Справа № 814/204/14
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/204/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Біоносенко В. В. Судова колегія
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Градовського Ю.М. та
Кравченко К.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року по справі за адміністративним
позовом Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2014 року Головне управління
Міндоходів у Миколаївській області
(далі ГУ Міндоходів) звернулось до суду
з позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі ФОП) про стягнення
фінансових санкцій у сумі 6800,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що 04 жовтня 2013 року
позивачем прийнято рішення №000034/04-21
про застосування до відповідача
фінансових санкцій в сумі 6800,00 грн.,
проте, на час звернення до суду та у
встановлені чинним законодавством
строки відповідач зазначеної суми не
сплатила.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року в задоволенні позову ГУ
Міндоходів було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ГУ
Міндоходів подало апеляційну скаргу, в
якій зазначається, що вказана
постанова ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
04 жовтня 2013 року уповноваженою особою
ГУ Міндоходів прийнято рішення за
№000034/04-21 про застосування фінансових
санкцій до ФОП за продаж
слабоалкогольного напою особі, яка не
досягла 18 років, в сумі 6800,00 грн..

Згідно відповіді ДПІ у Заводському
району м.Миколаєва податкова вимога
про сплату податкового боргу, в тому
числі фінансових санкцій за рішенням
№000034/04-21 від 04 жовтня 2013 року, ФОП була
надіслана 11 січня 2014 року за №7-21, проте,
станом на січень 2014 року вказані
штрафні санкції ФОП сплачені не були,
що і стало підставою для звернення
податкового органу з позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що право на
звернення з позовом про стягнення
податкового боргу з фізичної
особи-платника податків виникає через
60 календарних днів з моменту
надіслання такому платнику податкової
вимоги, а тому незважаючи на наявність
боргу, позивач звернувся з позовом про
його стягнення до спливу вказаного
строку.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до п.5.1 ст.5 Податкового кодексу
України (далі ПК України) поняття,
правила та положення, установлені цим
Кодексом та законами з питань митної
справи, застосовуються виключно для
регулювання відносин, передбачених
статтею 1 цього Кодексу.

Положеннями п.1.1 ст.1 ПК України
встановлено, що податковий кодекс
України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст.95 ПК України
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

З матеріалів справи, а саме листа ДПІ в
Заводському районі м.Миколаїва ГУ
Міндоходів від 07 лютого 2014 року за
№634/7/14-04-21-11 вбачається, що вимогу про
сплату грошових коштів з відповідача
було направлено ФОП 11 січня 2014 року, в
той же час, до суду з позовними вимогами
про примусове стягнення з відповідача
коштів ГУ Міндоходів звернулось 23
січня 2014 року, тобто, через 12 днів після
надіслання податкової вимоги та,
відповідно, з не дотриманням 60-ти
денного строку, встановленого ст.95 ПК
України.

Отже, враховуючи, що податковий орган
звернувся до суду з вимогами про
стягнення податкового боргу раніше ніж
сплив 60-ти денний строк з дня
надіслання (вручення) ФОП податкової
вимоги, колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги ГУ
Міндоходів про стягнення фінансових
санкцій у сумі 6800,00 грн. на час
звернення до суду (23 січня 2014 року) є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Крім того, посилання позивача на
застосування до спірних правовідносин
положень Порядку застосування
фінансових санкцій, передбачених
статтею 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", затверджених Постановою КМУ
від 02 червня 2003 року за № 790 (далі
Порядок), зокрема, на п.10, яким
встановлений інший порядок стягнення
боргу, колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки згідно до п.5.2 ст.5 ПК
України у разі якщо поняття, терміни,
правила та положення інших актів
суперечать поняттям, термінам,
правилам та положенням цього Кодексу,
для регулювання відносин
оподаткування застосовуються поняття,
терміни, правила та положення цього
Кодексу.

Також, наведені посилання податкового
органу на положення п.10 Порядку,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки останні встановлені
підзаконним нормативно-правовим актом
(постанова КМУ), в той час, як
нормативним актом, що має вищу юридичну
силу (ПК України), встановлені інші
правила, зокрема, щодо дотримання 60-ти
денного строку, які і підлягають
застосуванню в даному випадку.

Отже, враховуючи наведене, колегія
суддів приходить до думки, що постанова
суду першої інстанції викладена
достатньо повно, висновки обґрунтовані
з посиланням на конкретні норми
Законів України та відповідають
чинному законодавству.

Доводи податкового органу, викладені у
апеляційній скарзі за змістом
ідентичні наданим до
адміністративного позову
запереченням, зазначених висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області - залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності в порядку, встановленому КАС
України, є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: Ю.М. Градовський К.В. Кравченко