Справа № 2а-1909/10/0770
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
Справа №
32984/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника позивача
Стельмаха Ю.Ю.

представника відповідача
Голош Н.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства «Єврокар» на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2011 року у справі за позовом Закритого
акціонерного товариства «Єврокар»(
тепер Приватне акціонерне товариство
«Єврокар» ) до Чопської митниці ( тепер
Чопська митниця Міндоходів ) , третя
особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЗакарпатЄвроТранс»
про визнання неправомірними дій та
скасування податкових повідомлень,

в с т а н о в и в:

ЗАТ (тепер ПрАТ) «Єврокар» 25.05.2010 року
звернулося в суд з адміністративним
позовом до Чопської митниці, третя
особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЗакарпатЄвроТранс»,
в якому просило визнати
неправомірними дії та скасувати
податкові повідомлення форми «Р» №3, №4
від 29.04.10 року, якими підприємству
визначено суму податкових зобов'язань
у розмірі 13519, 12 грн. в т. ч. 9012, 75 грн. -
ввізного мита та 4506, 37 грн. штрафних
санкцій та суму податкових зобов'язань
у розмірі 29742, 55 грн., в т. ч. 19828, 37 грн. -
податку на додану вартість та 9914.18 грн.
штрафних санкцій.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ПрАТ «Єврокар»
оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

ПрАТ «Єврокар» вважає вказану
постанову по справі №2а-1909/10/0770
незаконною, прийнятою з суттєвим
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
такими, що не відповідають фактичним
обставинам справи.

При розгляді справи судом першої
інстанції не були враховані доводи та
письмові докази, надані ПрАТ «Єврокар»
. Водночас доводи відповідача, які
базувались виключно на акті
документарної перевірки №2/10/305000000/30913130
від 23.04.2010 p., додатку №6 до вказаного
акту та припущеннях останнього та не
були підтверджені належними та
допустимими доказами, судом всупереч
ст. 69-71 КАС України прийняті до уваги та
на підставі саме них винесена
оскаржувана постанова.

При вирішенні справи, судом не надана
належна оцінка наявним у справі
доказам.

Так, відповідно до п.3.1. контракту про
міжнародне перевезення вантажів
№09/0921-Е від 21 вересня 2009 року, попередня
вартість кожного перевезення
визначається до його здійснення та
фіксується сторонами у відповідній
Заявці на перевезення. Після
здійснення перевезення його вартість
може коректуватись сторонами в
залежності від фактичного пробігу
автотранспорту перевізника, який
здійснює перевезення, та інших
факторів, які впливають на розмір
вартості послуг перевізника,
передбачених даним контрактом.
Остаточна вартість послуг перевізника,
яка підлягає оплаті Замовником,
фіксується сторонами в акті про
надання послуг та рахунку, наданим
перевізником до оплати.

З огляду на вказані положення
контракту остаточна вартість
перевезень фіксується в акті про
надання послуг та рахунку, яка може
коректуватись (як в сторону збільшення,
так і в сторону зменшення) залежно від
фактичного пробігу та інших факторів,
які впливають на розмір вартості
послуг (зміна елементів собівартості
послуг).

Виходячи зі змісту постанови, судом не
надана належна оцінка вказаному
контракту і постанова винесена,
виходячи з коректування вартості
перевезень тільки на підставі
фактичного пробігу, які здійснили
автовози. Інші фактори, які впливають
на розмір вартості послуг судом до
уваги не взято, хоча такі
досліджувались в судовому засіданні
(відповідь ТОВ «ЗакарпатЄвроТранс» № 66
від 31.01.2011 року, розрахунок фактичних
транспортних витрат).

Проте, такий висновок суду вважає
хибним з огляду на те, що відповідачем
не доведено, що фактичний пробіг
автовозів був здійснений виключно на
виконання умов Контракту та у
відповідності з ним - перевізник
відхилився від умов договору щодо
перевезення вантажу ЗАТ «Єврокар» та
погодженого сторонами маршруту,
довжиною 774,59 км.

Крім того, судом не досліджувались всі
подорожні листи перевізника, а
відповідно і не перевірялись
розрахунки відповідача щодо
донарахування митних платежів..

Для підтвердження понесених ЗАТ
«Єврокар» транспортних витрат
відповідачу були надані Контракт та
заявки на перевезення. Під час
здійснення перевірки податковому
органу додатково були надані акти
наданих послуг по перевезеннях,
рахунки-фактури та платіжні документи
про оплату наданих послуг. При
здійсненні обліку зазначених витрат,
Товариство «Єврокар» керується
виключно наданими перевізником та
підписаними сторонами документами:
Контракт, заявки, акти наданих послуг,
рахунки-фактури на оплату. Жодних інших
документів, в т.ч. щодо понесених
фактичних транспортних витрат
перевізником, ПрАТ «Єврокар» не має.

Таким чином, з боку ЗАТ «Єврокар»
належним чином та в повному обсязі були
задекларовані транспортні витрати,
понесені (фактично сплачені) згідно
Контракту.

У разі відхилення від визначеного
контрактом маршруту з об'єктивних
причин, перевізник зобов'язаний був
повідомляти про неможливість руху
таким маршрутом замовника перевезень
(ЗАТ «Єврокар») та ставити питання про
внесення змін до маршруту. Проте, таких
дій з боку перевізника вчинено не було,
а тому витрати, пов'язані зі
здійсненням перевізником зайвого
пробігу, здійсненого останнім з
власної волі та на власний розсуд, не
може бути витратами ЗАТ «Єврокар» та
включатись до митної вартості товарів,
і є виключно витратами перевізника.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить її задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
заперечив та просить залишити її без
задоволення.

Представник третьої особи в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце апеляційного розгляду був
повідомлений належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до ст.196
КАС України, вважає за можливе
розглядати справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності, на
основі наявних у справі доказів,
колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з планом - графіком проведення
документальних перевірок суб'єктів
підприємницької діяльності
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області на 1 квартал 2010 року та на
підставі наказів Чопської митниці від
11.03.10 № 173, від 30.03.10 р. № 221, від 13.04.10 р. №
274 робочою групою у період із 15.03.10 р. по
23.04.10 р. була проведена перевірка
фінансово - господарської діяльності
суб'єкта зовнішньоекономічної
діяльності ЗАТ «Єврокар» у частині
достовірності задекларованих витрат
на транспортування товарів, ввезених
на митну територію України на умовах
поставки у відповідності до умов
Міжнародних правил інтерпретації
комерційних термінів (Інкотермс в
редакції 2000 p.), яке здійснювалось
автомобільним транспортом згідно з
контрактом № SKO-EK-80420-16 SKD USB, укладеним
позивачем та чеською компанією SKODA Auto
a.s..

Перевіркою встановлено, що під час
митного оформлення вантажу із
застосуванням 1 методу визначення
митної вартості( за ціною договору)
позивач декларував витрати на
транспортування, виходячи із однакової
для всіх поставок відстані перевезення
вантажу-774,59 км, з врахуванням
встановленої вартості перевезення у
розмірі 21,265 грн. за 1 км.

Проте, виходячи з фактичного пробігу
автовозів на підставі подорожніх
листів недобір митних платежів по
ввізному миту склав 9012,75 грн., ПДВ-19828,37
грн.

За результатами перевірки митним
прийнято податкові повідомлення форми
«Р» №3, №4 від 29.04.10 року, якими
підприємству визначено суму
податкових зобов'язань у розмірі 13519, 12
грн. в т. ч. 9012, 75 грн. - ввізного мита та
4506, 37 грн. штрафних санкцій та суму
податкових зобов'язань у розмірі 29742, 55
грн., в т. ч. 19828, 37 грн. - податку на
додану вартість та 9914.18 грн. штрафних
санкцій.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
правомірності прийнятих податкових
повідомлень.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Так, позивач згідно із
зовнішньоекономічним контрактом від
14.10.2008 №SKO- ЕК-80420-16 SKD USB, укладеним із та
чеською компанією SKODA AUTO a.s., здійснював
ввезення на митну територію України
вантажів, а саме автомобілів легкові,
нові, пасажирські марки Шкода, модель
Йеті, в кількості 200 шт..

Транспортування вказаного товару
здійснювалось згідно контракту від
21.09.2009 №09/0921-Е «Про міжнародне
перевезення вантажів» автомобільним
транспортом підприємством ТОВ
«ЗакарпатЄвроТранс», на умовах
поставки згідно Міжнародних правил
інтерпретації комерційних термінів
(Інкотермс в редакції 2000 p.) EXW - ОСОБА_3
(Чеська республіка).

Відповідно до офіційних правил
Міжнародної торгової палати -
Інкотермс 2000 та Інкотермс 2010, які
введені в дію Міжнародною торговою
палатою з 01.01.2011 року, застосування
терміну EXW передбачає, що покупець несе
всі витрати за завантаження товару,
сплати митних платежів у
країні-експортері й усі подальші
витрати).

При цьому згідно вказаного контракту
від 21.09.2009 №09/0921-Е «Про міжнародне
перевезення вантажів» передбачено
коригування вартості перевезення в
залежності від фактичного пробігу
автовозів, а вартість перевезення
визначена в залежності від відстані
перевезення вантажу у розмірі 21,265 грн.,
без ПДВ, за 1 кілометр загального
пробігу автовоза при перевозці вантажу
від пункту відправлення за межами
України до пункту митного оформлення в
Україні.

Митне оформлення товарів які
імпортував позивач здійснювалось із
застосуванням 1-го методу визначення
митної вартості (за ціною договору).

Під час митного оформлення вантажу
позивач декларував витрати на
транспортування виходячи із однакової
для всіх поставок відстані перевезення
вантажу 774,59 км., з врахуванням
встановленої вартості перевезення у
розмірі 21,265 грн за 1 км.

Під час проведення перевірки від
перевізника - ТОВ «ЗакарпатЄвроТранс»
було отримано копії первинних
документів - подорожніх листів за якими
здійснювалось перевезення легкових
автомобілів від Квасині (Чеська
Республіка) до відділу митного
оформлення (м.Чоп), №№,148513, 148517, 148514, 148516,
148534, 060374, 060399, 148549, 029334, 029339, 029330, 148501, 148506,
148503, 148507, 148505, 060398, 148504, 148537, 148535, 148538, 148536,
029321, 029332, 029320, 029338, 148547, 148543, 060375 .

Порівнянням заявлених позивачем при
митному оформленні, відомостей щодо
відстані який проходив автовоз з
вантажем та витрат на транспортування,
з даними зазначеними у подорожніх
листах наданих перевізником,
встановлено декларування занижених
відомостей щодо пробігу автомобілів із
вантажем.

Так, у вказаних подорожніх листах
зазначено фактичний пробіг автовозів
під вантажем (км). а саме: згідно листа
№148513 - пробіг автовоза з вантажем - 930
км., згідно листа №148517 - 947 км., згідно
листа №148514 - 933,50 км, згідно листа №148516 -
833 км., згідно листа №148534 - 967 км., згідно
листа №060374 - 884 км., згідно листа №060399 957
км., згідно листа №148549 - 905 км., згідно
листа №029334 - 884 м, згідно листа №029339 - 875
км., згідно листа №029330 - 972 км., згідно
листа №148501 - 903 км., згідно листа №148506 -
909 км.., згідно листа №148503 - 906 км., згідно
листа №148507 - 908 км., згідно листа №148505 -
1107 км, згідно листа №060398 - 967 км., згідно
листа №148504 - 943 км., згідно листа №148537 -
882 км.. згідно листа №148535 - 958 км., згідно
листа №148538 - 892 км., згідно листа №148536 -
950 км., згідно листа №029321 - 894 км. згідно
листа №029332 - 830 км., згідно листа №029320 -
989 км., згідно листа №029338 - 841 км., згідно
листа №148547 - 964 км., згідно листа №148543 -
939 км., згідно листа № 060375 - 832 км..

На підставі встановленого пробігу
автовозів з вантажем, та враховуючи
встановлену контрактом від 21.09.2009
№09/0921-Е «Про міжнародне перевезення
вантажів» вартість перевезення в
залежності від відстані перевезення
вантажу у розмірі 21,265 грн., без ПДВ, за 1
кілометр загального пробігу автовоза
при перевозці вантажу , митним органом
було визначено суму недоборів митних
платежів по ввізному миту у розмірі
9012,75 грн, по ПДВ - 19828,37 грн. (розрахунок
недоборів наведений у Додатку 6 до Акту
перевірки - копія додатку додається).

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції вірно не погодився із
позивачем та третьою особою, що
перевезення вантажів здійснювалось на
підставі заявок до Контракту, так як до
складу митної вартості при митному
оформленні входить, зокрема, вартість
витрат на транспортування в повному
обсязі, які декларант повинен був
задекларувати.

Так,, відповідно до ст. 264 Митного
кодексу України заявлена декларантом
митна вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Статтею 267 вказаного кодексу визначено,
що митною вартістю за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються, є
вартість операції, тобто ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби відповідно до частини другої
цієї статті.

До переліку витрат, які мають
включатися до митної вартості товарів,
якщо вони не були включені раніше,
згідно статті 267 МКУ № 92-IV входять
витрати на транспортування оцінюваних
товарів до аеропорту, порту або іншого
місця ввезення на митну територію
України.

При цьому, відповідно до частини
третьої цієї статті витрати на
транспортування товару після його
ввезення не включаються до митної
вартості за умови виділення їх з ціни,
що була фактично сплачена за оцінювані
товари, які документально підтверджено
та які піддаються обчисленню.

Таким чином, вартість послуг з
транспортування товарів до місця
ввезення на митну територію України,
відповідно до пункту 5 частини другої
статті 267 Митного кодексу України при
визначенні митної вартості підлягає
включенню до ціни, що була фактично
сплачена за оцінювані товари.

Фактичний пробіг автовозів, який
зазначений у подорожніх листах та який
використаний митним органом при
визначенні податкового зобов»язання
стосується пробігу з вантажем, - що
спростовує посилання апелянта на
недоведеність що цей фактичний пробіг
автовозів був здійснений на виконання
умов контракту.

Відтак, висновок суду першої інстанції
про відмову в задоволенні позову є
обгрунтованим , позаяк він
підтверджується первинними
документами (подорожніми листами) про
дану господарську операцію.

Про правомірність включення до складу
митної вартості витрат на
транспортування в повному обсязі (у
разі не виділення витрат до пункту
ввезення на митну територію України),
та правомірність визначення митними
органами податкових зобов'язань у
випадках заниження митної вартості у
разі не включення до цієї вартості
належних складових, вказує також Вищий
адміністративний суду України в
ухвалах від 14.12.2011 №К-31192/10, від 20.02.2013
№К- 34131/10, від 03.04.2012 №К/991/18323/11.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Єврокар»
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2011 року у справі №2а-1909/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 10.06.2014
року.