Справа № 2а-16151/11/0170/26
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/9991/76078/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Ради міністрів Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 26 квітня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2012
року у справі
№2а-16151/11/0170/26 за позовом ОСОБА_5 до Ради
Міністрів Автономної Республіки Крим
про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся з позовом до Ради
Міністрів Автономної Республіки Крим
про визнання протиправними дій і
бездіяльності під час розгляду
звернення від 10.03.2011 року «Про передачу
землі у власність», поновлення
особистого немайнового права на
належний розгляд вказаного звернення у
відповідності до діючого
законодавства зі здійсненням
необхідних повноважних дій по
забезпеченню права громадянина
України на отримання земельної
ділянки, гарантованого Конституцією
України, з наступним прийняттям
рішення Радою Міністрів АР Крим.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 26 квітня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2012
року, позов задоволено частково.
Зобов'язано Раду Міністрів АР Крим
поновити особове немайнове право
ОСОБА_5 на належний розгляд звернення -
клопотання від 20.04.2011 року «Про
передачу землі у власність» шляхом
надання повної та обґрунтованої
письмової відповіді у відповідності до
діючого законодавства України. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями Рада міністрів Автономної
Республіки Крим звернулась з
касаційною скаргою, у якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення про
залишення позовних вимог без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач звернувся до
Ради міністрів АР Крим із клопотанням
від 10.03.2011 року «Про передачу землі у
власність», відповідно до якого просив
надати йому земельну ділянку площею 0,027
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
поза межами міста.

Управлінням справами Ради міністрів АР
Крим клопотання направлено на розгляд
до Республіканського комітету по
земельних ресурсах АР Крим.

Листом від 05.12.2011 року №П-11/3364/2-90
Республіканський комітет по земельних
ресурсах АР Крим повідомив, що
враховуючи норми ст. 150 Земельного
кодексу України, ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про структуру, повноваження та
особливості правового і економічного
режиму майнового комплексу
Національного виробничо-аграрного
об'єднання "Масандра", ст.19 Конституції
України надання земельних ділянок, що
знаходяться у землекористуванні
підприємства, та входить у склад
Національного виробничо - аграрного
об'єднання «Массандра» буде
протирічити діючому законодавству.

Закон України «Про звернення громадян»
(в редакції, що діяла на час звернення
позивача з вказаною скаргою) регулює
питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів. Закон
забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх
прав і законних інтересів та
відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону
встановлено, що громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
звернення громадян» встановлено, що
звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про
звернення громадян» встановлено, що
звернення, оформлені належним чином і
подані у встановленому порядку,
підлягають обов'язковому прийняттю та
розгляду.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні
вимог, викладених у заяві (клопотанні),
доводиться до відома громадянина в
письмовій формі з посиланням на Закон і
викладенням мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення.

Посилання скаржника на те, що звернення
позивача було належним чином
розглянуте Республіканським комітетом
по земельних ресурсах судова колегія
вважає необґрунтованими, оскільки зі
змісту ст.15 Закону України «Про
звернення громадян» вбачається, що
відповідь на звернення надається тим
органом, який його отримав.

Як встановлено судами та підтверджено
матеріалами справи, Радою міністрів АР
Крим не надано позивачу обґрунтованої
відповіді на його клопотання.

З огляду на це, колегія суддів
погоджується з висновками судів щодо
порушення відповідачем права
позивача, які виразилися у ненаданні
обґрунтованої відповіді на його
звернення.

Водночас, судова колегія вважає вірним
висновок судів стосовно того, що суд не
може зобов'язати суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення, яке
приймається цим суб'єктом із
використанням адміністративного
розсуду. Вирішення питань з надання
земельних ділянок, що знаходяться поза
межами населених пунктів відноситься
до виключеної компетенції відповідача.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Ради міністрів
Автономної Республіки Крим відхилити,
а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 26 квітня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: