Справа № 2а-873/11/0970
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 р.
Справа № 37014/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Сапіги В. П.;

за участю секретаря судового засідання
- Нефедової А. О.;

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Лаврука В.
В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківськ на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківськ про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2011 року Івано-Франківським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву ОСОБА_3 до
державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківськ про визнання
незаконними та скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 03 березня 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що до
нього були безпідставно застосовані
штрафні санкції, оскільки останній
підприємницькою діяльністю не
займався на момент проведення
перевірки.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 24
березня 2011 року позов задоволено.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську № та №
від 03 березня 2011 року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
сама перевірка проведена без
дотримання встановленої чинним
законодавством процедури, висновки
такої перевірки не можуть лягати в
основу прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - державною
податковою інспекцією в м.
Івано-Франківськ, подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що під час проведенні
перевірки працівники податкового
органу діяли в межах та на підставі
норм Податкового кодексу України.

Представник позивача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
заперечив та просить таку залишити без
задоволення.

Представник відповідача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача, проаналізувавши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що що 12 січня 2006 року
виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради ОСОБА_3
зареєстрований як фізична
особа-підприємець.

17 лютого 2011 року Державною податковою
інспекцією в м. Івано-Франківську
проведено фактичну перевірку субєкта
господарської діяльності ОСОБА_3 За
наслідками перевірки відповідачем 25
лютого 2011 року складено акт №
75/09/15/23/30426/8694.

Вищевказаним актом перевірки
Державною податковою інспекцією
встановлено порушення п.2, 5, 12 ст. 3, 6
Закону України «Про застосування РРО в
сфері торгівлі громадського
харчування та послуг», ст. 177
Податкового кодексу України, Наказу №
1025 від 27 грудня 2010 року «Про
затвердження оформлення книги обліку
доходів і витрат та порядок її
ведення», п. 267.1 ст. 267 Податкового
кодексу України, ст. 21, 24 Кодексу
законів України «Про працю».

На підставі акту перевірки від 25 лютого
2011 року № 75/09/15/23/30426/8694 Державною
податковою інспекцією в м.
Івано-Франківську винесено податкове
повідомлення-рішення № від 03
березня 2011 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
188,00 грн. та податкове
повідомлення-рішення № від 03
березня 2011 року про застосовування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
100764,00 грн.

Відповідно до пункту 75.1.3 статті 75
Податкового Кодексу України фактичною
вважається перевірка, що здійснюється
за місцем фактичного провадження
платником податків діяльності,
розташування господарських або інших
об'єктів права власності такого
платника. Така перевірка здійснюється
органом державної податкової служби
щодо дотримання порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі свідоцтв про державну
реєстрацію,виробництва та обігу
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Згідно пункту 80.1 статті 80 Податкового
кодексу України фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи).

У відповідності до пункту 80.2 статті 80
Податкового кодексу України фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника органу податкової
служби, оформленного наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику під
розписку до початку проведення такої
перевірки, та за наявності хоча б
однієї з таких обставин: у разі коли за
результатами перевірок інших
платників податків виявлено факти, які
свідчать про можливі порушення
платником податків з аконодавства щодо
виробництва та обігу підакцизних
товарів, здійснення платником податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності патентів,
ліцензій, свідоцтв про державну
реєстрацію та інших документів,
контроль за наявністю яких покладено
на органи державної податкової служби,
та виникає необхідність перевірки
таких фактів; у разі отримання в
установленомузаконодавством порядку
інформації від державних органів або
органів місцевого самоврядування, яка
свідчить про можливі порушення
платником податків законодавства,
контроль за яким покладено на органи
державної податкової служби, зокрема,
щодо здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності
патентів,ліцензій, свідоцтв про
державну реєстрацію та інших
документів, контроль за наявністю яких
покладено на органи державної
податкової служби, виробництва та
обігу підакцизних товарів; письмового
звернення покупця (споживача),
оформленого відповідно до закону, про
порушення платником податків
установленого порядку проведення
розрахункових операцій, касових
операцій, патентування або
ліцензування; неподання суб'єктом
господарювання в установлений законом
строк обов'язкової звітності про
використання реєстраторів
розрахункових операцій, розрахункових
книжок та книг обліку розрахункових
операцій, подання їх із нульовими
показниками; отримання в
установленному законодавством порядку
інформації про порушення вимог
законодавства в частині виробництва,
обліку ,зберігання та транспортування
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів та цільового
використання спирту платниками
податків; у разі виявлення за
результатами попередньої перевірки
порушення законодавства з питань,
визначених у пункті 75.1.3; у разі
отримання в установленому
законодавством порядку інформації про
використання праці найманих осіб без
належного оформлення трудових
відносин та виплати роботодавцями
доходів у вигляді заробітної плати без
сплати податків до бюджету, а також
здійснення фізичною особою
підприємницької діяльності без
державної реєстрації.

Вищевказана стаття Податкового
кодексу України містить вичерпний
перелік обставин для проведення
фактичної перевірки.

Проте всупереч пункту 80.2 статті 80
Податкового кодексу України ДПІ в м.
Івано-Франківську було проведено
перевірку позивача без наявності
однієї з необхідних обставин.

Крім того слід зазаначити, що згідно
статті 82.3 статті 82 Податкового Кодексу
України тривалість перевірок,
визначених статтею 80 цього Кодексу, не
повинна перевищувати 10 діб.

Як вбачається з акту перевірки ДПІ в м.
Івано-Франківську № 75/09/15/23/30426/8694 сама
перевірка була проведена 17 лютого 2011
року, проте акт складено тільки 25
лютого 2011 року. Однак як було
встановлено судом ДПІ в м.
Івано-Франківську акт перевірки
складався саме в день проведення такої
перевірки із зазначенням виявлених
порушень.

Посилання представників відповідача
на ту обставину, що протягом 9 днів вони
чекали на предявлення позивачем
необхідної документації не береться
судом до уваги, оскільки чинним
законодавством чітко встановлено
обовязок субєкта господарювання
предявити документацію саме під час
проведення перевірки. Причому як уже
зазначалось вище згідно п.75.1.3 ст.75
Подакового кодексу України фактична
перевірка здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших обєктів права
власності такого платника, а не за
місцем знаходження податкового органу.

З акту перевірки вбачається, що
безпосередньо під час проведення
перевірки були зафіксовані порушення
вимог податкового законодавства, які
не потребували додаткової перевірки. А
тому причини складення акту перевірки
через 9 днів з моменту проведення такої
перевірки викликають сумніви в
обєктивності відображення фактичних
обставин.

Таким чином суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо того, що оскільки сама
перевірка проведена без дотримання
встановленої чинним законодавством
процедури, висновки такої перевірки не
можуть лягати в основу прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Судом першої інстанції в судовому
засіданні була допитана ОСОБА_4, яка
пояснила, що 31 січня2011 року уклала
договір суборенди з ОСОБА_3 на
користування магазином та почала
здійснювати підприємницьку діяльність
у вказаному магазині. На момент
проведення перевірки здійснювала
продаж товарів. Не заперечила, що
допустила порушення викладені в акті
перевірки, оскільки за браком часу не
спромоглась привести у відповідність
всю необхідну документацію. Вказала, що
товар реалізовувала власний, а не
ОСОБА_3 Також наголосила на тому, що
пояснення під час перевірки давались
нею під тиском перевіряючих.

В той же час акт перевірки та додані до
нього матеріали суперечать зазначеним
поясненням.

У відповідності до статті 76 Кодексу
адміністративного судочинства України
пояснення сторін, третіх осіб, їхніх
представників про відомі їм обставини,
що мають значення для справи,
оцінюються поряд з іншими доказами у
справі. Сторони, треті особи або їхні
представники, які дають пояснення про
відомі їм обставини, що мають з начення
для справи, можуть бути за їхньою
згодою допитані як свідки. Визнання
стороною в суді обставин, якими друга
сторона обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, не є для суду обов'язковим,
якщо суд має сумнів щодо достовірності
цих обставин та добровільності їх
визнання.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на фактичні обставини справи,
колегія суддів констатує, що № та
№ від 03 березня 2011 року - не
відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківськ залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2011 року в справі № 2а-873/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили, а у випадку коли,
відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС
України, складення ухвали в повному
обсязі відкладено - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

В. П.
Сапіга

Ухвалу складено в повному обсязі 12
червня 2014 року.