Справа № 822/1331/14
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/1331/14
Головуючий у 1-й інстанції: Блонський
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж.
М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

при секретарі: Лукашик М.О.

за участю представників сторін:

позивача - Гащак Б.В., представник на
підставі довіреності

відповідача Малашина Ю.Б., представник
на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Славутський комбінат "Будфарфор" на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 25 квітня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Славутський комбінат
"Будфарфор" до Хмельницької митниці
Міндоходів про визнання
протиправними, скасування рішення і
картки відмови, зобов'язання вчинити
дії , -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року публічне акціонерне
товариство «Славутський комбінат
«Будфарфор» звернулось до суду з
позовом до Хмельницької митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішення, картки відмови у
митному оформленні товарів,
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 25.04.2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати постанову суду та
прийняти нову про задоволення позову. В
обґрунтування апеляційної скарги
позивач вказує на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, а також
неповне з'ясування всіх обставин
справи.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги викладені в
апеляційній скарзі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції скасуванню з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
між позивачем, який виступає в якості
покупця та компанією "DEFTRAHS" Польща, яка
виступає в якості продавця, укладено
зовнішньоекономічний контракт на
поставку № І 13/20 від 22.05.2013 року.

Згідно із пунктами 1, 4, 5, 10 цього
контракту продавець приймає на себе
зобов'язання поставити, а покупець
приймає на себе зобов'язання прийняти
товари вказані в специфікації.
Поставка товарів повинна виконуватись
по кожному окремому замовленню покупця
на умовах вказаних в кожній окремій
специфікації до цього контракту (ICC
Iнкотермс 2010). Строки та умови оплати
вказуються в специфікаціях контракту.
Валютою платежу є євро. Кожне
замовлення є специфікацією до цього
контракту, нумерується по зростанню та
підписується сторонами.

Згідно специфікації № 10 від 11.07.2013 року
до контракту № І 13/20 від 22.05.2013 року
продавець-компанія "DEFTRAHS" поставила
покупцю - ПАТ "Славутський комбінат
"Будфарфор" товар на загальну суму 6923,88
євро.

Товар переміщений через митний кордон
України, та поставлений на територію
України.

Позивач, відповідно до процедури
декларування подав до митного органу
митну декларацію № 400040000/2013/005396 від
04.10.2013 року в якій задекларував митну
вартість товару в сумі 7481,02 євро, та
необхідні документи для митного
оформлення товару, перелік яких
наведений у позовній заяві.

Відповідач при здійсненні митного
оформлення товару, отриманого
позивачем в режимі імпорту, а саме при
перевірці декларації № 400040000/2013/005396 від
04.10.2013 року, та документів, які
підтверджують митну вартість товарів
поданих позивачем, прийняв рішення про
коригування митної вартості товарів №
400040000/2013/000037/1 від 04.10.2013 року в якому
зазначив: документи, подані відповідно
до частини 2 статті 53 Митного кодексу
України не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті (витрати
на страхування товарів-пункт 7 частина
10 статті 58 Митного кодексу України), в
зв'язку з чим необхідне подання
додаткових документів:

- виписки з бухгалтерської
документації;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями;

- інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Метод 1 не може бути застосований.

З декларантом проведено консультацію
на предмет визначення митної вартості
та обрання методу визначення митної
вартості.

Метод 2 не застосовано через
відсутність інформації в декларанта,
щодо оформлення ідентичних та подібних
товарів.

Метод 3 не застосовано через
відсутність інформації в декларанта,
щодо оформлення подібних (аналогічних)
товарів.

Метод 4-5 не застосовано через
відсутність основи для віднімання та
додавання вартості.

Вказаним рішенням відповідач для
визначення митної вартості товарів
позивача застосував метод 6-резервний,
враховуючи інформацію щодо товарів,
митне оформлення яких вже здійснено,
зокрема митна декларація № 400040000/2013/003909
від 29.07.2013 року, та № 400040000/2013/004039 від
02.08.2013 року.

На підставі рішення про коригування
митної вартості товарів № 400040000/2013/000037/1
від 04.10.2013 року відповідач виставив
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
400040000/2013/00071 від 04.10.2013 року, якою
відмовив у митному оформленні випуску
товарів.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції вказав, що
так як позивач відмовився надати
додаткові документи, передбачені ч. 3
ст. 53 МК України за вимогою відповідача,
а також за умови відсутності
відомостей про страхування товару,
відповідач цілком правомірно прийняв
рішення про коригування митної
вартості товарів № 400040000/2013/000037/1 від
04.10.2013 року та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 400040000/2013/00071
від 04.10.2013 року, якою відмовив у митному
оформленні випуску товарів за
правилами встановленими ст. ст. 54, 55 МК
України.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Відповідно до переліку
даних документів, наведеного в частині
другій даної статті, такими
документами є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до картки відмови №
400040000/2013/00071 позивач одночасно з митною
декларацією подав до митного
оформлення наступні документи: картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами, міжнародну автомобільну
накладну (CMR); документ, що підтверджує
вартість перевезення товару;
прейскурант (прайс-лист) виробника
товару; рахунок ціни (калькуляція);
рахунок-фактуру (інвойс); пакувальний
лист; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі-продажу,
стороною якого є виробник товарів, що
декларуються; договір про надання
послуг митного брокера; договори про
перевезення; довідка про переведення
декларування валютних цінностей,
доходів та майна, що належить резиденту
України і знаходяться за її межами;
інформацію про позитивні результати
здійснення фітосанітарного контролю
товару; інформацію про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару; резервна позиція;
сертифікат про проходження товару
загальної форми; копію митної
декларації країни відправлення; митна
декларація за якою було відмовлено у
випуску товарів тощо.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу
виокремити наступні обставини, за
наявності яких митний орган має право
зобов'язати декларанта подати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими
документами;

2) наявність ознак підробки певних
документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Необхідно звернути увагу, що висновок
митного органу щодо наявності даних
обставин повинен бути обґрунтованими
та підтверджений відповідними
доказами. Так, встановивши відсутність
достатніх відомостей, що підтверджують
задекларовану митну вартість товарів
митний орган повинен вказати, які саме
складові митної вартості товарів є
непідтвердженими, чому з поданих
декларантом документів неможливо
встановити дані складові та які
документи необхідні для підтвердження
того чи іншого показника.

В даному випадку відповідач зобов'язав
позивача надати виписку з
бухгалтерської документації, висновки
про вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини, оскільки
надані позивачем документи не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товару та відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті (витрати на
страхування товарів).

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу
України визначено перелік складових
митної вартості. Але зазначено, що ці
складові (додаткові витрати) повинні
додаватись до ціни товару для
визначення митної вартості лише в тому
випадку, коли вони не були включені до
ціни товару.

Однак, митним органом не було вказано,
які саме складові митної вартості є не
підтвердженими та які саме документи
необхідно подати для підтвердження
конкретної складової. Посилання
відповідача на неможливість
визначення розміру платежів за
страхування товару є безпідставними,
оскільки страхування товару не
передбачалось умовами Контракту і
страхові платежі не сплачувались,
тобто дані платежі не входять до митної
вартості товару, а тому не потребують
підтвердження.

Посилання відповідача на неможливість
визначення розміру платежів за
страхування товару є безпідставними,
оскільки страхування товару не
передбачалось умовами контракту і
страхові платежі не сплачувались,
тобто дані платежі не входять до митної
вартості товару, а тому не потребують
підтвердження. Більш того, під час
митного оформлення позивачем
надавалась довідка №1498-13І від 30.09.2014
року про транспортно-експедиторські
витрати при перевезенні вантажу
автомобільним транспортом, в якій
зазначено, що страхування вантажу не
здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції вважає
суттєвою ту обставину, що поставка
товару відбувалась на умовах FCA - Free Carrier
(...named place) Франко перевізник. Згідно
загальних правил передбачених для
даного виду поставки, обов'язок
страхування товару покладено на
покупця, однак даний обов'язок не є
обов'язковим. В силу даного факту,
доводи відповідача, що позивачем не
подано документи, що підтверджують
страхування товару не знаходять свого
підтвердження, адже товар не
страхувався, тому і документи подані не
були.

Виходячи із змісту ст.58 Митного кодексу
України та з урахуванням вищевказаного
визначення митної вартості, основним
методом визначення митної вартості
товару є метод її визначення за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч.2 ст.58 МК України).

В силу п.2 ч.6 ст. 54 МК України митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема, у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про визнання
протиправними та скасування рішення
Хмельницької митниці №400040000/2013/000037/1
від 04.10.2013 року та картку відмови у
митному оформленні товару №
400040000/2013/00071 від 04.10.2013 року, оскільки
правомірність їх прийняття також не
була доведена під час апеляційного
розгляду справи.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
вважає, що не має підстав для
задоволення позовних вимог позивача в
частині зобов'язання відповідача
здійснити митне оформлення товару за
заявленою позивачем митною вартістю,
оскільки відповідно ст.257 МК України
встановлена відповідна процедура
декларування, яка передбачає подання
декларантом митних декларацій та
внесення в них відповідних відомостей.

Виходячи з наведеного суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог щодо
зобов'язання Хмельницької митниці
Міндоходів (митний пост «Славута»)
здійснити митне оформлення товару за
заявленою позивачем митною вартістю,
оскільки вона є необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено (ч. 3 ст. 94 КАС України).

За таких обставин, відповідно до ст. 94
КАС України, поверненню з Державного
бюджету України підлягає 1096,20 грн.
сплаченого судового збору.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Враховуючи встановлене порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції та прийняття нової постанови
про часткове задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Славутський
комбінат "Будфарфор" задовольнити
частково .

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Славутський комбінат
"Будфарфор" до Хмельницької митниці
Міндоходів про визнання протиправними,
скасування рішення і картки відмови,
зобов'язання вчинити дії, - скасувати,
прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 400040000/2013/000037/1 від 04
жовтня 2013 року.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови у митному оформленні
товару №400040000/2013/00071 від 04 жовтня 2013
року.

В іншій частині позову відмовити
повністю.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «Славутський комбінат
«Будфарфор» судові витрати у розмірі
1096 (тисяча дев'яносто шість) грн. 20 коп.,
шляхом безспірного списання з рахунку
Хмельницької митниці Міндоходів.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "19" червня 2014 р. .

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.