Справа № 760/1482/14-а(2а-117/14)
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/1482/14-а(2а-117/14)
Головуючий у 1-й інстанції: Лазаренко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Солом'янському районі м. Києва на
постанову Солом'янського районного
суду м.Києва від 07 квітня 2014 р. у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України у
Солом'янському районі м. Києва про
визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

24.01.2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до відповідача УПФ
України в Солом'янському районі м.
Києва в якому просить визнати
неправомірним рішення відповідача
щодо відмови у перерахунку позивачці
пенсії з урахуванням нарахованих та
виплачених сум щорічної матеріальної
допомоги на оздоровлення, індексації
заробітної плати та грошової
винагороди за сумлінну безперервну
працю в органах державної влади,
зразкове виконання трудових
обов'язків; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок позивачці
пенсії як державному службовцю у
відповідності до ст.. 37 Закону України
«Про державну службу» з моменту
призначення, включивши до розрахунку
пенсії як складові заробітної плати
нараховані та виплачені суми щорічної
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації заробітної плати та
грошової винагороди за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади і зразкове виконання трудових
обов'язків, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування.

Постановою Солом'янського районного
суду міста Києва від 07 квітня 2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою
суду першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову про відмову у
задоволенні адміністративного позову.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 з 01.04.2011 року перебуває на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
в Солом'янському районі м. Києва та
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про державну службу».

21.01.2014 року позивач звернулася до УПФ
України в Солом'янському районі м.
Києва з заявою про перерахунок пенсії з
урахуванням нарахованих та виплачених
сум щорічної матеріальної допомоги на
оздоровлення, індексації заробітної
плати та грошової винагороди за
сумлінну безперервну працю в органах
державної влади, зразкове виконання
трудових обов'язків.

Листом від 21.01.2014 року №1275/06 відповідач
відмовив позивачу у перерахунку
пенсії, мотивуючи свою відмову тим, що
пенсія позивачу призначена згідно
вимог чинного законодавства, а тому
відсутні підстави для її перерахунку.

Вказану відмову позивач вважає
неправомірною, вважає що прийняте
відповідачем рішення суперечить
положенням ст.ст. 33, 37 Закону України
«Про державну службу», ч. 1 ст. 1, ст. 2
Закону України «Про оплату праці», ст. 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», також звертає
увагу суду на правову позицію ВСУ
відображену у постанові від 20.02.2012 року
по справі №21-430а11.

З наведених підстав позивач звернулася
з даним позовом до суду за захистом
свого порушеного права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
відповідно до ст.33 Закону України «Про
державну службу» такі види виплат, як
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальна допомога на оздоровлення
враховуються для обчислення пенсії,
тому дії відповідача щодо відмови у
перерахунку позивачу пенсії з
врахуванням інших виплат є незаконними
та необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» визначено структуру
заробітної плати, до якої входить:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати, до яких належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів,
надбавок, доплат і матеріальної
допомоги визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» (в редакції, що була чинною на
час спірних правовідносин)
передбачено, що пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Також перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії (ст.37-1 Закону
України «Про державну службу»).

Згідно ч.1 ст.66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсій. Із змісту ст.40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від 31
травня 2000 року №865 (в редакції, що була
чинною на час спірних правовідносин)
встановлено, що розмір виплат (крім
посадових окладів, надбавок за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років), що
включаються в заробіток для обчислення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу», визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва по
справі №2а-4753/09/2670 від 13 серпня 2010 року,
яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 21
листопада 2012 року, постанову правління
Пенсійного фонду України «Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 30 жовтня 2008 року
№19-11 визнано такою, що не відповідає
правовим актам вищої юридичної сили
щодо невключення до складових
заробітної плати складових, які
передбачені чинним законодавством;
зобов'язано Пенсійний фонд України
привести у відповідність постанову
Правління Пенсійного фонду України
«Про затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 30 жовтня 2008 року
№19-11 до вимог чинного законодавства
шляхом передбачення чи встановлення
інших складових заробітної плати,
передбачених іншими
нормативно-правовими актами.

Постановою Правління Пенсійного Фонду
України від 14 лютого 2011 року №5-1 «Про
виконання рішення Окружного
адміністративного суду м. Києва по
справі №2а-4753/09/2670» визнано такими, що
втратили чинність: підпункт 1.2 пункту 1
постанови правління Пенсійного фонду
України від 30 жовтня 2008 року №19-11 «Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу»; форму довідки про
складові заробітної плати (надбавки та
премії за останні 24 календарні місяці
роботи або за будь-які 60 календарних
місяців роботи підряд перед зверненням
за пенсією), що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
затверджену Постановою, а також
затверджено форму довідки про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем до Управління Пенсійного
фонду України у Солом'янському районі
м. Києва подано довідку від 17.01.2014 року
№3 за формою, що затверджена
вищенаведеною постановою Правління
Пенсійного Фонду України від 14 лютого
2011 року №5-1, з врахуванням інших
складових заробітної плати.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
неправомірності дій відповідача,
врахувавши, що Закони України «Про
оплату праці» та «Про державну службу»
відносять до складу заробітної плати
також інші виплати. При цьому слід
врахувати, що надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові та не
можуть бути підставами для її
скасування.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Солом'янському районі м. Києва -
залишити без задоволення, а постанову
Солом'янського районного суду м.Києва
07.04.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.