Справа № 815/2349/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2349/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року

10 год. 22 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Балан Я.В.

при секретарі судового засідання
- Гречаній Ю.Г.

за участю сторін:

представник позивача -
Пущенська О.А. (за довіреністю)

представник відповідача -
Астахова Ю.М. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП
ЛТД» () до Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 17.12.2013
року, згідно якого нарахований податок
на додану вартість в сумі 5 977 894 грн. 00
коп. та застосовані штрафні санкції з
цього податку в сумі 2 988 947 грн. 00 коп., -

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП
ЛТД» (надалі - ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП
ЛТД») до Державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 17.12.2013 року, згідно якого
нарахований податок на додану вартість
в сумі 5 977 894 грн. 00 коп. та застосовані
штрафні санкції з цього податку в сумі 2
988 947 грн. 00 коп. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що позивачем
правомірно формувався податковий
кредит, в тому числі по
взаємовідносинам з контрагентом ТОВ
«Ферко» та ТОВ «Вторметекспорт» за
рахунок включення сум податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
вказаними контрагентами. Всі угоди з
вказаними контрагентами були укладені
відповідно до вимог діючого
законодавства, жодних реальних,
визначених законодавством ознак
фіктивності в діяльності позивача не
має, підприємства - контрагенти станом
на час виконання договірних
зобов'язань не перебували в процесі
припинення, на час здійснення
господарських операцій були
зареєстровані платниками податку на
додану вартість. За укладеними
договорами, позивач повністю сплатив
вартість придбаних послуг з податком
на додану вартість, отримав від
контрагента накладні, які стали
підставою для включення податку на
додану вартість до складу податкового
кредиту. Договори позивача з
контрагентами та первинна
документація були надані до перевірки,
дослідженні у ході її проведення про що
свідчить сам акт перевірки. Висновки
відповідача про завищення
підприємством податкового кредиту
зроблено лише на підставі акті про
неможливість проведення зустрічних
звірок з контрагентами позивача, що на
думку позивача є необґрунтованим.
Таким чином, ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП
ЛТД» виконало всі передбачені
законодавством вимоги необхідні для
формування податкового кредиту, а
відтак позиція податкового органу є
неправомірною й такою, що суперечить
вимогам Податкового Кодексу України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив позов
задовольнити в повному обсязі з
підстав, викладених в
адміністративному позові (аркуші
справи 3-5).

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, обґрунтовуючи тим що,
позивачем було завищено податковий
кредит за період грудень 2012 року,
січень 2013 року, березень 2013 року,
квітень 2013 року, червень 2013 року, липень
2013 року та серпень 2013 року на загальну
суму 5 977 894 грн. 00 коп. по
взаємовідносинам з ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт». На думку
відповідача, господарські операції
позивача з вказаними контрагентами
мали ознаки фіктивності, оскільки у
ході проведення перевірки щодо
контрагентів позивача складено акти
про неможливість проведення
зустрічних звірок щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.01.2012 року по
30.09.2013 року, у результаті яких
відповідачем зроблено висновок, щодо
не підтвердження документально
реальності здійснення господарських
відносин вказаних контрагентів з
СГД-постачальниками та СГД-покупцями,
їх виду, обсягу, якості та розрахунків,
у зв'язку із чим податкові зобов'язання
та податковий кредит вказаних
підприємств підлягає зменшенню до « 0».
Зазначені обставини, як вважає
відповідача, свідчать про те, що
підприємствами-контрагентами
відображались у податковій звітності
взаємовідносини з суб'єктами
господарювання без мети реального
настання правових наслідків, з метою
заниження об'єкту оподаткування та
несплати податків, у зв'язку із чим
задекларований позивачем податковий
кредит, сформований внаслідок
віднесення до його складу сум податку
на додану вартість від діяльності із
такими контрагентами є завищеним на ці
суми, у зв'язку із чим контролюючим
органом прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення (аркуші
справи 90-94).

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
а також обставини, якими
обґрунтовуються вимоги, докази, якими
вони підтверджуються, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі постанови слідчого першого
відділу кримінальних розслідувань СУ
ФР ГУ Міндоходів в Одеській області №
5157/07/15-32-09-02 від 04.11.2013 року «про
призначення позапланової
документальної перевірки», наказу ДПІ
у Суворовському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області № 429 від
15.11.2013 року «про проведення
позапланової документальної виїзної
перевірки» та направлень на перевірку
№ 220/15-54-22-01 від 15.11.2013 року, № 215/15-54-22-01
від 15.11.2013 року, виданих ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області, згідно з
пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України № 2756-VI від 02.12.2010 року (надалі -
Податковий кодекс України), службовими
особами відповідача проведено
позапланову документальну виїзну
перевірку ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД»,
, з питань повноти
формування податку на прибуток та
податку на додану вартість за період з
01.01.2010 року по 30.09.2013 року, за
результатами якої складено акт №
1117/15-54-22-03/19349403 від 03.12.2013 року (том І
аркуші справи 11-38).

Не погодившись із висновками акту
перевірки, позивачем до ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси подано
заперечення за вих. № 02-093 від 09.12.2013
року, за результатом розгляду яких
висновки, викладені в акті перевірки №
1117/15-54-22-03/19349403 від 03.12.2013 року залишено
без змін та відмовлено у задоволенні
заперечень (том І аркуші справи 175-181)

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 17.12.2013
року, щодо збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у загальному розмірі 8 966 841
грн. 00 коп., з яких: за основним платежем
- 5 977 894 грн. 00 коп., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 2 988 947 грн. 00
коп. (том І аркуші справи 10).

Не погодившись із зазначеним
податковим повідомленням-рішенням,
ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД»
оскаржило його у адміністративному
порядку у відповідності до ст. 56
Податкового кодексу України до ГУ
Міндоходів в Одеській області (том І
аркуші справи 182-185).

За результатами розгляду первинної
скарги позивача, ГУ Міндоходів в
Одеській області згідно листа №
440/7/15-32-10-02-12 від 20.01.2014 року прийнято
рішення про проведення позапланової
перевірки згідно з пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України (том І
аркуш справи 187).

Відповідно до вказано рішення ГУ
Міндоходів в Одеській області, на
підставі наказу ДПІ у Суворовському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області № 84 від 27.01.2014 року
та направлень відповідача № 36/15-54-22-03
від 27.01.2014 року, № 37/15-54-22-01 від 27.01.2014
року, згідно з пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України,
службовими особами відповідача
проведено позапланову виїзну
перевірку підприємства позивача з
питань, викладених у скарзі (вхід. ГУ №
3175/10 від 30.12.2013 року), за результатами
якої складено акт № 188/15-54-22-03/19349403 від
10.02.2014 року (том І аркуші справи 39-62,
188-190).

За результатами вказаної перевірки,
оформленої актом № 188/15-54-22-03/19349403 від
10.02.2014 року, контролюючим органом
виявлено ті ж самі порушення
податкового законодавства, що були
виявлені у ході проведення попередньої
перевірки, оформленої актом №
1117/15-54-22-03/19349403 від 03.12.2013 року, у зв'язку
із чим, податкове повідомлення-рішення,
за результатами оскарження в
адміністративному порядку залишено
без змін.

В судовому засіданні встановлено, що
між ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД»
(покупець) та ТОВ «Ферко» (продавець)
укладено договір купівлі-продажу №
0112/2012 від 01.12.2012 року, згідно якого
продавець зобов'язувався продати товар
- сою, українського походження урожаю
2012 року, у кількості 7 000 тонн.
Визначеної у даному договорі якості, а
покупець зобов'язувався прийняти та
сплатити вартість придбаного товару
(том І аркуші справи 197-198).

Згідно з п. 3 договору поставка товару
здійснюється Продавцем шляхом
передачі товару Покупцю по заліковій
вазі на умовах СРТ: склад ПЗТ ТОВ
«Олімпекс Купе Інтернейшнл», ЗПК
«Інзерноекспорт», Одеський морський
торговий порт. Поставка товару
здійснюється у строк не пізніше 31.07.2013
року. Продавець надає Покупцю наступні
документи: видаткову накладу,
податкову накладну.

Відповідно до ст. 265 Цивільного кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму. Предметом
договору купівлі-продажу може бути
товар, який є у продавця на момент
укладення договору або буде створений
(придбаний, набутий) продавцем у
майбутньому (ст. 656 ЦК України).

Момент виконання обов'язку продавця
щодо передачі товару згідно ст. 664
Цивільного кодексу України є: вручення
товару покупцеві, якщо договором
встановлений обов'язок продавця
доставити товар, надання товару в
розпорядження покупця, якщо товар має
бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Таким чином,
факт отримання товару документально
підтверджується наявними первинними
бухгалтерськими документами (накладні)
та первинними бухгалтерськими
документами подальшої реалізації
отриманого товару.

На підтвердження реальності
здійснення господарських операцій за
вищевказаною угодою, позивачем суду
надано наступні письмові докази, які
стали підставою для формування
податкового кредиту у перевіряємому
періоді по взаємовідносинам з
ТОВ «Ферко»: видаткові накладні,
податкові накладні, платіжні
доручення, довіреності на отримання
товару від контрагента (том І аркуші
справи 209-240, 243-244, том ІІ аркуші справи
2-12, 15-16, 18-27, 57-59).

Під час перевірки було встановлено
наявність у позивача лише частини
первинної документації, що можуть
свідчити про фінансово-господарській
відносини з
підприємствами-постачальниками ТОВ
«Ферко» та ТОВ «Вторметекспорт». Інша
частина документів, по
взаємовідносинам із вказаними
контрагентами вилучена в ході обшуку,
проведеного в рамках досудового
розслідування по кримінальному
провадженню № 000032 від
08.01.2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем було використано
вилучені первинні документи, які
описані в акті перевірки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
на виконання вищевказаних угод з
ТОВ «Ферко», контрагентом було
виписано на адресу позивача податкові
та видаткові накладні на загальну суму
39 622 851 грн. 40 коп., в тому числі податок
на додану вартість у сумі - 6 603 808 грн. 57
коп., з яки: у грудні 2012 року загальна
сума податку на додану вартість,
задекларована позивачем по
взаємовідносинам з ТОВ «Ферко» склала 1
982 661 грн. 33 коп., за січень 2013 року - 751 429
грн. 33 коп., за лютий 2013 року - 1 115 188 грн.
33 коп., за березень 2013 року - 1 347 210 грн. 67
коп., за квітень 2013 року - 1 286 763 грн. 30
коп., за червень 2013 року - 126 555 грн. 60 коп.

Також, у ході проведення перевірки,
позивачем надано лист № 02-36 від
27.01.2014 року, яким ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП
ЛТД» повідомило податковий орган про
неможливість надання документів до
перевірки по взаємовідносинам з
контрагентами ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт», у зв'язку із їх
вилученням у ході проведення обшуку
приміщень за юридичною адресою
позивача (том І аркуші справи 191-165).

Щодо реальності здійснення
господарських операцій з ТОВ «Ферко» у
серпні 2013 року, позивачем надано
накладні (акти виконаних робіт) та
податкові накладні в підтвердження
отримання позивачем товару на загальну
суму 1 799 997 грн. 94 коп., з яких податок на
додану вартість склав 299 999 грн. 61 коп.

За поставлений товар, позивачем
повністю було сплачено його ціну з
податком на додану вартість,
розрахунки між суб'єктами
здійснювались у безготівковій формі.

Судом встановлено, що на виконання умов
вищезазначеної угоди, 20.12.2012 року
ТОВ «Металзюкрайн Корп ЛТД»
(Поклажедавець) з ТОВ «Олімпекс Купе
Інтернейшнл» (Зберігач) укладено
договір зберігання № ЗБ 20/12/2012 від
20.12.2012 року, згідно пп. 1.1 якого,
Поклажедавець передає, а Зберігач
приймає на закрите зберігання таке
майно: сільськогосподарську продукцію
у кількістю до 1500 тон на місяць (том І
аркуші справи 199-201).

Підпунктом 1.4 даного договору
зазначено, що вид та кількість
сільськогосподарської продукції, що
передається на зберігання,
зазначається в акті прийому-передачі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
згідно акту прийому-передачі № 3 до
договору зберігання № ЗБ 20/12/2012 від
20.12.2012 року позивач передав, а ТОВ
«Олімпекс Купе Інтернейшнл» прийняло
на зберігання товар (соєві боби
українського походження врожаю 2012
року), що в свою чергу підтверджує
реальність здійснення господарської
операції згідно договору
купівлі-продажу № 0112/2012 від 01.12.2012 року
укладеного між позивачем та ТОВ
«Ферко».

Таким чином судом встановлено, що
позивачем було виконано всі
зобов'язання, які покладено Цивільним
кодексом України за договором
поставки, а саме: прийнято товар та
сплачено продавцю грошові кошти, про що
свідчать вищезазначені первинні
документи.

Суми податку на додану вартість за
податковими накладними, виписаними
ТОВ «Ферко», включено позивачем
до складу податкового кредиту
відповідного періоду, відображено у
реєстрі отриманих податкових
накладних ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД»,
які відповідають даним додатку 5 до
податкової декларації з податку на
додану вартість та даним декларацій з
податку на додану вартість.

Також судом встановлено, що 01.01.2013 року
між ТОВ «Металзюкрайн Корп ЛТД»
(Замовник) та ТОВ «Ферко» (Агент) був
укладений Агентський договір б/н від
01.01.2013 року, згідно перемету якого,
Замовник доручає, а Агент приймає на
себе обов'язки: надати Замовнику
допомогу в пошуку продавців
залізорудного концентрату на експорт з
урахуванням перевантаження
вищевказаного вантажу через Одеський
морський торговельний порт з
використанням причалів, техніки і
технології Замовника; здійснити
дослідження ринку і визначити
потенційних продавців залізорудного
концентрату; надавати Замовнику інші
інформаційні і консультаційні послуги,
пов'язані з цим договором (том І аркуші
справи 202-203).

Судом встановлено, що на виконання умов
вищезазначеного договору контрагентом
позивача ТОВ «Ферко» протягом періоду,
що перевірявся ТОВ «Металзюкрайн Корп
ЛТД» були надані наступні послуги:
надана допомога в пошуку продавців
залізорудного концентрату на експорт;
зроблені дослідження ринку й визначені
потенційні продавці залізорудного
концентрату; проведені зустрічі й
організовані техніко-комерційні
переговори з потенційними продавцями
залізорудного концентрату, а позивач
прийняв та оплатив вказані послуги.

Про підтвердження надання та отримання
послуг за вищезазначеною угодою
свідчать вказані в акті перевірки
первинні бухгалтерські документи, а
саме акти виконаних робіт (зроблених
послуг) та податкові накладні.

З матеріалів справи вбачається, що
правовідносини позивача з вказаним
контрагентом здійснювались на
підставі договору оренди від 20.12.2012
року, згідно якого орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
користування частину нежитлового
приміщення, площею 10 кв.м., за адресою: м.
Одеса, вул. Отамана Головатого, 67/69.
Строк дії договору - з моменту
підписання по 31.12.2015 року.

Щодо реальності здійснення
господарських взаємовідносин із
вказаним контрагентом в матеріалах
справи наявні вантажно-митні
декларації, картка рахунку, яка
свідчить про виконання сторонами
договірних зобов'язань, відповідно до
укладеної угоди - договір комісії
К-28-02/13 (том ІІ аркуші справи 60-74, 76-79).

З наданих відповідачем заперечень
вбачається, що висновки податкового
органу про завищення податкового
кредиту, у зв'язку із віднесенням до
його складу сум податку на додану
вартість по взаємовідносинам з ТОВ
«Ферко» та ТОВ «Вторметекспорт»
ґрунтуються лише на даних актів про
неможливість проведення зустрічних
звірок контрагентів позивача, що на
думку суду є необґрунтованим, оскільки
вказаними актами не досліджено
господарські операції з позивачем та
не встановлено будь-яких порушень саме
щодо підприємства позивача (том І
аркуші справи 95-165).

На підставі зазначеного відповідач
вважає, що господарські операції
позивача із вказаним контрагентом
також носять безтоварний характер, та
результати такої діяльності не можуть
бути відображені у податковій
звітності ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД».
Таким чином, відповідач вважає, що
позивач також не мав права формувати
податковий кредит за результатами
здійснення господарською діяльності
із вказаними контрагентами, оскільки у
податковій звітності правові
взаємовідносини з ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт» відображені без мети
настання правових наслідків, з метою
заниження об'єкту оподаткування та
несплати податків. Податкова накладна,
згідно якої позивачем віднесено до
складу податкового кредиту у березні
2011 року суму податку на додану вартість
у розмірі 12 883 грн. 00 коп. на думку
відповідача не може розглядатись в
якості належного підтвердження
податкового кредиту, оскільки не має
статусу юридично значимої.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту,
зокрема, виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів ( у тому числі в разі їх
ввезення на митну територію України) та
послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України передбачений обов'язок
платника податку надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка відповідно до
п. 21.7 ст. 201 цього Кодексу виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Згідно з приписами п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Не відносяться до податкового кредиту,
відповідно п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Дослідивши надані позивачем письмові
докази, з урахуванням наведених норм
податкового законодавства, судом
з'ясовано, що ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП
ЛТД» цілком обґрунтовано відповідно до
п.п. 198.6 п. 198 ст. 198 Податкового кодексу
України віднесло до податкового
кредиту у період грудень 2012 року -
січень 2013 року, березень - квітень 2013
року, червень - серпень 2013 року суму
податку на додану вартість у розмірі 5
977 894 грн. 00 коп. грн. 00 коп. Зазначене
підтверджується відповідними
первинними документами, у тому числі
податковими накладними,
розрахунковими документами в
підтвердження повного відшкодування
за поставлений товар та надані послуги
ціни придбаного товару та послуг.
Зазначені операції відображені в
податкових деклараціях за відповідні
періоди. Укладені угоди між позивачем
та ТОВ «Ферко», ТОВ «Вторметекспорт» є
дійсними та виконаними сторонами про
що свідчать наявні в матеріалах справи
документи; на час укладання та
виконання господарських зобов'язань
контрагенти були належним чином
зареєстрованими як суб'єкти
підприємницької діяльності та мали
свідоцтво платника податку на додану
вартість.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що доводи відповідача щодо
не підтвердження реальності
здійснення господарських операцій із
вказаними контрагентами актами про
неможливість проведення зустрічних
звірок щодо підприємств-контрагентів
позивача не можуть слугувати належним
доказом у справі, оскільки жодна норма
Податкового Кодексу України не вимагає
від платника податків контролювати
сплату своїм контрагентом до бюджету
податків та ведення ним
бухгалтерського та податкового обліку.
Контроль за дотриманням платниками
податків податкового законодавства та
своєчасну сплату ними податків
покладений на органи державної
податкової служби. Окрім того, слід
також зазначити, що відповідачем не
заперечується та відображено в акті
перевірки, що перевіркою ТОВ
«МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» встановлено
повне відображення в податковому
обліку результатів господарських
операцій з розрахунками з ТОВ «Ферко»
та ТОВ «Вторметекспорт» по періодам, за
які встановлено завищення податкового
кредиту у складі податкового кредиту,
що свідчить про здійснення ним
господарської діяльності та ведення
бухгалтерського обліку без порушень
норм чинного законодавства. Крім того,
відповідачем у запереченням та у
самому акті перевірки не заперечується
наявність первинної документації, на
підставі якої позивачем формувався
податковий кредит по взаємовідносинам
із зазначеними контрагентами, з
урахуванням протоколу обшуку, у ході
проведення якого частину первинної
документації було вилучено.

На підтвердження виконання
зобов'язання по оплаті шляхом
перерахування на користь контрагента
безготівкових коштів за придбані
товари надано платіжні доручення так
картки рахунків (том І аркуші справи
243-250, том ІІ аркуші справи 1-27, 75-178).

Крім того, судом встановлено, що
продукція придбавалась у контрагента
ТОВ «Ферко» з метою
подальшого використання у
господарській діяльності, а саме в
подальшому була реалізована на користь
третіх осіб.

Таким чином, оскільки порушення вимог
чинного законодавства при здійсненні
позивачем податкового обліку з податку
на додану вартість та податку на
прибуток відсутні, тому донарахування
податковим органом податкового
зобов'язання було безпідставним та
необґрунтованим.

Суд погоджується з твердженнями
позивача щодо повного виконання
договірних зобов'язань з ТОВ «Ферко» та
ТОВ «Вторметекспорт» період грудень 2012
року - січень 2013 року, березень-квітень
2013 року та червень-серпень 2013 року, про
що свідчить наявна в матеріалах справи
первинна документація, а також дані
перевірки, крім того, вважає за
необхідне зазначити, що посилання
відповідача на акти про неможливість
проведення зустрічних звірок
контрагентів позивача, як на підставу
встановлення порушень податкового
законодавства ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙ КОРП
ЛТД» є недоцільними, з урахуванням
того, що жодна норма Податкового
Кодексу України не вимагає від
платника податків контролювати сплату
своїм контрагентом до бюджету податків
та ведення ним бухгалтерського та
податкового обліку. Контроль за
дотриманням платниками податків
податкового законодавства та
своєчасну сплату ними податків
покладений на органи державної
податкової служби.

Під час поставки товарів,
контрагентами надавались позивачу
податкові накладні, на підставі якої
ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» формувало
податковий кредит, що відповідає
приписам ст. 198 Податкового кодексу
України та Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємства».

Таким чином, в процесі встановлення
обставин у справі, судом з'ясовано, що в
діях позивача щодо віднесення сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту відсутні будь-які
порушення норм податкового
законодавства чинного на час
виникнення спірних правовідносин.

Наявна в матеріалах справи первинна
документація (податкові накладні,
накладні та інші) складені без
порушень, містять необхідний обсяг
інформації про виконувані
роботи/послуги, що дає можливість
стверджувати про реальний характер
господарських операцій позивача.

Суд також зазначає, що якщо
контрагентом платника податковий
облік ведеться із порушенням вимог
чинного законодавства, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
притягнення до відповідальності
платника податків який має
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту та валових
витрат. Отже, з загальним правилом
несплата податку на додану вартість
продавцем і його постачальниками сама
по собі не є підставою для зменшення
податкового кредиту або відмови у
відшкодуванні зазначеного податку
покупцю, який відніс до податкового
кредиту суми податку на додану
вартість, сплачену продавцю разом із
ціною товару (послуги).

Така позиція узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так,
Європейський Суд з прав людини у своєму
рішенні по справі «БУЛВЕС» АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.
Вищевикладене також підтверджене
постановою Верховного Суду України у
справі № 21-42а10 від 31.01.2011 року,
головуючого судді Панталієнка П.В.

Оскільки порушення вимог чинного
законодавства при здійсненні
позивачем податкового обліку з податку
на додану вартість відсутні, тому
донарахування податковим органом
податкового зобов'язання було
безпідставним та необґрунтованим.

На підставі встановлених обставин, з
урахуванням наведених норм
законодавства, суд дійшов висновку про
неправомірність прийняття
відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення,
оскільки в судовому засіданні
позивачем доведено дотримання всіх
умов, встановлених чинним
законодавством, під час формування
податкового кредиту за рахунок сум
податку на додану вартість сплачених у
ціні товару по взаємовідносинам з ТОВ
«Ферко» та ТОВ «Вторметекспорт», що є
критеріями, за наявності яких виникає
право на формування податкового
кредиту. Суми податку на додану
вартість, за рахунок яких було
сформовано податковий кредит
підтверджені відповідними первинними
документами. За таких обставин
податкове повідомлення-рішення №
від 17.12.2013 року підлягає
скасуванню, як таке, що прийнято з
порушенням норм чинного податкового
законодавства.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд
оцінюючи надані у справу докази,
виходить із принципів
адміністративного судочинства -
змагальність, диспозитивність та
офіційне з'ясування всіх обставин
справи, згідно із яким розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, з
урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, суд дійшов висновку,
що позивачем доведено правомірність
формування податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт» за рахунок витрат на
оплату придбаних у вказаних
контрагентів товарів та послуг,
оскільки задекларовані ТОВ
«МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» суми податків
підтверджені належним чином
оформленою первинною документацією,
дослідженою під час проведення
перевірки, яка також підтверджує
реальність здійснюваних операцій
(виконання робіт, надання послуг) та
фактичну їх виконаність. За таких
обставин, винесене відповідачем
податкове повідомлення-рішення №
від 17.12.2013 року, згідно якого
нарахований податок на додану вартість
в сумі 5 977 894 грн. 00 коп. та застосовані
штрафні санкції з цього податку в сумі 2
988 947 грн. 00 коп. є протиправним та
підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
Податковим кодексом України, ст.ст. 2, 7,
8, 9, 11, 71, 86, 94, 159-164, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» (, адреса: 65003, м. Одеса. вул. Отамана
Головатого, 67/69) до Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 17.12.2013
року, згідно якого нарахований податок
на додану вартість в сумі 5 977 894 грн. 00
коп. та застосовані штрафні санкції з
цього податку в сумі 2 988 947 грн. 00 коп. -
задовольнити повністю.

Податкове повідомлення-рішення №
від 17.12.2013 року, прийняте
Державною податковою інспекцією у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, згідно якого
нарахований податок на додану вартість
в сумі 5 977 894 грн. 00 коп. та застосовані
штрафні санкції з цього податку в сумі 2
988 947 грн. 00 коп. - скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП
ЛТД» (, адреса: 65003, м.
Одеса. вул. Отамана Головатого,
67/69витрати зі сплати судового збору у
розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім)
грн. 20 (двадцять) коп.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено та
підписано 12 червня 2014 року, з
урахуванням часу знаходження
головуючого судді у відпустці.

Суддя Я.В.
Балан