Справа № 821/2065/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2065/13-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Головного управління
Пенсійного фонду України в Херсонській
області до Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Херсонській
області про скасування постанови про
накладення штрафу, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року пенсійний орган
звернувся з адміністративним позовом
про скасування постанови про
накладення штрафу від 14.01.2013 року в сумі
680,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог
зазначалось, що 17 січня 2013 року
позивачем отримано постанову про
накладення штрафу на суму 680 грн. від
14.01.2013 року винесену на підставі
Виконавчого листа №2а-2109/29/2012 від 15.11.2012
року, що видав Горностаївський
районний суд Херсонської області, за
невиконання у встановлений строк без
поважних причин рішення суду.
Постанова суду від 14 листопада 2012 року
оскаржена позивачем до Одеського
апеляційного адміністративного суду
та до теперішнього часу не повернулася.
Вважає, що постанову Горностаївського
районного суду виконано, а саме:
здійснено перерахунок раніше
призначеної пенсії, фактичні виплати
по нарахованих сумах за додатковими
відомостями нарахування та виплати
пенсії, при надходженні відповідного
фінансування з Державного бюджету
України ОСОБА_1 буде проведено фактичну
виплату по нарахованих сумах за
додатковими відомостями. Позовні
вимоги просить задовольнити.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду пенсійний орган подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясовані обставин, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, у
зв'язку з чим просить його скасувати та
ухвалити нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
16.11.2012 року до державного виконавця
надійшла заява щодо примусового
виконання виконавчого листа №
2-а-2109/29/2012, виданого 15.11.2012 року
Горностаївським районним судом
Херсонської області про зобов'язання
Головного управління Пенсійного Фонду
України в Херсонській області
здійснити перерахунок раніше
призначеної пенсії та сплачувати в
подальшому пенсію виходячи з суми
грошового забезпечення, отриманого за
останній місяць перед звільненням за
останньою штатною посадою в розмірі
10011, 60 грн., яка складається з:
посадового окладу - 900 грн., оклад за
спеціальне звання - 130 грн., надбавка за
вислугу років 35% - 360, 50 грн., надбавка за
виконання особливо важливих завдань 50 %
- 695,25 грн., премія 140% - 2920, 05 грн., грошова
винагорода - 5005, 80 грн.

16.11.2012 року головним державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.
Копію постанови цього ж дня направлено
боржнику для негайного виконання,
стягувачу до відома за вих. № 17053.

19.11.2012 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області складено акт про невиконання
боржником рішення суду.

28.11.2012 року до державного виконавця
надійшла заява боржника про
нарахування та включення різниці
пенсії у сумі 4332, 42 грн. за період з
14.11.2012 року по 30.11.2012 року у додаткову
відомість за листопад 2012 року.

Станом 14.01.2013 року документального
підтвердження виконання рішення суду в
повному обсязі від боржника до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області не надходило, а
рішення суду в наданий для
самостійного виконання строк
боржником не надходило, про що було
складено акт.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів для забезпечення виплат доплати
до пенсії як на підставу для
невиконаний своїх зобов'язань.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Закону України "Про
виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до Закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження".

Питання примусового виконання рішень
регулюється Законом України "Про
виконавче провадження", який є
спеціальним законом.

За змістом частини першої статті 25
Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

На підставі статті 11 Закону України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами частини 2 статті 75 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що у разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 89 Закону
України "Про виконавче провадження", у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

В ході судового розгляду встановлено,
що 14.01.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про накладення на
боржника штрафу у розмірі в сумі 680,00
грн. Копію постанови направлено
боржнику за вих. № 171.

15.01.2013 року за вих. № 172 до ГУПФУ в
Херсонській області направлено запит з
вимогою терміново до 21.01.2013 року надати
інформацію про причини невиконання
вказаного рішення, надавши пояснення
та повідомити посадову особу
відповідальну за його виконання
(невиконання).

16.01.2013 року до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області надійшов лист боржника від
15.01.2013 року № 323/08 з повідомленням про
невиконання рішення суду у зв'язку з
подачею апеляційної скарги.

За змістом частини 2 статті 89 Закону
України "Про виконавче провадження", у
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Станом на 22.01.2013 року рішення в частині
виплати суми перерахунку також не було
виконано, про що складено акт.

На виконання вище зазначених вимог
державним виконавцем 07.02.2013 року
винесено постанову про накладання
повторного штрафу у подвійному розмірі
- 1360, 00 грн., яку цього ж дня за вих. № 977
направлено сторонам виконавчого
провадження.

18.02.2013 року за вих. 1349 на адресу боржника
направлено запит державного виконавця
про зобов'язання ГУПФУ у Херсонській
області терміново направити на адресу
відділу письмове пояснення щодо
невиконання рішення суду та повідомити
посадову особу, відповідальну за його
невиконання.

Проте, 27.02.2013 року до відділу надійшла
відповідь боржника від 25.02.2013 року за
вих. № 1252/08 про неможливість виконання
рішення суду та визначення посадової
особи, яка відповідальна за
невиконання рішення суду, посилаючись
на відсутність коштів у Державному
бюджеті України.

На виконання вказаних вище вимог, 07.03.2013
року за вих. № 2130 до Прокуратури м.
Херсона направлено повідомлення про
невиконання боржником як в
добровільному, так і в примусовому
порядку вимог рішення суду, на підставі
якого виданий виконавчий документ.

07.03.2013 року у зв'язку з тим, що боржником
рішення суду, на підставі якого видано
виконавчий лист в добровільному
порядку не виконано, а після здійснення
передбачених Законом України "Про
виконавче провадження" заходів
примусового характеру виконати
рішення без участі боржника неможливо,
керуючись п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону
України "Про виконавче провадження",
держаним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження, яку цього ж дня за вих. 2131
направлено сторонам виконавчого
провадження.

Оскільки виплата підвищення до пенсії
ОСОБА_1 як державна соціальна підтримка
є формою соціального забезпечення
громадян, гарантією реалізації
конституційного права громадян на
соціальний захист, тому реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, а відсутність
коштів на виплату допомоги не
позбавляє особу, якій повинна бути
здійснена виплата, права на отримання
такої виплати.

Одним із елементів верховенства права
є принцип правової визначеності, у
якому стверджується, що обмеження
основних прав людини та громадянина і
втілення цих обмежень на практиці
допустиме лише за умови забезпечення
передбачуваності застосування
правових норм, встановлюваних такими
обмеженнями. Тобто обмеження
будь-якого права повинне базуватися на
критеріях, які дадуть змогу особі
відокремлювати правомірну поведінку
від протиправної, передбачати юридичні
наслідки своєї поведінки.

Конституційний Суд України у Рішенні
від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі
про постійне користування земельними
ділянками вказав, що із конституційних
принципів рівності і справедливості
випливає вимога визначеності, ясності
і недвозначності правової норми,
оскільки інше не може забезпечити її
однакове застосування, не виключає
необмеженості трактування у
правозастосовній практиці і неминуче
призводить до сваволі (абзац другий
підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної
частини).

У справі "Кечко проти України"
Європейський Суд з прав людини не
прийняв аргумент Уряду щодо бюджетних
асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Відсутність коштів не може бути
визнана як виключна обставина, та це є
порушенням пункту 1 статті 6, статті 13
Європейської Конвенції про захист прав
і основних свобод людини,
ратифікованої Законом України від
11.09.1997 року, про що також зазначено в
Рішенні Європейського суду з прав
людини (справа "Жовнер проти України"
від 29.06.2004 року).

Отже, органи державної влади не можуть
посилатись на відсутність коштів для
забезпечення виплат доплати до пенсії
як на підставу для невиконаний своїх
зобов'язань.

Таким чином відповідач, приймаючи
постанову про накладення штрафу, діяв
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Законом України
"Про виконавче провадження".

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги Головного
управління Пенсійного фонду України в
Херсонській області є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Херсонській області залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 31
травня 2013 року у справі № 821/2065/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
І.Г. Ступакова