Справа № 817/2990/13-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нор
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"03" червня 2014 р.
Справа № 817/2990/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління МВС України в Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"18" березня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління МВС України в
Рівненській області, 3-і особи:
Начальник Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Рівненській
області Лазутко Василь Іванович ,
Рівненська обласна профспілкова
організація атестованих працівників
органів внутрішніх справ України про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до Управління УМВС України в
Рівненській області про визнання
нечинним та скасування наказу №191 о/с
від 26.06.2013 року про скорочення його з
займаної посади , поновлення на посаді
інспектора патрульної служби
відділення з обслуговування
нафтопродуктопроводів ДП "Прикарпат
Західтранс", розташованих на території
Житомирської області відділу
спеціальної міліції при УМВС України в
Рівненській області, та стягнення з
УМВС України в Рівненській області
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Постановлено :

-визнати нечинним та скасувати наказ
№191 о/с від 26.06.2013 року про звільнення
ОСОБА_3 з займаної посади шляхом
скорочення;

-поновити ОСОБА_3 на посаді інспектора
патрульної служби відділення з
обслуговування нафтопродуктопроводів
ДП "Прикарпат Західтранс" розташованих
на території Житомирської області
відділу спеціальної міліції при УМВС
України в Рівненській області;

-стягнути з УМВС України в Рівненській
області на користь ОСОБА_3 заробітну
плату за час вимушеного прогулу.

Постанова в частині поновлення на
посаді та присудження виплати
грошового забезпечення - у межах суми
стягнення за один місяць допущена до
негайного виконання.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач,- УМВС
України в Рівненській області,
оскаржив її, подавши до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова є незаконна і
необґрунтована та прийнята з
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими, при
невідповідності висновків суду
обставинам справи і підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у позові
,оскільки позивач звільнений
відповідно до чинного законодавства з
додержанням процедури звільнення за
скороченням штатів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та апеляційну скаргу в межах наведених
у ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з
квітня 1995 року проходив службу в
органах внутрішніх справ України і мав
спеціальне звання "прапорщик
міліції"(молодший начальницький склад).

З березня 2009 року позивач проходив
службу на посаді інспектора
патрульної служби відділення з
обслуговування нафтопродуктопроводів
ДП "ПрикарпатЗахідтранс" розташованих
на території Житомирської області
відділу спеціальної міліції при УМВС
України в Рівненській області.

Відповідно до наказу УМВС від 24.12.2012
року №1642 дск "Про організаційно- штатні
зміни по УМВС", виданого на виконання
наказу МВС України від 15 грудня 2012 року
№161 дск "Про організаційно-штатні зміни
в підрозділах спеціальної міліції
ГУМВС, УМВС", серед інших змін у штаті
УМВС, скорочено всі 19 посад відділення
з обслуговування магістральних
нафтопродуктів ДП
"ПрикарпатЗахідтранс" розташованих на
території Житомирської області, де на
посаді інспектора патрульної служби
відділення з обслуговування
магістральних нафтопродуктів ДП
"ПрикарпатЗахідтранс" проходив службу
ОСОБА_3(т.1, а.с.29).

12 січня 2013 року ОСОБА_3 було попереджено
у встановленому законом порядку про
майбутнє вивільнення (а.с.33 )

08 квітня 2013 року складено акт про
відмову ОСОБА_3 від запропонованих
посад у зв"язку із скороченням посади :

- помічник чергового ІТТ Дубровицького
РВ УМВС;

- міліціонер - водій ресурсного
забезпечення Дубровицького РВ УМВС;

- інспектор ППС Сарненського РВ УМВС;

- помічник чергового ІТТ Сарненського
РВ УМВС;

- міліціонер - водій ресурсного
забезпечення Зарічненського РВ УМВС.

(а.с.35 т.1)

Наказом від 26.06.2013 року №191 о/с
ОСОБА_3звільнено з займаної посади в
запас збройних сил за пунктом 63 "з"
(через скорочення штатів) згідно
положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (т.1,а.с.34).

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що звільнення
його проведено неправомірно, з
порушенням чинного законодавства та
процедури звільнення.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального права та є вірними.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про міліцію» порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114 затверджено
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (далі -
Положення).

Відповідно до підпункту "з" пункту 63
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (далі
- Положення про проходження служби),
визначено, що особи рядового і
молодшого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) через
скорочення штатів - при відсутності
можливості подальшого використання на
службі.

Отже, обов'язковою умовою звільнення зі
служби в органах внутрішніх справ
України за підпунктом «з» пункту 63
Положення є відсутність можливості
подальшого використання на службі.

При цьому відповідно до норм Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, відсутність
можливості подальшого використання на
службі визначається в кожному
конкретному випадку окремо в
залежності від ряду об'єктивних
факторів. При цьому перш за все
з'ясовується наявність бажання (наміру)
особи проходити службу в органах
внутрішніх справ, але на іншій
вакантній посаді або в іншому
підрозділі органів внутрішніх справ.

При відсутності зазначеного вище
волевиявлення у особи (відмова,
ігнорування пропозицій, відсутність на
службі, тощо) начальник, якому надано
право звільняти з органів внутрішніх
справ за визначеною номенклатурою
посад, приймає рішення про
неможливість подальшого використання
на службі, про що видається наказ.

У разі якщо особа має намір подальшого
проходження служби в органах справ та
погоджується на запропоновану посаду -
нею подається письмовий рапорт про
призначення. Вказаний рапорт підлягає
розгляду, за наслідками якого
видається наказ по особовому складу.

При відмові від запропонованих посад
або при ігноруванні особою певних
пропозицій, керівником приймається
рішення про неможливість подальшого
використання даного працівника в
органах внутрішніх справ.

Чинним трудовим законодавством також
передбачено, що одночасно з
попередженням про звільнення
працівнику пропонується робота за
відповідною професією, і тільки за
відсутності такої роботи - інша робота,
яка є на підприємстві. Тобто працівнику
необхідно пропонувати не тільки роботу
за його спеціальністю, але й іншу
вакантну посаду, нижчу за рангом, або
нижче оплачувану роботу, яку працівник
може виконувати з урахуванням його
освіти, кваліфікації, досвіду роботи й
стану здоров'я. При цьому підприємство
не зобов'язане пропонувати роботу
більш високого рівня за спеціальністю
або за посадою, можливість надання
такої роботи визначається загальними
правилами про комплектування кадрів,
які діють на підприємстві.

Працівнику пропонуються вакансії, які
були на день попередження про
звільнення, а також вакансії, які
відкриваються протягом двохмісячного
строку аж до фактичного звільнення.
Порушення зазначеного порядку
пропонування працівнику іншої роботи є
достатньою підставою для поновлення
працівника на роботі в судовому
порядку.

Як встановив суд, і це підтверджено
матеріалами справи, управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області, здійснюючи
процедуру звільнення прапорщика
міліції ОСОБА_3 через скорочення
штатів, порушило Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, та приписи КЗпП
України, якими врегульовано порядок
звільнення працівників за скороченням
чисельності або штату працівників.

Так, відповідач не надав суду належних
і допустимих доказів на підтвердження :

-відсутності у позивача волевиявлення
на подальше проходження служби в
органах внутрішніх справ ;

-пропозиції всіх посад, які є
вакантними , як на момент попередження
про звільнення, так і на момент
звільнення ;

-відсутності вакантних посад ;

-ігнорування позивачем пропозицій УМВС
тощо.

Між тим, про наявність волевиявлення на
подальшу службу в органах внутрішніх
справ свідчать рапорти позивача про
переведення на службу в органи
внутрішніх справ Житомирської області
( за місцем проживання), про готовність
приступити до виконання службових
обов"язків за вказівкою після виходу з
лікарняного та ін.

Посилання відповідача на акт про
відмову позивача від запропонованих
посад та про відмову від підпису акту
суд обґрунтовано не взяв до уваги як
доказ виконання вимог закону в частині
обов"язку роботодавця працевлаштувати
працівника, що вивільняється.

Відтак, наведене дає підстави суду для
висновку про порушення процедури
звільнення позивача та наявність
правових підстав для поновлення його
на посаді і службі в органах внутрішніх
справ.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з вимогами частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 2 статті 71 КАС України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Відповідно, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача і
у справах про визнання незаконним
звільнення з органів внутрішніх справ.

На підставі викладеного, апеляційний
суд визнає вірними та обґрунтованими
висновки суду першої інстанції про те,
що при звільненні позивача
відповідачем були

Доводи апеляційної скарги суд визнає
безпідставними, позаяк вони були
досліджені судом першої інстанції як
заперечення проти позову та
обґрунтовано відхилені як
безпідставні. Доказів на спростування
висновків суду першої інстанції
відповідач не надав.

Що стосується застосування судом норм
трудового законодавства до
правовідносин, що виникли, апеляційний
суд зазначає наступне.

Спеціальним законодавством
урегульовані питання, пов'язані із
прийняттям (обранням, призначенням)
громадян на публічну службу, її
проходженням та звільненням із неї (її
припиненням). До таких законодавчих
актів належать, зокрема, Закон України
від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про
міліцію" та Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затверджене Постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

У розділі IV цього Положення викладено
умови призначення на посади,
переміщення та просування по службі
осіб начальницького складу органів
внутрішніх справ, у тому числі
передбачена можливість переміщення
цих осіб по службі при скороченні
штатів, але значення терміну
"скорочення штатів" не розкрито,
повного механізму скорочення
атестованих працівників органів
внутрішніх справ спеціальним
законодавством не передбачено, у
зв'язку із чим при встановленні
наявності такого скорочення і
правомірності його проведення
необхідно керуватися нормами
трудового законодавства.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління МВС
України в Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "18" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "10" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління МВС України в Рівненській
області вул.Хвильового, 2,м.Рівне,33000

4-третій особі: Начальник Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівнинській області Лазутко Василь
Іванович - АДРЕСА_2

Рівненська обласна профспілкова
організація атестованих працівників
органів внутрішніх справ України -
вул.Хвильового 2,м.Рівне,33000,