Справа № 2-а-4498/11-2012
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-4498/11-2012
Головуючий у 1-й інстанції: Слободян
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області на ухвалу Іванківського
районного суду Київської області від
13.05.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в Іванківському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до Іванківського
районного суду Київської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними щодо відмови в
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити з 20.10.2010 року підвищення до
пенсії, як пенсіонеру, що проживає в
зоні гарантованого добровільного
відселення, відповідно до ст.ст. 39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Іванківського районного
суду Київської області від 04.05.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.10.2012 року, позов задоволено
частково: визнано неправомірними дії
та зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок додаткової пенсії у
розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком
щомісяця з 20.10.2010 року відповідно до ст.
51 Закону України «Про статусі
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», розраховуючи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; перерахунок
та виплату доплати, як не працюючому
пенсіонеру, який постійно проживає на
радіоактивно забрудненій території у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат щомісяця з 20.10.2010 року, відповідно
до ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням виплачених
сум. В решті позову відмовлено.

04.05.2011 року Іванківським районним судом
Київської області було видано
виконавчий лист.

28.03.2014 року до Іванківського районного
суду Київської області позивачем
подано заяву про поновлення строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання.

Ухвалою Іванківського районного суду
Київської області від 13.05.2014 року
поновлено строк пред'явлення
виконавчого листа, виданого 04.05.2011 року,
до виконання.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, УПФУ в Іванківському районі
Київської області подали апеляційну
скаргу, в якій просять апеляційну
інстанцію скасувати, незаконну на їх
думку, ухвалу суду першої інстанції та
ухвалити нову про відмову у
задоволенні заяви щодо поновлення
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на
порушення судом норм процесуального
права, незаконність та необ'єктивність
судового рішення, що є безумовними
підставами для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що
з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи слідує, що
постанова Іванківського районного
суду Київської області від 04.05.2011 року
набрала законної сили 19.10.2012 року (після
розгляду справи апеляційним судом).

Для звернення судового рішення до
виконання, Іванківським районним судом
Київської області був виданий
виконавчий лист від 04.05.2011 року №
2-а-4498/11, строк пред'явлення до виконання
якого - 28.09.2013 року.

Проте, даний виконавчий лист позивачка
отримала 28.12.2013 року тобто після
закінчення строку пред'явлення його до
виконання.

Частиною 1 ст.261 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що стягувачі які
пропустили строк для пред'явлення
виконавчого листа до виконання з
причин, визнаних судом поважними,
пропущений строк може бути поновлений.

Згідно ч.2 ст.261 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про поновлення
пропущеного строку подається до
адміністративного суду, який видав
виконавчий лист, або до
адміністративного суду за місцем
виконання.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягувач, який пропустив строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, має право звернутися із
заявою про поновлення строку
пред'явлення до суду, який видав
виконавчий документ, або до суду за
місцем виконання. Суд розглядає таку
заяву в десятиденний строк, якщо інше
не передбачене законом.

Таким чином, оскільки з
незалежних від позивачки причин на
момент отримання виконавчого листа
строк його пред'явлення до виконання
вже сплив, колегія суддів приходить до
висновку про поважність причин
пропуску строку пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

Доводи апелянта про те, що
позивачці було здійснено перерахунок
та виплату пенсії з 20.10.2010 року по 31.10.2011
року, а тому не має підстав поновлювати
строк пред'явлення виконавчого листа
до виконання, колегією суддів не
приймається до уваги з таких підстав.

Із самого визначення поняття
«пенсії» випливає, що щомісячні
пенсійні виплати здійснюються на
постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу, а
тому цей вид виплат не є строковим і не
може бути призначений на певний строк.
У цьому випадку визначається лише дата,
з якої особа має право на отримання
пенсії ( чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті поняття пенсії. Тому
виплату пенсії не може бути обмежено
будь - яким кінцевим терміном або
строком.

Аналогічна правова позиція
викладена в постанові Верховного суду
України від 19 березня 2013 року у справі
№ 21-53а13.

Оскільки судовим рішенням,
пред'явленим для примусового
виконання, не було встановлено
кінцевої дати перерахунку та виплати
соціальних виплат, то і підстави для
припинення таких виплат були відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а ухвалу суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

За таких обставин апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а ухвалу суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись, ст.ст. 199, 200, 205, 206, 261 КАС
України, судова колегія

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області - залишити без задоволення.

Ухвалу Іванківського районного суду
Київської області від 13.05.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.