Справа № 1304/11147/12
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа №
876/6852/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Арламівськоволянської сільської ради
Мостиського району Львівської області
на постанову Галицького районного суду
м. Львова від 04.04.2013 року у справі за
позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу «Львівська
дирекція залізничних перевезень ДТГО
«Львівська залізниця» до
Арламівськоволянської сільської ради
Мостиського району Львівської області
про визнання нечинним рішення,-

В С Т А Н
О В И В :

05.12.2012 року Державне
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу «Львівська
дирекція залізничних перевезень ДТГО
«Львівська залізниця» звернулося в суд
з адміністративним позовом до
Арламівськоволянської сільської ради
Мостиського району Львівської області
про визнання нечинним рішення від
17.01.2012 року №14 про поставлення на облік
в Державному реєстрі безгосподарного
майно розміщеного за межами населеного
пункту - села Арламівська Воля
Мостиського району Львівської області
в урочищі «Потічки».

В обґрунтування заявлених вимог
позивач покликається на те, що рішенням
поставлено на облік в Державний реєстр
майна безгосподарне майно розміщене за
межами населеного пункту - села
Арламівська Воля Мостиського району
Львівської області в урочищі
«Потічки», а саме будівлю
відгодівельного комплексу (свинарника)
та будівлю пропарочного комплексу, яке
побудовано ДТГО «Львівська залізниця»
у 1982 році, складає інфраструктуру
залізничного транспорту та
знаходяться на балансі відокремленого
підрозділу «Львівська дирекція
залізничних перевезень ДТГО
«Львівська залізниця», як підсобне
приміщення згідно з інвентарною
карткою №621. Згідно державного акта на
право постійного користування
земельною ділянкою від 12.07.2010 №176659,
залізниця є постійним користувачем
земельної ділянки, на якій розташоване
спірне нерухоме майно.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 04.04.2013 року позов
задоволено, оскільки суд погодився з
доводами позивача, які відповідачем не
спростовано.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив відповідач -
Арламівськоволянська сільська рада
Мостиського району, яка просить
скасувати дану постанову та відмовити
в задоволенні позовних вимог.

При цьому, апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням заперечень на позовні
вимоги, зокрема зазначає, що позивач не
доказав належними доказами право на
спірне майно.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що необхідно
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги з наступних мотивів.

Згідно ч. 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Оскаржуваним рішенням ХІ сесії VІ
скликання Арламівськоволяської
сільської ради Мостиського району
Львівської області від 17.01.2012 року №14
поставлено на облік в Державний реєстр
майна безгосподарне майно розміщене за
межами населеного пункту - села
Арламівська Воля Мостиського району
Львівської області в урочищі
«Потічки».

Приводом до цього як вважає відповідач
є звернення сільського голови
Арламівськоволяської сільської ради
від 05.09.2011року до начальника ДТГО
«Львівська залізниця» з проханням
підтвердити або спростувати факт
належності спірного нерухомого майна
до Львівської залізниці у відповідь на
що листом від 22.09.2011 року відповідача
повідомлено, що зазначене майно
перебуває на балансі ДТГО «Львівська
залізниця».

Відповідно до ч.1 ст.335 ЦК України,
безхазяйною є річ, яка немає власника
або власник якої невідомий.

Відповідно до п.1.1 статуту ДТГО
«Львівська залізниця», що створене
згідно із ст.ст.1,4 Закону України «Про
залізничний транспорт» від 04.07.1996 №
273/96-ВР, засноване на державній
власності і входить до сфери
управління Міністерства транспорту та
зв'язку України та підпорядковане
Державній адміністрації залізничного
транспорту.

Згідно п.п.4.1, 4.2 статуту ДТГО «Львівська
залізниця», майно залізниці становлять
виробничі і невиробничі фонди, а також
цінності, вартість яких відображається
у балансі Залізниці. Майно залізниці є
державною власністю і закріплюється за
нею на праві повного господарського
відання.

Відповідно до ст.5 Закону України від
04.07.1996 № 273/96-ВР, майно, закріплене за
залізницями, підприємствами,
установами та організаціями
залізничного транспорту загального
користування, є загальнодержавною
власністю.

Зважаючи на встановлені обставини у
справі суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
відповідачу з листа позивача було
відомо про власника майна, розміщеного
за межами населеного пункту - села
Арламівська Воля Мостиського району
Львівської області в урочищі
«Потічки».

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
вiд 21.05.1997 № 280/97-ВР, органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Частиною другою ст. 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже з наведеного необхідно погодитись
з висновком суду першої інстанції, що
відповідач при постановленні
оскаржуваного рішення діяв з
порушенням вимог ч.2 ст.19 Конституції
України.

Одночасно безпідставним є покликання
апелянта на те, що позивачем не було
представлено типову форму №ОЗ-1
інвентарної картки, оскільки в даному
випадку відповідачу перед прийняттям
оскаржуваного рішення було
повідомлено про власника майна.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

У Х
В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Арламівськоволянської сільської ради
Мостиського району Львівської області
- залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м.
Львова від 04.04.2013 року у справі №1304/11147/12
- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

Р.Б. Хобор

Повний текст виготовлено 17.06.2014р.