Справа № 623/762/14-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 р.Справа № 623/762/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Управління Пенсійного фонду України в
Ізюмському районі Харківської області
на постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 23.04.2014р. по справі №
623/762/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Ізюмському районі Харківської області
(далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним і неправомірним
рішення Управління пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області від 03.01.2014 року про
відмову у включенні матеріальної
допомоги на оздоровлення, на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати за період з 01.10.2007 року
по 30.09.2009 року в заробітну плату для
перерахунку пенсії, фактично
виплачуваної на державній службі, які
передбачені чинним законодавством;

- скасувати рішення Управління
пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області від 03.01.2014
року про відмову в перерахунку пенсії
щодо не включення в довідку для
призначення пенсії матеріальної
допомоги на оздоровлення, на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, фактично
виплачуваної на державній службі, які
передбачені чинним законодавством;

- зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області прийняти нову
довідку для розрахунку та здійснити
перерахунок та виплату позивачу пенсії
з 01.10.2009 року з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
на вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати за
роботу на державній службі, які
враховуються при обчисленні пенсії та
з яких сплачено страхові внески
відповідно до Закону України «Про
державну службу» в розмірі 88% від суми
заробітної плати, на яку нараховувався
збір на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 23.04.2014
року адміністративний позов
задоволено.

Визнано дії Управління пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області щодо не включення
у розрахунок пенсії матеріальної
допомоги на оздоровлення, на вирішення
соціально - побутових питань,
індексації заробітної плати ОСОБА_1
неправомірними.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням при розрахунку розміру
пенсії, матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення соціально -
побутових питань та виплати їх з 03.01.2014
року з урахуванням виплачених сум.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить зобов'язати Управління
пенсійного фонду України в Ізюмському
районі включити в перерахунок пенсії
індексацію заробітної плати та
здійснити перерахунок пенсії в розмірі
88% від суми заробітної плати, який було
встановлено позивачу на час
призначення пенсії.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 23.04.2014 року та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
зокрема ст.ст. 33, 37 Закону України "Про
державну службу" та постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2000 р. N 865
"Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії".

Позивач надав заяву, в якій просить суд
справу розглянути без його участі.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися,
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач з 01.10.2009 року
перебуває на обліку в Управління
пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області та отримує
пенсію державного службовця,
призначену згідно Закону України "Про
державну службу".

Для призначення пенсії вона надала
довідки про складові заробітної плати
за період з 01.10.2007 р. по 30.09.2009 року від
30.09.2009 року № 9977/06-14.

В довідці про складові заробітної
плати у графі «Інші виплати», які були
виплачені їй за останні 24 місяці перед
призначенням пенсії і на які,
відповідно були нараховані страхові
внески на загальнодержавне пенсійне
страхування, були відсутня матеріальна
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога на вирішення соціально -
побутових питань та індексації
заробітної плати.

Позивач вважає, що при нарахуванні
розміру пенсії незаконно був зменшений
її розмір пенсії. Тому, позивачу за
місцем роботи надали нову довідку про
складові заробітної плати від 27.11.2013
року №8823/06-14.

Листом від 03.01.2014 року №345/Д-14
відповідач відмовив у перерахунку
пенсії.

Позивач, не погодившись із вказаною
відмовою відповідача, звернулась до
суду із даним позовом.

Як було встановлено під час судового
розгляду, фактичною підставою для
відмови позивачу у проведенні
перерахунку пенсії, слугували висновки
відповідача про те, що матеріальна
допомога на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, а також
індексація заробітної плати не
зазначені в переліку складових
заробітної плати, передбачених ч.2 ст. 33
Закону України "Про державну службу", в
зв'язку з чим, не включається до
заробітку, що враховується при
перерахунку пенсії державним
службовцям.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
отримувані позивачем суми виплат, з
яких фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсій, незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати,
тому матеріальна допомога для
вирішення соціально - побутових питань,
допомога на оздоровлення, грошова
винагорода за сумлінну безперервну
працю є складовою заробітної плати
позивача, які враховуються при
обчисленні пенсії.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 33 Закону України "Про
державну службу", заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 33
Закону України "Про державну службу",
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
оплату праці" визначено, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.04 р.
№ 5, де вказано, що у склад фонду
додаткової заробітної плати входять
премії та винагороди, в тому числі за
вислугу років, які мають систематичний
характер, а відповідно підпункту 2.3.3
пункту 2 цієї інструкції матеріальна
допомога, що має систематичний
характер, надана всім або більшості
працівників (на оздоровлення, у зв'язку
з екологічним станом) входить до складу
фонду оплати праці.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оплату праці", структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії. Із змісту статті 40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що відповідно до вказаних нормативних
актів пенсія позивача повинна
обчислюватись із заробітної плати, яку
вона фактично отримувала на день
звільнення, в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, а також індексації заробітної
плати, на яку нараховувалися страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Положеннями ст. 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті
Закону передбачено, що до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат па оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що вказана
правова позиція узгоджується із
правовою позицією Верховного Суду
України, яка викладена у постанові від
20.02.12 р. по справі № 21-430а11.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, беручи до уваги, що
відповідно до наданої позивачем
довідки вбачається, що на суми
виплаченої матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, а також
індексації заробітної плати, були
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції, що вказані виплати повинні
враховуватись при визначенні розміру
призначеної позивачу на підставі ст. 37
Закону України "Про державну службу"
пенсії.

Оцінюючи дії відповідача на
відповідність критеріям зазначеним в
ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів
прийшла до висновку, що відмова
відповідача у перерахунку позивачу
пенсії є незаконною та
необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості відмови
у перерахунку позивачу пенсії, що є
предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області залишити
без задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 23.04.2014р. по
справі № 623/762/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бегунц А.О.Судді
Бенедик А.П. Калиновський В.А.