиту
відобразив обсяг придбання ТМЦ (фарба
порошкова RAL 3020 E/P PARLAK) від
постачальника ТОВ "ПСВ-Антік" на
загальну суму 488,33 грн. згідно
податкової накладної від 26.06.2013 року №
117, яка заповнена з порушенням вимог
діючого податкового законодавства, а
саме відсутній підпис посадової особи,
яка склала податкову накладну. Даний
факт підтверджено наявною у справі
податковою накладною.

Крім того, позивач також не заперечував
проти факту відсутності підпису на
зазначеній податковій накладній, проте
зазначив, що відсутність підпису не
свідчить про неналежність податкової
накладної.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Згідно пункту 201.11 статті 201 Податкового
кодексу України, разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Проте фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 не скористався цим правом
подання до податкової декларації
скарги на постачальника, а тому колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідач у акті
перевірки обґрунтовано дійшов до
висновку про неправомірне віднесення
позивачем до суми податкового кредиту
488,33 грн. згідно податкової накладної
від 26.06.2013 року № 117.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову в сумі 488,33 грн.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.04.2014р. по
справі № 820/5301/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.