Справа № 810/1138/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1138/14
Головуючий у 1-й інстанції: Василенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Мельничука В.П.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 17
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
страховими внесками,-

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року у задоволенні
адміністративного позову Управління
Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
страховими внесками відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
норм матеріального права та прийняти
нову постанову, якою у позовні вимоги
задовольнити повністю. Свої вимоги
апелянт обґрунтовує тим, що відповідач
зобов'язаний сплатити страхові внески
за ІІІ квартал 2010 року не пізніше 20
жовтня 2010 року, та за ІV квартал 2010 року
не пізніше 20 січня 2011 року у розмірі,
який становить не менше мінімального
розміру страхового внеску,
встановленого на відповідний період,
тому з огляду на несплату відповідачем
відповідних сум, така заборгованість є
обґрунтованою та підлягає стягненню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника апелянта,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
фізична особа-суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_2 зареєстрований як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в Управлінні Пенсійного
фонду України у Іванківському районі
Київської області та у відповідності з
ст.ст.14, 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зобов'язаний сплачувати
страхові внески до Пенсійного Фонду
України.

З огляду на неподання звіту до
Управлінні Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області до 01 квітня 2011 року та
своєчасної несплати сум страхових
внесків за період липень-грудень 2010
року, у відповідача утворилась
заборгованість зі сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за ІІІ та IV квартал 2010 року
в розмірі 1414,80 грн., що підтверджується
вимогою про сплату боргу від 03 жовтня
2013 року №Ф-16У з
повідомленням-розрахунком боргу
відповідача. Вищевказана вимога
отримана відповідачем 05 жовтня 2013 року,
що підтверджується повідомлення про
вручення поштового відправлення.

З огляду на те, що заборгованість по
сплаті страхових внесків в розмірі 1414,80
грн. у встановлені Законом строки
відповідачем не сплачена, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення вищевказаної
заборгованості.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, дійшов до
висновку, що оскільки позивачем
перевірка правильності нарахування та
сплати відповідачем страхових внесків
не проводилася, донарахування сум
страхових внесків у встановленому
законом порядку не здійснювалося,
вимога щодо сплати заборгованості є
необґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав:

Спеціальним Законом, що визначає
порядок нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків, стягнення
заборгованості цими внесками,
організацію та порядок здійснення
управління в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування є Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Згідно п.3 ст.11 Закону «Про
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування», загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають: фізичні особи - підприємці,
у тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок), та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.14
вищезазначеного Закону
страхувальниками визнаються
роботодавці - підприємства,
підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - підприємці та інші особи
(включаючи юридичних та фізичних осіб -
підприємців, які обрали особливий
спосіб оподаткування (єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Згідно ст.15 вищевказаного Закону
платниками страхових внесків до
солідарної системи є, зокрема,
страхувальники, зазначені в статті 14
цього Закону.

Законом України «Про внесення змін до
законів України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який набрав чинності 17
липня 2010 року, підпункт 4 пункту 8
розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» викладено в новій
редакції, згідно якої фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом. Сума страхового внеску
встановлюється зазначеними особами
самостійно для себе та членів їх сімей,
які беруть участь у провадженні такими
особами підприємницької діяльності та
не перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Згідно з п.4 ч.2 ст.17 Закону «Про
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування» (в редакції, що була
чинною до 01 січня 2011 року)
страхувальник зобов'язаний подавати
звітність територіальним органам
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом.

У відповідності до п.2.2 Порядку
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування органам Пенсійного фонду
України, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
05 листопада 2009 року №26-1, що був чинним
до 01 січня 2011 року та застосовувався
для подачі звітів щодо сум нарахованих
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування органам
Пенсійного фонду України за звітні
періоди до 1 січня 2011 року, ФО - СПД, у
тому числі ті, які обрали ОСО, самі за
себе і за членів сім'ї, які беруть
участь у провадженні підприємницької
діяльності; особи, які забезпечують
себе роботою самостійно - займаються
адвокатською, нотаріальною, творчою та
іншою діяльністю, пов'язаною з
отриманням доходу безпосередньо від
цієї діяльності, самі за себе формують
та подають до органів Пенсійного фонду
звіт один раз на рік до 1 квітня року,
наступного за звітним періодом.
Базовим звітним періодом для них є
календарний рік. Звіт подається за
формою згідно з додатком 5 до цього
Порядку.

Таким чином, фізичні особи-підприємці
подають до органів Пенсійного фонду
звіт один раз на рік до 1 квітня року,
наступного за звітним періодом, та
відповідно базовим звітним періодом
для сплати суми страхового внеску до
Пенсійного фонду України для них є
також календарний рік, а тому суми
страхових внесків до Пенсійного фонду
України за 2010 рік відповідач мав
сплатити до 20 квітня 2011 року, тобто
станом на 07 лютого 2011 року, як зазначено
у вимозі, у відповідача був відсутній
як борг, так і обов'язок щодо
декларування внесків за липень-грудень
2010 року.

Відповідно до п.5.9 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року №21-1,
обчислення страхових внесків органами
Пенсійного фонду здійснюється на
підставі складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, звітності, що
подається страхувальником,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суму заробітної плати
(доходу), на які нараховуються страхові
внески. Обчислення органами Пенсійного
фонду сум страхових внесків за минулі
періоди провадиться, виходячи з
розміру страхового внеску, що діяв на
день нарахування виплат (доходу).

Згідно п. 8.2 Інструкції органи
Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки в таких випадках: якщо дані
документальних перевірок результатів
діяльності страхувальника свідчать
про донарахування сум страхових
внесків; якщо страхувальник має на
кінець звітного базового періоду
недоїмку зі сплати страхових внесків;
якщо страхувальник має на кінець
звітного періоду борги зі сплати
фінансових санкцій (штрафів) та пені. У
першому випадку вимога надсилається
одночасно з актом документальної
перевірки. У другому вимога
надсилається щомісяця протягом п'яти
робочих днів, наступних за звітним
базовим періодом. Вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на всю суму боргу. Вимога про
сплату недоїмки є виконавчим
документом. Сума боргу у вимозі
проставляється у гривнях з двома
десятковими знаками. Вимога формується
на суму боргу, який не менше 10 грн.

Відповідно до п. 8.3 Інструкції вимога
формується на підставі актів
документальних перевірок та облікових
даних з карток особових рахунків
страхувальників за формою згідно з
додатком 9 цієї Інструкції (для
страхувальника - юридичної особи) або
за формою згідно з додатком 10 цієї
Інструкції (для страхувальника -
фізичної особи).

Аналіз положень вказаної Інструкції
свідчить про те, що органи Пенсійного
фонду мають нараховувати суми
страхових внесків на підставі
складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, якими встановлено
порушення щодо повноти та своєчасності
сплати страхових внесків.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що вимога Управління
Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області від 03 жовтня 2013 року №Ф-16У про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 заборгованості в сумі 1414,80 грн. є
передчасною, оскільки підставою для
надіслання страхувальнику вимоги про
сплату недоїмки є порушення,
встановлені перевіркою та відображені
в акті перевірки, з огляду на те, що
Управлінням Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області перевірка правильності
нарахування та сплати відповідачем
страхових внесків не проводилася,
донарахування сум страхових внесків у
встановленому законом порядку не
здійснювалося, позивачем в порушення
п.8.2 Інструкції про порядок обчислення
і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України вимога про сплату недоїмки
надіслана без проведення перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків та без донарахування
у встановленому законом порядку сум
страхових внесків, тому у позивача
відсутні законодавчо встановлені
підстави для стягнення суми
заборгованості зі страхових внесків у
розмірі 1414,80 грн.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 16
червня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

В.П.Мельничук

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Мельничук В.П.

Грищенко Т.М.