Справа № 2а/679/139/13
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/800/3033/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Нетішин
Хмельницької області

на постанову Нетішинського міського
суду Хмельницької області від 03 липня
2013 року

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року

у справі №2-а/679/139/13 (679/1187/13-а)

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного
фонду України у м. Нетішин Хмельницької
області

про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України у м. Нетішин
Хмельницької області (далі по тексту
Пенсійний фонд), яким просив визнати
протиправною відмову відповідача в
зарахуванні до пільгового стажу період
роботи позивача з 01.01.1990 року по 31.12.1991
року, з 01.01.1992 року по 31.12.1993 року, з 01.01.1994
року по 02.03.1998 року до пільгового стажу
за Списком №1, зобов'язати зарахувати
до трудового стажу вказані вище
періоди роботи і призначити пенсію з
17.04.2013 року.

Постановою Нетішинського міського
суду Хмельницької області від
03.07.2013 року у справі № 2-а/679/139/13,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 12.11.2013 року у зазначеній справі,
позов задоволено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що в процесі розгляду справи знайшов
своє підтвердження факт роботи
позивача слюсарем 4,5 розряду з ремонту
реакторно-турбінного устаткування,
який дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком №
1, оскільки неможливість проведення
зустрічної перевірки достовірності
виданих довідок не може порушувати
право на належне пенсійне
забезпечення, за умови того, що позивач
працював з особливо шкідливими умовами
праці.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Пенсійний фонд
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що позивач з 04.01.1988 року
по 31.12.1989 року працював повний робочий
день на посаді слюсаря 4 розряду з
ремонту реакторно-турбінного
устаткування на ВРП
«Нововоронежатоменергоремонт».

З 31.12.1989 року до 02.03.1998 року працював
слюсарем 4, 5 розряду з ремонту
реакторно-турбінного устаткування на
ВРП «Хмельницькатоменергоремонт» (з
03.04.1996 року перетворено у ВАТ
«Атомремонт»).

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Пенсійного фонду із заявою про
призначення пенсії на пільгових
умовах.

Листом від 26.04.2013 року № 3289/04 відповідач
повідомив про відмову у призначенні
позивачу пенсії за віком на пільгових
умовах за Списком №1

Позивачу не зараховано періоди роботи
на ВАТ «Атомремонт» з 01.01.1990 року по
31.12.1991 року, з 01.01.1992 року по 31.12.1993, з
року, з 01.01.1994 року по 02.03.1998 року 18.07.1994
року по 02.08.1994 року, з 03.11.1994 року по
17.11.1994 року, з 01.12.1994 року по 16.12.1994 року, з
06.02.1995 року по22.02.1995 року, з 15.03.1995 року по
01.04.1995 року, з17.05.1995 року по 02.06.1995 року, з
15.06.1995 року по01.07.1995 року, з 31.08.1995 року по
16.09.1995 року, з 30.09.1995 року по 16.10.1995 року, з
29.02.1996 року по 17.03.1996 року, з 15.08.1996 року
по01.09.1996 року, з 15.08.1997 року по 01.09.1997
року, з 08.01.1998 року по 08.02.1998 року».

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до "Порядку проведення
атестації робочих місць" затвердженого
Кабінетом Міністрів України від 01.08.1992
року № 442 (далі по тексту Порядок)
проведення атестації робочих місць за
умовами праці проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на їхніх нащадків як
тепер, так і в майбутньому.

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637, основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 зазначеного Порядку,
у тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Згідно з п.3 Порядку застосування
Списків №1 і №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 р. за №383, при визначенні
права на пенсію за віком на пільгових
умовах застосовуються Списки, що чинні
на період роботи особи, при цьому, до
пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.1992 року.

Частиною другою п.4 вказаного Порядку
встановлено, що відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації.

Відповідно до частини третьої п.4
Порядку проведення атестації робочих
місць за умовами праці №442 від 01.08.1992
року позачергово атестація
проводиться у разі докорінної зміни
умов і характеру праці з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу, профспілкового комітету,
трудового колективу або його виборного
органу, органів Державної експертизи
умов праці з участю установ
санітарно-епідеміологічної служби МОЗ.

Згідно з п. "а" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,- за
Списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць.

Згідно статті 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка.

В касаційній скарзі Пенсійний фонд
вказує, що підстави для зарахування
позивачу пільгового стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
за Списком № 1 відсутні, оскільки ВАТ
«Атомремонт» з 30.09.2005 року звітності
передбаченої чинним законодавством не
надає, а також відсутня можливість
проведення зустрічної перевірки
достовірності виданих для призначення
пільгової пенсії документів.

З урахуванням наявності копії трудової
книжки, відповідних довідок ВАТ
«Атомремонт» та витягу з наказу від
18.12.1995 року про підтвердження права
надання пільгової пенсії за Списком №1
і Списком № 2 працівникам підприємства
ВАТ «Атомремонт», колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає доведеним факт роботи ОСОБА_4
слюсарем 4,5 розряду з ремонту
реакторно-турбінного устаткування у
спірних періодах, що є підставою для
зарахування останнього для пільгового
стажу.

Крім того, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку, що
неможливість проведення Пенсійним
фондом зустрічної перевірки
достовірності виданих довідок не може
порушувати право позивача на належне
пенсійне забезпечення.

На підставі чого, висновок судів першої
та апеляційної інстанцій про
задоволення позовних вимог є
обґрунтованим та законним.

В обґрунтування касаційної скарги
Пенсійним фондом фактично покладені
доводи, які зводяться до переоцінки
доказів у справі та не свідчать про
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Нетішин
Хмельницької області - відхилити.

Постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 03 липня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 12 листопада 2013 року у справі
№2-а/679/139/13 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді