Справа № 296/5511/13-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" травня 2014 р.
Справа № 296/5511/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Корольовського районного
суду м. Житомир від "07" квітня 2014 р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради про визнання недійсним
рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з позовом до виконавчого комітету
Житомирської міської ради, в якому
просила визнати недійсним рішення
відповідача №537 від 23.07. 2008 р. "Про
формування фонду житла для тимчасового
проживання громадян " в частині
віднесення до фонду житла для
тимчасового проживання кімнати
АДРЕСА_2. Позов обґрунтований тим, що на
момент прийняття відповідачем
оскарженого рішення, спірна кімната не
була вільною, а відтак, рішення
суперечить Постанові Кабінету
Міністрів України № 422 від 31.03.2004 року з
наступними змінами щодо порядку
формування тимчасового маневрового
житлового фонду.

Постановою Корольовського районного
суду міста Житомира від 07 квітня 2014
року у позові ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішенням, позивач - ОСОБА_3 звернулась
з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення суду першої інстанції з
прийняттям нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована
відсутністю в судовому рішенні
висновків щодо правомірності
оскарженого рішення виконкому
Житомирської міської ради №537 від
23.07.2008 року.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в травні 1991 року ОСОБА_3 на підставі
листа Міськвиконкому м. Житомира № 3-834
від 08.05.91 р. до КВЖРЕП - 11 їй було надано
дозвіл на заселення тимчасово до
отримання житла в кімнату АДРЕСА_2,
жилою площею 12,2 м кв. Вказану кімнату
позивачка отримала на себе та на свого
неповнолітнього сина ОСОБА_4, які були
поселені на тимчасове проживання без
реєстрації, при умові обов'язкової
оплати комунальних послуг. 04.03.2011 року
позивач була зареєстрована за даною
адресою, терміном на один рік.

20 травня 2009 року позивач уклала договір
найму вказаної кімнати з КВЖРЕП-11
строком на один рік . В подальшому
договір переукладався на новий строк.

Як встановив суд, рішенням
Житомирської міської ради від 23.07.2008
року № 537 «Про формування фонду житла
для тимчасового проживання громадян»
було включено до фонду житла для
тимчасового проживання громадян
квартири (кімнати) в будинках
маневрового переселенського житлового
фонду міськради, зокрема кімнату №53 в
будинку №69 по вул.Східній в Житомирі.

Відмовляючи ОСОБА_3 у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач на
момент прийнятя виконкомом міської
ради оскаржуваного рішення, не була
зареєстрована у спірній кімнаті і
належних та допустимих доказів на
підтвердження факту фактичного
користування зазначеною кімнатою в
обумовлений період, не надала.

На думку колегії суддів апеляційного
адміністративного суду, такого
висновку суд дійшов за порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до постановлення рішення,
яке не може бути визнано законним та
обґрунтованим.

Відповідно до положень, закріплених
статтею 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Відповідно до частини 1
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. Однак, ці положення не
були належно дотримані судом першої
інстанції при вирішенні спору.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Ст.47 Конституції України визначено, що
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Громадянам, які
потребують соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевого самоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 2 статті 132 Житлового кодексу
України визначено, що формування
фондів житла для тимчасового
проживання здійснюється у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Умови формування фондів житла для
тимчасового проживання громадян, які
не мають або втратили житло внаслідок
звернення стягнення на житлові
приміщення, що були придбані ними за
рахунок кредиту (позики) банку чи іншої
особи, повернення якого забезпечене
іпотекою відповідного приміщення, а
також біженців та громадян, які
вимушені залишити житлове приміщення
внаслідок його аварійного стану,
стихійного лиха або з інших підстав,
які загрожують стану та безпеці
відповідного житлового приміщення
врегульовано Порядком формування
фондів житла для тимчасового
проживання та Порядком надання і
користування житловими приміщеннями з
фондів житла для тимчасового
проживання, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.2004
року № 422.

Порядком формування фондів житла для
тимчасового проживання передбачено, що
до фондів житла для тимчасового
проживання можуть бути включені тільки
вільні житлові приміщення.

Як встановлено з матеріалів справи,
ОСОБА_3, звертаючись до суду із даним
позовом, зазначала, що проживає у
спірній кімнаті з 1991 року, іншого житла
не має, виконує обов"язки по утриманню
житла, про що додала копії договору про
ремонт та квитанцій на оплату
комунальних послуг

В процесі розгляду справи відповідач,
заперечуючи проти позову, доводів
позивача про постійне користування
спірною кімнатою з 1991 року до даного
часу, не спростував.

За приписами КАС України презумпція
винуватості покладає на суб"єкта
владних повноважень обов"язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

У даній справі відповідач цих вимог
закону не виконав, а висновки суду про
недоведення позивачем позовних вимог
суперечать приписам ст.71 КАС України,
що зумовило незаконність судового
рішення.

За таких обставин, враховуючи, що
рішення Житомирської міської ради від
23.07.2008 року № 537 «Про формування фонду
житла для тимчасового проживання
громадян» поширюється лише на вільні
житлові приміщення, а в кімнаті АДРЕСА_2
на момент постановлення вказаного
рішення проживала позивачка, тобто
дана кімната не була вільною, суд
першої інстанції не мав правових
підстав для відмови ОСОБА_3 у позові.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

За таких обставин судом першої
інстанції, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Наведене в силу ст. 202 КАС
України є підставою для скасування
постанови, що оскаржується , та
прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити, постанову
Корольовського районного суду м.
Житомир від "07" квітня 2014 р. скасувати .

Прийняти нове рішення, яким позов
ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення виконавчого комітету
Житомирської міської ради №537 від 23
липня 2008 року "Про формування фонду
житла для тимчасового проживання
громадян" в частині включення до фонду
житла для тимчасового проживання
громадян кімнати АДРЕСА_2 згідно
Переліку, наведеного в Додатку до
рішення,- визнати протиправним і
скасувати.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "27" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:
р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_2,10001

3- відповідачу/відповідачам:
Виконавчий комітет Житомирської
міської ради майдан С.П. Корольова,
4/2,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,