Справа № 808/6114/13-а
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року 16:46Справа № 808/6114/13-а
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Чернової
Ж.М.

за участю:

секретаря судового засідання
Батигіна О.В.

представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача1: не з'явився

від відповідача2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до відповідача1: Мироненка Віталія
Анатолійовича головного державного
інспектора Пологівського
інспекційного відділу інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області

відповідача2: Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області

про: визнання дій протиправними та
визнання рішень нечинними,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_2 до Мироненка
Віталія Анатолійовича головного
державного інспектора Пологівського
інспекційного відділу інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області, в якій
позивач просить:

визнати протиправними дії головного
державного інспектора Пологівського
інспекційного відділу інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області
Мироненко Віталія Анатолійовича щодо
складання акту про недопущення
посадових осіб інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю на
об'єкти будівництва від 14.03.2013 та
припису про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
17.04.2013 №246;

визнати протиправним та нечинним акт
про недопущення посадових осіб
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю на
об'єкти будівництва від 14.03.2013;

визнати протиправним та нечинним
припис про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
17.04.2013 №246.

Ухвалою суду від 30.10.2013, за клопотанням
позивача, судом було залучено до участі
у справі, в якості другого відповідача -
Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, просила
позов задовольнити. В обґрунтування
заявлених вимог зазначила, що головним
інспектором було складено акт всупереч
діючому законодавству, порушуючи права
позивача та зафіксовано факти, які
невідповідають дійсності.

Відповідачі проти позову заперечили в
повному обсязі, зазначивши, що
інспектор діяв виключно до Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 №553 та
відповідно до Положення про інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області,
затвердженого наказом державного
архітектурно-будівельної інспекції
України від 02.06.2011 №22. Просить в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

В судових засіданнях 13.05.2014 та 21.05.2014
представник позивача двічі звертався
до суду з клопотанням про зупинення
провадження у справі в зв'язку з тим, що
на теперішній час триває досудове
розслідування Токмацьким МВ ГУМВС
України в Запорізькій області відносно
Мироненко Віталія Анатолійовича
(відповідач по справі). Судом було
відмовлено в задоволенні даних
клопотань, оскільки за приписами
статті 156 КАС України, суд зупиняє
провадження по адміністративній
справі у разі неможливості розгляду
цієї справи лише до вирішення іншої
справи, що розглядається в порядку
конституційного, адміністративного,
цивільного, господарського чи
кримінального судочинства, досудове
розслідування кримінальної справи не
дає достатньо підстав для безумовного
зупинення провадження по
адміністративній справі. Крім того, суд
вважає заявлені клопотання позивача
можливістю затягування вирішення
спору по суті.

Відповідно до ст.160 КАС України, 05.06.2014
сторонам проголошено вступну та
резолютивну частини постанови та
оголошено про час виготовлення
постанови у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, в ході
судового розгляду здійснювалось повне
фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу "Камертон".

Судом встановлено, що 14.03.2013 головним
державним інспектором інспекції
державно-будівельного контролю у
Запорізькій області Мироненко
Віталієм Анатолійовичем відносно
позивача було складено акт про
недопущення посадових осіб інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю на об'єкти будівництва,
підприємства будівельної галузі для
виконання покладених на них функцій
(арк.спр.9). Як вбачається з тексту
даного акту: гр.ОСОБА_2 (позивач по
справі) не допустила посадових осіб
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю на
об'єкт «Житловий будинок» за адресою:
АДРЕСА_1 для проведення позапланової
перевірки.

Позивач зазначив, що факти, які
викладені в спірному акті не
відповідають дійсності, а саме позивач
вважає, що самого факту недопуску до
об'єкту не відбулося, оскільки
інспектор вимагав саме негайного
огляду об'єкту (заздалегідь не
сповістивши позивача про намір
здійснити перевірку), вимоги
відповідача позивач не змогла
виконати, так як знаходилась на
робочому місці та не мала можливості
його покинути, тим самим не могла
надати доступ інспектору до об'єкту.
Крім того, позивач зазначає, що
повідомила інспектора, що не може
покинути робоче місце, але
запропонувала здійснити обстеження
будинку по закінченню робочого часу
або в інший зручний для нього час. Щодо
складання самого акту, то позивачем
зазначено, що він складений не в
присутності позивачки (хоча, там
зазначено інше); без запису свідків, які
б могли підтвердити вказані події;
складений не на місці події та
відповідно відмови від підписання та
ознайомлення позивачка не давала,
оскільки взагалі не бачила вказаного
акту, а отримала його пізніше, за
допомогою поштового зв'язку.

Таким чином, позивачка вважає, що
інспектор скористався своїм службовим
становищем, чим грубо порушив право на
захист, адже позивачка зазначає, що не
відмовляла посадовій особі у наданні
доступу до об'єкту, а лише повідомила,
що станом на 13-00год. не може відлучитися
з робочого місця.

Суд, вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача
2, здійснивши допит свідка, заслухавши
пояснення наданні відповідачем 1,
розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши інші наявні у справі докази
у їх сукупності, прийшов до наступного
висновку.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Відповідно до Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13.05.2011 №
553 державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України та її територіальними
органами.

Відповідно до Положення про інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області,
затвердженого наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 02.06.2011 №22, інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області є
територіальним органом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, входить до сфери її
управління, підзвітна та підконтрольна
їй.

За правилами п.5 Порядку державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за територіальним
принципом (у межах областей) у порядку
проведення планових та позапланових
перевірок.

Згідно п.7 Порядку позаплановою
перевіркою вважається перевірка
передбачена планом роботи інспекції.
Однією з підстав для проведення
позапланової перевірки є: вимога
правоохоронних органів про проведення
перевірки.

Відповідно до пп.1 п.11 Порядку, посадові
особи під час здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право безперешкодного доступу на
місце будівництва об'єкта.

Відповідно до п.14 Порядку, у разі
відмови суб'єкта містобудування, щодо
якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, у
посадових осіб інспекції до проведення
перевірки складається відповідний акт.

Пунктом 21 передбачено, що у разі
відмови суб'єкта містобудування, щодо
якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
підписати акт перевірки та припису,
посадова особа інспекції робить
відповідний запис та надсилає
правопорушнику рекомендованим листом
з повідомленням.

Під час проведення позапланової
перевірки посадова особа зобов'язана
пред'явити службове посвідчення та
направлення для проведення
позапланової перевірки. Представник
відповідача 2 та відповідач 1 стверджує,
що останнім було пред'явлене
посвідчення та направлення, на основі
якого мала бути проведена позапланова
перевірка. Крім того, окрім інспектора,
був присутній прокурор відділу захисту
інтересів громадян і держави у сфері
земельних в Прокуратури Запорізької
області ОСОБА_6

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання покладених обов'язків, за
вимогою прокуратури Запорізької
області від 21.02.2013 №05/3-310-13 (арк.спр.93), на
підставі направлення на позапланову
перевірку від 27.02.2013, головним
державним інспектором Пологівського
інспекційного відділу інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області
Мироненком В.А., в присутності
прокурора відділу захисту інтересів
громадян і держави у сфері земельних
відносин Прокуратури Запорізької
ОСОБА_6, у робочому кабінеті ОСОБА_2 в
приміщенні Токмацького районного суду,
ОСОБА_2 відмовлено представнику
інспекції в доступі до об'єкту
будівництва, мотивуючи відмову
професійною зайнятістю, хоча ОСОБА_2
було повідомлено, що перевірка може
бути проведена в присутності
представників замовника будівництва,
підрядної організації або технічного
нагляду.

Допитаний в судовому засіданні свідок
(секретар судового засідання)
підтвердив той факт, що позивачка не
мала можливості покинути своє робоче
місце, оскільки позивачка була
включена до колегіального розгляду
судової справи та відповідно повинна
була залишатися на своєму робочому
місці.

З пояснень відповідача 1 вбачається, що
позивачка відмовилася від можливості,
окрім неї чи її представника (ОСОБА_1),
бути присутніми при перевірці
перелічених інспектором осіб, оскільки
вона і сама не має доступу до об'єкту
будівництва і взагалі з питань
будівництва та документації на
будівництво не може надати будь-яких
пояснень, так як цими питаннями
займається її представник, у якої і
зберігаються ключі від об'єкту
будівництва.

Вказані обставини зафіксовані в акті
про недопущення посадової особи на
об'єкт будівництва. До того ж, позивач
сама зазначила, що на час,
запропонований інспектором, вона не
погодилася надати можливість
здійснити перевірку. Враховуючи
вказане, суд вважає, що інспектором
було вірно викладено в акті, який
оскаржується, факт недопущення.

Згідно пояснень відповідача 1, в
судовому засіданні встановлено, що
гр.ОСОБА_2 не дала можливості
інспектору скласти акт про недопущення
безпосередньо на місці події, тому
вказаний акт було надруковано та
підписано головним державним
інспектором в приміщенні Інспекції,
через певний проміжок часу. Вказана дія
не забороняється Порядком здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Як свідчать матеріали справи, 15.03.2013
вищевказаний акт було направлено
рекомендованим листом з повідомленням
(арк.спр.74).

Суд не вбачає в діях посадової особи
(відповідача 1) протиправності,
оскільки фіксування подій та їх
письмове відображення в акті - це є
зобов'язанням інспектора та навпаки,
якщо інспектором не було б складено акт
про недопущення до перевірки - це стало
би порушенням службових обов'язків,
оскільки не було виконано зобов'язання
провести перевірку за виданим
направленням.

Позивачем було частково змінено
підстави позову, оскільки при першому
зверненні до суду, останнім було
зроблено посилання, що зафіксований в
акті факт відбувався 14.03.2013, проте в
подальшому, при ознайомленні з
документами, позивачці стало
зрозумілим, що державний інспектор
(відповідач 1) звертався до неї з
вимогою про допущення до перевірки -
13.03.2013.

На підставі вказаного, позивачем було
заявлено клопотання про допит в якості
свідка співробітника прокуратури
ОСОБА_6, який був присутній при
перевірці. Судом було частково
задоволено клопотання та витребувано у
Прокуратури Запорізької області
наявну інформацію та документальне
підтвердження направлення
представника прокуратури для
проведення перевірки. При винесені
вказаної ухвали, судом взятий до уваги
людський фактор, оскільки минув майже
рік з моменту оскаржуємих дій та
відповідно людина не зможе запам'ятати
конкретний день та дату, в якому
сталися певні обставини, про що також
свідчить и посилання самої позивачки
(на момент подання позову вона
посилалася на одну дату та надавала
докази, які б підтверджували вказане,
та потім змінила свої пояснення та
відповідно підтверджуючи докази).

На адресу суду від Прокуратури
надійшла відповідь (арк.спр.215-217), в якій
зазначено, що перевірка із залученням
спеціалістів контролюючих органів,
щодо законності здійснення
будівельних робіт на земельній
ділянці, розташованій по АДРЕСА_1,
здійснювалась прокуратурою області у
зв'язку з розглядом публікації,
викладеної в газеті «ПравДа» від 14.02.2013
№7 (322) «Кудесник в мантии». До вказаного
листа, прокуратурою було надано вимогу
про проведення перевірки, адресовану
відповідачу 2, в якій прокуратура
просить надати на 13.03.2013 працівника для
здійснення спеціальної перевірки.
Також, з пояснень представника
відповідача 2 зрозуміло, що в день
звернення з вказаною вимогою (13.03.2013,
про що свідчить відмітка про прийняття)
останній не міг забезпечити наявність
відповідного спеціаліста, в зв'язку з
завантаженістю працівників, тому
скоріше за все, працівника було
направлено на наступний день, тобто
14.03.2013.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, направлення для проведення
позапланової перевірки було видане, ще
27.02.2013 на виконання іншої вимоги
Прокуратури від 21.02.2013 №05/3-3010-13.

Необхідно зазначити, що ніяких
документів на відрядження ані
прокуратура, ані інспекція не надає,
оскільки вони є організації обласного
значення та відлучення працівників в
межах області окремо не оформлюються.

Також, з наданої позивачем постанови
про закриття кримінального
провадження (арк.спр.224-226), в якій
детально розписано показання осіб,
конкретно не можна встановити дату
проведення заходу.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не
доведено належним чином ті обставини,
на які він посилається.

За правилами ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

В подальшому, на підставі акту,
відповідачем 1 було винесено припис №246
від 17.04.2013 про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
(арк.спр.10), яким зобов'язано позивача
допустити посадову особу інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області до
проведення перевірки на об'єкті
«Будівництво житлового будинку»,
АДРЕСА_1.

Відповідно до абз.а п.3 ч.4 ст.41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», посадові
особи інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право видавати
обов'язкові для виконання приписи щодо
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
аналогічна норма передбачена пп.3 п.11
Порядку, також в термін до 19.04.2013 надати
до інспекції для перевірки проектну та
виконавчу документацію на будівництво
об'єкту. З даним приписом представника
за довіреністю ОСОБА_1 було ознайомлено
та другий примірник документу вручено
під особистий підпис - 18.04.2013.

Враховуючи вказане, суд не вбачає за
діями відповідача 1 протиправності,
оскільки посадова особа діяла на
підставі та в порядку встановленому
законодавством, тому вимога позивача
стосовно визнання дій Мироненка
Віталія Анатоійовича щодо складання
акту про недопущення посадових осіб до
перевірки від 14.03.2013 та складання
припису №246 від 17.04.2013, протиправними -
задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про визнання
протиправним та нечинним акту про
недопущення посадових осіб до
перевірки, складеному 14.03.2013, необхідно
зазначити наступне.

Акт - це службовий документ, який
стверджує факт і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог законодавства.

Отже, акт за своєю суттю, змістом та
формою не є рішенням суб'єкта владних
повноважень, наслідком якого є
настання певних правових наслідків
щодо прав та інтересів особи або
покладання на нього певних обов'язків.
Актом перевірки встановлюється лише
факт порушення. Викладені у акті
обставини можуть бути лише підставою
для вжиття відповідних заходів.

Виходячи з вказаного, слід зазначити,
що по-перше так як акт є службовим
документом, то стосується
правовідносин лише посадових осіб
відповідача щодо його складання, а
по-друге акт є носієм доказової
інформації, тобто певних фактичних
обставин та є думкою - позицією
перевіряючого.

Таким чином, суд в задоволенні
зазначеної вимоги відмовляє.

Щодо вимоги стовно визнання
протиправним та нечинним припису про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
17.04.2013 №246, суд відмовляє в задоволенні,
оскільки позивачем взагалі не
доведено: в чому полягає
протиправність прийнятого припису та
порушення яких прав та законних
інтересів позивача було здійснено
відповідачами при прийняті припису.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування. їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1)на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2)з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3)обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4)безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно;

6)розсудливо;

7)з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації;

8)пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку

З огляду на викладене, позовні вимоги
ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

За правилами статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд присуджує судові витрати в
тому випадку, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка їх
здійснила. Враховуючи те, що позивачем
не доведено обґрунтованість заявлених
позовних вимог, судом не може бути
застосовано приписи ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2,7-11, 69, 71, 94, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ж.М.Чернова