Справа № 0908/2089/12
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/800/12451/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Горбатюка С.А., Калашнікової О.В.

за участю:

секретаря
Левіної А.А.

представника позивача
неприбуття

представника відповідача
неприбуття

представника третьої особи
Костирка О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Калуської
міської ради Івано-Франківської
області на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 04
травня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 лютого 2014 року

у справі № 0908/2089/2012

за позовом Калуської міської ради
Івано-Франківської області

до Івано-Франківського обласного
бюро технічної інвентаризації

третя особа Товариство з
обмеженою відповідальністю фірма
«Троя ЛТД»

про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
дії

В С Т А Н О В И В :

У липні 2010 року Калуська міська рада
Івано-Франківської області звернулась
до Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області з
адміністративним позовом до
Івано-Франківського обласного бюро
технічної інвентаризації (далі -
Івано-Франківське ОБТІ), третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «Троя ЛТД», про
визнання незаконними дій
Івано-Франківського обласного бюро
технічної інвентаризації щодо
реєстрації права власності на нерухоме
майно - нежитлову будівлю №4 по вул.
Чорновола у м. Калуші за ТзОВ фірма
«Троя ЛТД» та зобов'язання скасувати
вказану реєстрацію.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
04.05.2012, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2014, у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Калуська
міська рада Івано-Франківської області
оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
прийняти нове рішення у справі - про
задоволення позову.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що технічні
характеристики об'єкта (павільйон -
будівля №4 по вул. Чорновола у м.
Калуші) та визначення його як
капітальної споруди не породжує у ТзОВ
«Троя ЛТД» права власності на неї як на
об'єкт нерухомості.

У той же час, касатор вважає, що суди
попередніх інстанцій безпідставно
взяли до уваги висновки проведених
судових експертиз щодо характеристик
спірної споруди, оскільки вони
проведені у межах інших справ, а не під
час розгляду саме цього спору.

Відповідно до листа
Івано-Франківського ОБТІ від 05.02.2001 №35
павільйон «Пікнік», розміщений за
адресою м. Калуш, вул. Чорновола, 4, є
тимчасовою спорудою і державній
реєстрації не підлягає, довідка
характеристика не подається.

Відчуження вказаного майна на підставі
рішення Калуської міської ради від
24.02.1993 не звільняє сторони договору від
обов'язку надати нотаріусу при
здійсненні нотаріального посвідчення
договору правовстановлюючих
документів з відміткою про їх державну
реєстрацію.

Отже, касатор вважає, що реєстрація
права власності на спірне майно за ТзОВ
«Троя ЛТД» на підставі
договору-купівлі продажу павільйону
без проведення реєстрації права
власності за відчужувачем (Калуською
міською радою) такого майна є
беззаперечною підставою для визнання
такої реєстрації незаконною
відповідно до положень пункту 3.3
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
№ 7/5 (далі - Тимчасове положення №7/5).

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи і
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до рішення сесії
Калуської міської Ради від 09.02.1998 №150 і
додатку до нього павільйон по вул.
Шахтарська, 4 (Чорновола, 4) включений до
переліку об'єктів приватизації.

17.02.2001 між Відділом приватизації та
управління комунальним майном м.
Калуша та ТОВ «Троя ЛТД» укладено
договір купівлі-продажу павільйону по
вул. Чорновола №4 в м. Калуші, за умовами
якого продавець зобов'язується
передати у власність покупця проданий
шляхом викуп павільйон площею 78,9 кв.м.,
що належить власнику на підставі
рішення Калуської міської ради від
24.02.1993 «Про фонд комунального майна
міста», який посвідчено приватним
нотаріусом Калуського нотаріального
округу. Відповідно до пункту 13.1
договору, такий вступає в силу з
моменту нотаріального посвідчення і
підлягає державній реєстрації в
державних органах місцевої виконавчої
влади протягом місяця з дня його
нотаріального посвідчення.

21.01.2003 між позивачем та ТзОВ фірма «Троя
ЛТД» укладено договір оренди земельної
ділянки площею 0,0132 га з метою
використання її для перебудови
викупленого павільйону під магазин
строком до 28.11.2005.

Згідно з витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 20.03.2006
№10134863 Івано-Франківським ОБТІ
зареєстровано право власності на не
житлову будівлю за адресою:
Івано-Франківська область м. Калуш, вул.
Чорновола (вул. Шахтарська), буд. 4 за
ТзОВ фірма «Троя ЛТД» на підставі
договору купівлі-продажу від 17.02.2001 Д-353,
реєстраційний номер 14187035 від 20.03.2006,
номер запису 117 в книзі 10.

З матеріалів інвентарної справи на
павільйон «Пікнік» установлено, що на
підставі договору купівлі-продажу від
17.02.2001 №Д-353 право власності на цей
об'єкт зареєстровано за ТзОВ фірма
«Троя ЛТД». Згідно з описом
інвентаризаційної справи
інвентаризація об'єкта проводилась
17.02.1997, 20.03.2006. У технічному описі
конструктивних елементів споруди
зазначено про наявність бутобетонного
фундаменту.

Крім того, належність спірної споруди
до капітальних підтверджується також
висновком судової
будівельно-технічної експертизи
№43/07-06, проведеної у цивільній справі
№2-244/2006 за позовом ОСОБА_3 до ТзОВ «Троя
ЛТД» про усунення загрози майну. У
цьому висновку зазначено, що
павільйон відноситься до капітальних
споруд. Згідно з висновком експерта
Львівського НДІ судових експертиз від
21.08.2009 №1333, складеного у справі за
позовом Виконавчого комітету
Калуської міської ради до
Івано-Франківського ОБТІ про
скасування реєстрації права власності
на нерухоме майно - нежитлову будівлю
№4 по вул. Чорновола в м. Калуші,
нежитлова будівля пов'язана
фундаментом із землею і будь-яке
переміщення її в просторі без
руйнування неможливе.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відсутність даних
попередньої реєстрації права
власності за продавцем та відсутність
видачі довідки-характеристики на
об'єкт, яка була передбачена чинним на
час укладення договору купівлі-продажу
законодавством України, не спростовує
встановлених судом обставин, які
свідчать про правомірність здійсненої
відповідачем реєстрації права
власності на спірну споруду 20.03.2006.

Крім того, у своєму рішенні суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що позивачем не оспорюється право
власності ТзОВ фірма «Троя ЛТД», а з
наявних у справі документів: договору
купівлі-продажу павільйону від 17.02.2001
та документів, на підставі яких він
укладався, а саме інвентаризаційної
справи, в технічному описі якої
зазначено наявність бутобетонного
фундаменту підтверджується, що
предметом договору був об'єкт
нерухомого майна. Отже, відповідачем
здійснено оспорювану реєстрацію
правомірно на підставі поданих
достатніх і належних
правовстановлюючих документів.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованими
висновками судів попередніх інстанцій
з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 181
Цивільного кодексу України до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Ураховуючи встановлені обставини у цій
справі та судовими рішеннями в інших
справах, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій щодо визначення
спірної споруди - павільйону по вул.
Чорновола №4 в м. Калуші як об'єкта
нерухомого майна, який підлягає
обов'язковій державній реєстрації.

Пунктом 3.3 Тимчасового положення №7/5,
чинного на час вчинення оспорюваної
реєстрації, було визначено, що у
реєстрації прав на нерухоме майно може
бути відмовлено, якщо: заявлене право
не є таким, що підлягає реєстрації
відповідно до цього Положення; об'єкт
нерухомого майна розташований на
території, реєстрацію прав власності
на якій здійснює інше БТІ; із заявою про
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно звернулась особа, яка не може
бути заявником відповідно до цього
Положення; подані документи не
відповідають вимогам, установленим цим
Положенням та іншими актами чинного
законодавства України, або не дають
змоги установити відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства; заявлене право
вже зареєстроване; не проведено
інвентаризаційних робіт або вони
проведені не тим БТІ, яке здійснює
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно; право власності на нерухоме
майно виникло на підставі договорів
відчуження, за наявності інформації
про накладення арешту на відчуження
об'єктів нерухомого майна з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна; право власності на
нерухоме майно, що перебуває у
податковій заставі, виникло без
дотримання встановленого порядку
відчуження; відчуження нерухомого
майна відбулося без отримання витягу з
Реєстру прав або строк його дії
закінчився; при укладенні угод між
юридичними особами, які нотаріально не
посвідчені, не надано
правовстановлювальний документ
попереднього власника.

У своїх доводах Калуська міська рада
вказує на те, що відповідач повинен був
відмовити у здійсненні спірної
реєстрації, оскільки відчуження
нерухомого майна відбулося без
отримання витягу з Реєстру прав, тобто
спірна споруда не була зареєстрована
як об'єкт нерухомості за продавцем.

Проте суд касаційної інстанції звертає
увагу на те, що у цьому випадку
відповідач 20.03.2006 здійснив саме
первинну реєстрацію права власності на
павільйон за ТзОВ «Троя ЛТД». При цьому,
витяг з Реєстру прав на час укладення
договору купівлі-продажу не міг бути
наданий, оскільки реєстрація права
власності за Калуською міською радою
на спірний об'єкт здійсненна не була.

Ураховуючи, що споруда - нежитлова
будівля №4 по вул. Чорновола в м. Калуші
є саме об'єктом нерухомості, який
належить на праві приватної власності
ТзОВ «Троя ЛТД» та підлягає
обов'язковій державній реєстрації, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про те, що недотримання нотаріусом
встановлених на час посвідчення
договору купівлі-продажу вимог чинного
на той час законодавства України та
необґрунтована відмова у видачі
довідки-характеристики на об'єкт
нерухомості з боку Івано-Франківського
ОБТІ не може бути підставою для
позбавлення ТзОВ «Троя ЛТД» можливості
зареєструвати та, відповідно,
реалізувати законне право власності на
придбаний об'єкт нерухомості.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Калуської міської
ради Івано-Франківської області
залишити без задоволення.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 04
травня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 лютого 2014 року в цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.