Справа № 872/16613/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2014 рокусправа № 186/2055/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М.
Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області на постанову Першотравневого
міського суду Дніпропетровської
області від 28 жовтня 2013 року по справі
№ 186/2055/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області про
стягнення боргу з виплати державної
допомоги по догляду за дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

21.10.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду
з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області в
якому просила визнати неправомірними
дії відповідача щодо нездійснення
перерахунку та виплати позивачу з
лютого 2011 року допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку; зобов'язати відповідача
перерахувати та сплатити недоплачену
суму допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей до 6
років з 01.04.2013 року та виплачувати в
даному розмірі до досягнення дитиною
трирічного віку

Постановою Першотравневого міського
суду Дніпропетровської області від 28
жовтня 2013 року частково, а саме:
визнано дії відповідача
протиправними; зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
недоплачену державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі,
передбаченому ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» за
період з 21.04.2013 року по 21.10.2013 року з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період; зобов'язано
відповідача виплачувати щомісячно,
починаючи з 22.10.2013 року, до закінчення
строку передбаченої законом виплати,
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, передбаченому ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Не погодившись з ухваленим рішенням
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та винести нову, якою
відмовити в задоволенні позову
повністю.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивачка має
малолітнього сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
знаходиться на обліку у відповідача, як
не застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та отримує
від нього виплати допомоги по догляду
за дитиною до досягнення трирічного
віку.

Закон України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" №2811-XII від 21 листопада
1992 року відповідно до Конституції
України встановлює гарантований
державою рівень матеріальної
підтримки сімей з дітьми шляхом
надання державної грошової допомоги з
урахуванням складу сім'ї, її доходів та
віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми"від 21
листопада 1992 року № 2811-XII передбачено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Закон України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" № 2811-XII від 21 листопада
1992 року є спеціальним законом, що
регулює правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Статтею 1 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

До ст.15 Закону №2811-ХII вносились зміни, а
дія статті зупинялась іншими Законами.

Так, Законом України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" ст.15 Закону №2811-ХII
викладено в наступній редакції:
"Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень".

Проте, відповідно до Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік" Розділ I цього
Закону набирає чинності з 01.012008 і діє по
31.12.2008. Отже, з 1.01.2009 ст.15 Закону №2811-ХII
відновила попередню редакцію,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

В той же час, ст. 46 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2009 рік"
установлено, що у 2009 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Аналогічним чином врегульовано спірні
правовідносини у 2010 році ст.45 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік".

У зв'язку з тим, що у зазначені
положення Законів України "Про
Державний бюджет України на 2009 рік" та
«Про Державний бюджет України на 2010
рік" не визнано неконституційними, у
2009-2010р.р. допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
призначалась та виплачувалась у
відповідності до п.22 Постанови КМУ №1751
від 27.12.2001 "Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми".

Оскільки, ані Законом України "Про
державний бюджет України" на 2011-2013 роки,
ані іншими законами, не
встановлювалось на 2011-2013 роки інший ніж
у Законі України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" розмір допомоги, та не
надавалось Кабінету Міністрів України
право визначати розміри такої
допомоги, а дії Законів про бюджет
діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках,
то з 01.01.2011 року у відповідача виник
обов'язок здійснювати виплату
державної допомоги в розмірах,
передбачених Законом України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми".

Таким чином, з урахуванням ст.. 99,100 КАС
України та часу звернення позивача з
позовом до суду, суд першої інстанції
обґрунтовано вказав на неправомірні
дії відповідача та зобов'язав
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити позивачу державну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі,
передбаченому ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» за
період з 21.04.2013 року по 21.10.2013 року, з
22.10.2013 року, і такі виплати повинні
здійснюватися до закінчення строку
передбаченої законом виплати, з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 183-2,197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області - залишити без задоволення.

Постанова Першотравневого міського
суду Дніпропетровської області від 28
жовтня 2013 року по справі № 186/2055/13-а -
залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання ухвали в повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай