Справа № 805/5796/14
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 р.
Справа №805/5796/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 год. 43
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді Лазарєва В.В.,

за участю секретаря судового засідання
Кан О.А.

представника позивача Вакарчук К.А.,

представника відповідача Гайфутдінова
О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
адміністративну справу за позовом
Донецького обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
публічного акціонерного товариства
«Харцизький трубний завод» про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій за невиконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів у 2013
році у розмірі 2 333 396,78 грн. та пені у
розмірі 14000,40 грн.,-

В С Т А Н О В
И В:

Донецьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Харцизький трубний завод» про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій за невиконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів у 2013
році у розмірі 2 333 396,78 грн. та пені у
розмірі 14000,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач у порушення
вимог Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» і Постанови Кабінету
Міністрів України «Про реалізацію
статей 19 і 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 31.01.2007 року № 70 не виконав
нормативи по створенню робочих місць
по працевлаштуванню інвалідів. Таким
чином, відповідач мав сплатити
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 році у
розмірі середньої річної заробітної
плати на підприємстві. Згідно
розрахунку, сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання відповідачем нормативу
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 році
становить у розмірі 2 333 396,78 грн.
Оскільки відповідачем суму
адміністративно-господарських санкцій
не сплачено, йому була нарахована пеня
станом на 05 травня 2014 року у розмірі
14000,40 грн. Просив стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
та пеню за невиконання нормативу
робочих місць призначених для
працевлаштування інвалідів у
загальному розмірі 2 347 397,18 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити з підстав
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
надав до суду заперечення, в яких
зазначив, що дані про створення робочих
місць подавалися підприємством
щомісяця протягом 2013 року до
Харцизького міського центру
зайнятості за формою № 3-ПН. Відповідач
вважає, що він здійснив всі можливі
заходи для виконання нормативу по
працевлаштуванню інвалідів. Просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення проти
нього, дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, судом встановлено
наступне.

Фонд соціального захисту інвалідів
(далі - Фонд) є бюджетною установою,
діяльність якої спрямовується,
координується та контролюється
Державною службою з питань інвалідів
та ветеранів. Бюджетна установа Фонд є
правонаступником Фонду соціального
захисту інвалідів як урядового органу,
що визначено п.п.1-2 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України від 14
квітня 2011 року № 129 (далі -Положення) (із
наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 4 Положення основними
завданнями Фонду є реалізація в межах
своєї компетенції заходів щодо
забезпечення зайнятості та
працевлаштування інвалідів; виконання
програм щодо соціального захисту
інвалідів.

Для реалізації покладених на Фонд
завдань за погодженням з Міністерством
соціальної політики України
утворюються територіальні відділення
Фонду в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі в
межах граничної чисельності його
працівників, що передбачено п.12
Положення.

Згідно з ч.ч. 9-10 ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 №
875-ХІІ (далі -Закон № 875-ХІІ), спори, що
виникають із правовідносин за статтями
19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом
соціального захисту інвалідів або в
судовому порядку. Фонд соціального
захисту інвалідів, його відділення
мають право захищати свої права та
законні інтереси, у тому числі в суді.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку про те, що у спірних
правовідносинах Фонд виступає у якості
суб'єкта владних повноважень, який
звернувся до адміністративного суду на
виконання повноважень у
публічно-правових відносинах.

Як встановлено у судовому засіданні,
відповідач - публічне акціонерне
товариство «Харцизький трубний завод»
є юридичною особою, .

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», законодавство
про соціальну захищеність інвалідів в
Україні складається з цього Закону та
інших актів законодавства, що
видаються відповідно до нього.

Так, згідно ст. 17 цього Закону, з метою
реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.

Статтею 19 зазначеного Закону
встановлено, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

18 лютого 2014 року відповідачем був
наданий звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік.
Згідно звіту в 2013 році
середньооблікова кількість штатних
працівників на підприємстві
відповідача складало 2580 осіб, з них 103
інваліди повинні бути працевлаштовані
на підприємстві. Фактично на
підприємстві у 2013 році працювало 56
інвалідів (а.с. 7).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Таким чином, відповідачем у
відповідності до викладених приписів
законодавства не було виконано
нормативу по створенню 47 робочих місць
по працевлаштуванню інвалідів,
публічне акціонерне товариство
«Харцизький трубний завод» згідно до
вимог ст. 20 вказаного Закону мало
сплатити позивачеві
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
підприємстві за кожне робоче місце,
призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте інвалідом.

Відповідно до п. 2 Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів (далі - Порядок),
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007р. № 70,
обчислення суми
адміністративно-господарських санкцій
проводиться роботодавцями самостійно
згідно з порядком заповнення звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів, затвердженим Мінпраці за
погодженням з Держкомстатом.

З урахуванням вимог ст. 20 Закону
позивач нарахував публічному
акціонерному товариству «Харцизький
трубний заводу»
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 2 333 396,78 грн., що
підтверджується відповідним
розрахунком (а.с. 5).

Відповідачем у встановлений ст. 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» строк
(до 15 квітня року, наступного за роком, в
якому відбулося порушення нормативу)
не були сплачені
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 2 333 396,78 грн., що дає підстави
для нарахування пені відповідно до ст.
20 вищезазначеного Закону і п. 4 Порядку,
яка обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку за кожний
календарний день прострочення.

Таким чином, станом на 05 травня 2014 року
розмір нарахованої пені становить 14000,40
грн., що підтверджується розрахунком,
наданим позивачем (а.с. 6).

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII,
передбачено, що підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», Державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем кожного місяця протягом
2013 року надавались звіти форми № 3-ПН
про наявність вакансій, в тому числі
для інвалідів Тобто, відповідач
належним чином інформував Центр
зайнятості про наявність вільних
робочих місць на підприємстві та
потребу у направленні йому Центром
зайнятості інвалідів для
працевлаштування.

Крім того, відповідачем було створено
65 робочих місць для працевлаштування
інвалідів, що підтверджується наказом
ОД № 368 від 28.12.2012 р., направлялися
рекомендовані листи до Управління
праці та соціального захисту населення
в м. Харцизьк з інформацією про
наявність вакантних місць для
працевлаштування інвалідів № 4-14/274-719
від 11.04.2013 р., № 4-14/478-1506 від 10.07.2013 р.,
№ 4-14/738-2494 від 11.10.2013 р., були направлені
листи № 4-14/47-144 від 22.01.2013 р., № 4-14/273-718
від 11.04.2013 р., № 4-14/479-1505 від 10.07.2013 р., №
4-14/739-2495 від 11.10.2013 р. у міську спілку
інвалідів «Іскра» в м. Харцизьк про
наявність вакантних місць для
працевлаштування інвалідів, також було
направлено листи № 4-14/89-256 від 11.02.2013 р.,
№ 4-14/90-257 від 11.02.2013 р., № 4-14/91-258 від 11.02.2013
р., № 4-14/92-259 від 11.02.2013 р., № 4-14/93-260 від
11.02.2013 р. колишнім
працівникам-інвалідам відповідача, про
наявність вакантних місць для
працевлаштування інвалідів.

Як встановлено у судовому засіданні,
відмов з боку відповідача щодо
працевлаштування інвалідів
встановлено не було.

Проте, вищенаведені заходи не призвели
до позитивних результатів щодо
виконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Згідно ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов
висновку, що відповідачем були вжиті
всі заходи зі створення нормативів
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, не працевлаштування
інвалідів на підприємстві відповідача
не є його провиною, оскільки воно
виконало усі передбачені
законодавством заходи. Обов'язок
підприємства зі створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатися пошуком
інвалідів для працевлаштування.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Верховного суду України
20.06.2011 року за результатами
адміністративної справи № 21-60а11 з
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст. 2442 Кодексу
адміністративного судочинства,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог Донецького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
публічного акціонерного товариства
«Харцизький трубний завод» про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій за невиконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів у 2013
році у розмірі 2 333 396,78 грн. та пені у
розмірі 14000,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 9, 10, 11, 112, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

П О С Т А Н О В
И В:

У задоволенні адміністративного
позову Донецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до публічного акціонерного
товариства «Харцизький трубний завод»
про стягнення адміністративно -
господарських санкцій за невиконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів у 2013
році у розмірі 2 333 396,78 грн. та пені у
розмірі 14000,40 грн. - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини 11 червня 2014 року.

Постанова виготовлена у повному обсязі
16 червня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Лазарєв В.В.