Справа № 524/3865/14-а
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/3865/14-а
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

10.06.2014 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м.
Кременчук Полтавської області в
складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчук справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м.Кременчука про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського
районного суду м.Кременчука з позовом
до виконавчого комітету
Автозаводської районної Ради м.
Кременчука про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він
з 06.10.2010 року по 15.02.2012 року працював у
виконавчому комітеті Автозаводської
районної ради м.Кременчука Полтавської
області на посаді спеціаліста І
категорії по роботі з населенням за
місцем проживання. Згідно п. 5.3
колективного договору на 2010-2013 роки,
укладеного між виконавчим комітетом та
трудовим колективом, відповідач взяв
на себе зобов'язання, при наявності
коштів надавати працюючим матеріальну
допомогу на вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати. Про
порушення його права на отримання
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати
дізнався лише в 2014 році. У 2011 році він
отримав матеріальну допомогу на
вирішення соціально-побутових питань в
розмірі мінімальної заробітної плати.
Таким чином, відповідач не виплативши
самостійно дану матеріальну допомогу у
відповідному розмірі, допустив
незаконну бездіяльність.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд визнати незаконними
дії Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради
м.Кременчука Полтавської області в
частині нарахування та виплати йому в
2011 році матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
не в розмірі середньомісячної
заробітної плати, як визначено в
колективному договорі на 2010-2013 роки, а в
розмірі мінімальної заробітної плати.
Зобов'язати Виконавчий комітет
Автозаводської районної ради
м.Кременчука нарахувати та виплатити
йому матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань
за 2011 рік в розмірі середньомісячної
заробітної плати з урахуванням
виплачених сум.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив задовольнити з підстав,
визначених в позовній заяві. Пояснив,
що в 2014 році він дізнався про те, згідно
умов колективного договору, відповідач
був зобов'язаний виплатити йому
матеріальну допомогу на вирішення
соціально-побутових питань за 2011 рік в
розмірі середньомісячної заробітної
плати, однак він отримав дану допомогу
в розмірі мінімальної заробітної
плати.

Представник відповідача Виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м.Кременчука Полтавської області -
Гордієнко Ю.А. в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог. Зазначив, що
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань
виплачується в межах затвердженого
фонду оплати праці і не є обов'язковою
виплатою. За таких обставин, відповідач
виплатив матеріальну допомогу на
вирішення соціально-побутових питань в
розмірі посадового окладу - 985 грн.,
оскільки не мав можливості виплатити
ОСОБА_1 матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань в
розмірі середньомісячної заробітної
плати в зв'язку з відсутністю
бюджетних коштів, що виключає
бездіяльність в діях відповідача.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, приходить до висновку про
необхідність часткового задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 та 6 ст. 33 ЗУ «Про державну
службу», оплата праці державних
службовців повинна забезпечувати
достатні матеріальні умови для
незалежного виконання службових
обов'язків, сприяти укомплектуванню
апарату державних органів
компетентними і досвідченими кадрами,
стимулювати їх сумлінну та
ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Джерелом формування фонду оплати
праці державних службовців є
Державний бюджет України та інші
джерела, визначені для цієї мети
положеннями про органи державної
виконавчої влади, затвердженими
указами Президента України та
постановами Кабінету Міністрів
України.

Скорочення бюджетних асигнувань не
може бути підставою для зменшення
посадових окладів, надбавок до них
та фінансування інших, передбачених
цим Законом, гарантій, пільг і
компенсацій.

Частиною 3 статті 21 ЗУ «Про службу в
органах місцевого самоврядування»
передбачено, що джерелом формування
фонду оплати праці посадових осіб
місцевого самоврядування є місцевий
бюджет.

Підпунктом 3 пункту 2 постанови КМУ
«Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів»
від 09.03.2006 р. № 268, надано право
керівникам органів, зазначених у
пункті 1 цієї постанови, у межах
затвердженого фонду оплати праці
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника (місячного грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького складу).

Згідно з роз'ясненням Міністерства
праці та соціальної політики України
від 16.10.2009 р. № 620/13/84-09, рішення про
надання такої матеріальної допомоги
приймається керівником відповідного
органу, виходячи з обставин, викладених
у заяві працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про колективні
договори і угоди», умови колективних
договорів і угод, укладених відповідно
до чинного законодавства, є
обов'язковими для підприємств, на які
вони поширюються, та сторін, які їх
уклали.

Пунктом 5.3 Колективного договору на
2010-2013 роки, прийнятого на загальних
зборах профспілкового комітету
Автозаводського райвиконкому 20.04.2010
року, визначено, що при наявності
коштів адміністрація зобов'язується
надавати матеріальну допомогу
працюючим у розмірі середньомісячної
заробітної плати на вирішення
соціально-побутових проблем.

Судом встановлено, що ОСОБА_106.10.2010 року
працював у Виконавчому комітеті
Автозаводської районної ради
м.Кременчука Полтавської області на
посаді спеціаліста І категорії по
роботі з населенням за місцем
проживання. 15.02.2012 року він був
звільнений з посади за власним
бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
Вказане підтверджується копією
трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1.

Згідно розпорядження голови
Автозаводської районної ради м.
Кременчука № 120 від 24.10.2011 року «Про
виплату матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
працівникам виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука» спеціалістам надано
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
мінімальної заробітної плати станом на
01.10.2011 року.

Отримання ОСОБА_1 матеріальної
допомоги за 2011 рік для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
посадового окладу підтверджуються
листами виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука № 18/01-11 від 31.01.2014 року, №
01-29/1056 від 03.06.2014 року.

У відповідності до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав та законних
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ. У справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод, інтересів особи та цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову. Якщо особа,
яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які
ці докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 письмово не звертався до
відповідача з заявою про виплату йому
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань за 2011 рік.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 щодо визнання бездіяльності
Виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м.Кременчука Полтавської
області протиправною.

З огляду на те, що на момент розгляду
справи судом відповідач виплатив
ОСОБА_1 матеріальну допомогу на
вирішення соціально-побутових питань
за 2011 рік в розмірі мінімальної
заробітної плати, суд вважає за
необхідне зобов'язати Виконавчий
комітет Автозаводської районної ради
м.Кременчука нарахувати та виплатити
позивачу дану матеріальну допомогу в
розмірі середньомісячної заробітної
плати з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ст. 94 КАС України, суд
стягує з відповідача на користь
держави судовий збір в розмірі 73,08 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 69, 71, 86, 163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м.Кременчука про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії - задовольнити
частково.

Зобов'язати Виконавчий комітет
Автозаводської районної ради
м.Кременчука нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань
за 2011 рік в розмірі середньомісячної
заробітної плати з урахуванням
виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради
м.Кременчука на користь держави
судовий збір в розмірі 73,08 грн.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Харківського
Апеляційного Адміністративного суду
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а особою, яка не брала
участь у справі, з моменту отримання
копії постанови.

Суддя: