Справа № 2а-5499/11/2670
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/800/2824/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Національного університету харчових
технологій на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 липня 2012 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Міністерства освіти і науки,
молоді та спорту України, треті особи -
Національний університет харчових
технологій та ректор Національного
університету харчових технологій
ОСОБА_7 про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Міністерства освіти і
науки, молоді та спорту України за
участю третіх осіб - Національного
університету харчових технологій та
ректора Національного університету
харчових технологій ОСОБА_7, в якому (з
врахуванням заяв про зміну позовних
вимог) просив визнати протиправними
дії Міністерства освіти і науки, молоді
та спорту України щодо прийняття
наказу від 19 липня 2010 року №295-к про
скасування наказу Міністерства освіти
і науки України від 12 травня 2010 року №400
в частині оголошення конкурсу на
заміщення вакантної посади ректора
Національного університету харчових
технологій; скасувати наказ
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України від 19 липня 2010 року №295-к
про скасування наказу Міністерства
освіти і науки України від 12 травня 2010
року №400 в частині оголошення конкурсу
на заміщення вакантної посади ректора
Національного університету харчових
технологій; визнати протиправними дії
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України щодо прийняття наказу
від 23 лютого 2011 року №85-к "Про
оголошення конкурсу на заміщення
посади ректора Національного
університету харчових технологій";
скасувати наказ Міністерства освіти і
науки, молоді та спорту України від 23
лютого 2011 року №85-к "Про оголошення
конкурсу на заміщення посади ректора
Національного університету харчових
технологій"; визнати протиправними дії
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України щодо прийняття наказу
від 29 квітня 2011 року №202-к "Про
призначення ректором Національного
університету харчових технологій
ОСОБА_7"; скасувати наказ Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України від 29 квітня 2011 року №202-к "Про
призначення ректором Національного
університету харчових технологій
ОСОБА_7"; зобов'язати Міністерство
освіти і науки, молоді та спорту
України розглянути рішення
Конференції трудового колективу
Національного університету харчових
технологій від 02 липня 2010 року та
вчинити дії, спрямовані на призначення
ОСОБА_4 ректором Національного
університету харчових технологій в
порядку, визначеному чинним
законодавством України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 липня 2012 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року постанову суду першої інстанції в
частині зобов'язання Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України розглянути рішення
Конференції трудового колективу
Національного університету харчових
технологій від 02 липня 2010 року та
вчинити дії, спрямовані на призначення
ОСОБА_4 ректором Національного
університету харчових технологій в
порядку, визначеному чинним
законодавством України скасовано;
провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 про
зобов'язання Міністерства освіти і
науки, молоді та спорту України
розглянути рішення Конференції
трудового колективу Національного
університету харчових технологій від 02
липня 2010 року закрито; в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_4 про
зобов'язання Міністерства освіти і
науки, молоді та спорту України вчинити
дії, спрямовані на призначення ОСОБА_4
ректором Національного університету
харчових технологій в порядку,
визначеному чинним законодавством
України відмовлено; в решті постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 25 липня 2012 року залишено без
змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
Національний університет харчових
технологій звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення суду першої
інстанції в частині, залишеній без змін
рішенням суду апеляційної інстанції,
та саме рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та закрити
провадження у справі на підставі п.1 ч.1
ст.157 КАС України, вказуючи, що спір у
ній виник з трудових відносин та
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що наказом
Міністерства освіти і науки України
від 12 травня 2010 року №400 «Про
оголошення конкурсу на заміщення посад
ректорів Вінницького державного
педагогічного університету ім.Михайла
Коцюбинського, Національного
університету харчових технологій,
Івано-Франківського національного
технічного університету нафти і газу,
Полтавського національного технічного
університету ім.Юрія Кондратюка» у
відповідності до частини 1 статті 39
Закону України «Про освіту» оголошено
конкурс на заміщення, зокрема, посади
ректора Національного університету
харчових технологій.

Оголошення про проведення вказаного
конкурсу опубліковано в газеті «Освіта
України» №40 (116) від 28 травня 2010 року.

02 липня 2010 року за результатами
проведеного конкурсу конференцією
трудового колективу Національного
університету харчових технологій для
призначення на вакантну посаду ректора
Міністерству освіти і науки України
рекомендовано кандидатуру
ОСОБА_4, як такого, що за підсумками
голосування набрав 89,2 % голосів від
статутного складу конференції.

Відповідно до листа Міністерства
освіти і науки України від 08 липня 2010
року №1/10-1786, адресованого Кабінету
Міністрів України, за результатами
проведеного засідання експертної
кадрової комісії, яке відбулось 07 липня
2010 року кандидатуру ОСОБА_4
рекомендовано для затвердження
ректором Національного університету
харчових технологій.

Проте, 19 листопада 2010 року, у зв'язку з
незабезпеченням процедури реалізації
права громадянина ОСОБА_6 на участь у
конкурсі на заміщення вакантної посади
ректора Національного університету
харчових технологій, наказом
Міністерства освіти і науки України
від №295-к наказ від 12 травня 2010 року №400
в частині оголошення конкурсу на
заміщення вакантної посади ректора
Національного університету харчових
технологій було скасовано.

Відповідно до наказу Міністерства
освіти і науки України від 23 лютого 2011
року №85-к «Про оголошення конкурсу на
заміщення посади ректора
Національного університету харчових
технологій» знову оголошено конкурс на
заміщення посади ректора
Національного університету харчових
технологій, за результатами проведення
якого конференцією трудового
колективу, яка відбулась 04 квітня 2011
року, рекомендовано Міністерству
освіти і науки, молоді та спорту
України кандидатуру ОСОБА_7 як
претендента на вакантну посаду ректора
Національного університету харчових
технологій.

Наказом Міністерства освіти і науки,
молоді та спорту України від 29 квітня
2011 року №202-к ОСОБА_7 призначено
ректором Національного університету
харчових технологій строком на 7 років,
з 29 квітня 2011 року по 29 квітня 2018 року,
як обраного за конкурсом, згідно з
частиною 1 статті 39 Закону України «Про
вищу освіту» на умовах, викладених у
контракті.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
здійснивши касаційний перегляд справи,
вважає за необхідне вказати таке.

Основним нормативно-правовим актом,
який регулює спірні правовідносини є
Закон України «Про вищу освіту» від
17.01.2002р. №2984-ІІІ (з наступними змінами
та доповненнями, далі по тексту - Закон
№2984-ІІІ), відповідно до преамбули якого
він спрямований на врегулювання
суспільних відносин у галузі навчання,
виховання, професійної підготовки
громадян України. Встановлює правові,
організаційні, фінансові та інші
засади функціонування системи вищої
освіти, створює умови для
самореалізації особистості,
забезпечення потреб суспільства і
держави у кваліфікованих фахівцях.

Відповідно ж до частини 1 статті 32
Закону №2984-ІІІ безпосереднє
управління діяльністю вищого
навчального закладу здійснює його
керівник - ректор (президент),
начальник, директор тощо.

Обрання, затвердження та звільнення з
посади керівника вищого навчального
закладу (далі по тексту - ВНЗ)
врегульовано приписами статті 39
зазначеного Закону, згідно з абзацами 2
та 3 частини 1 якої конкурс на заміщення
посади керівника вищого навчального
закладу третього або четвертого рівня
акредитації оголошується власником
(власниками) або уповноваженим ним
(ними) органом (особою) кожні п'ять років
(посади керівника національного вищого
навчального закладу - кожні сім років);
власник (власники) або уповноважений
ним (ними) орган (особа) приймає
пропозиції щодо претендентів на посаду
керівника вищого навчального закладу і
вносить кандидатури претендентів, які
відповідають вимогам цього Закону, до
вищого колегіального органу
громадського самоврядування вищого
навчального закладу для голосування.

Вищий колегіальний орган громадського
самоврядування обирає і рекомендує
власнику (власникам) або
уповноваженому ним (ними) органу (особі)
кандидатури претендентів на посаду
керівника вищого навчального закладу
третього або четвертого рівня
акредитації, які набрали не менше ніж 30
відсотків голосів від статутного
складу вищого колегіального органу
громадського самоврядування вищого
навчального закладу під час
голосування. Кожен член виборного
органу може голосувати лише за одну
кандидатуру. Власник (власники) або
уповноважений ним (ними) орган (особа)
зобов'язаний (зобов'язана) призначити
одну з рекомендованих кандидатур
строком до п'яти років (для
національного вищого навчального
закладу - строком до семи років) на
умовах контракту.

Згідно ж з приписами абзацу 6 частини 1
вказаної статті якщо вищим
колегіальним органом громадського
самоврядування вищого навчального
закладу подана власнику (власникам) або
уповноваженому ним (ними) органу (особі)
на затвердження одна кандидатура, яка
набрала більше 30 відсотків голосів
виборців, власник (власники) або
уповноважений ним (ними) орган (особа)
може не призначити рекомендовану
кандидатуру, у зв'язку з чим він подає
вищому колегіальному органу
громадського самоврядування вищого
навчального закладу мотивоване
заперечення (в тому числі у разі
порушення визначеної цим Законом
процедури проведення конкурсу). Вищий
колегіальний орган громадського
самоврядування вищого навчального
закладу розглядає заперечення
власника (власників) або
уповноваженого ним (ними) органу (особи)
і виносить своє рішення. У іншому
випадку відбувається повторне
висунення кандидатур на посаду
керівника вищого навчального закладу.
Якщо вищий колегіальний орган
громадського самоврядування при
повторному голосуванні підтверджує
двома третинами голосів від свого
статутного складу своє рішення щодо
рекомендованої власнику (власникам)
або уповноваженому ним (ними) органу
(особі) кандидатури керівника вищого
навчального закладу, власник (власники)
або уповноважений ним (ними) орган
(особа) зобов'язаний (зобов'язана)
призначити цю кандидатуру на посаду
керівника вищого навчального закладу.

Перевіряючи дотримання відповідачем
визначеної наведеними вище правовими
нормами процедури призначення ректора
Національного університету харчових
технологій, суди прийшли до висновку,
що оголошений наказом Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України від 12.05.2010р. №400 конкурс
фактично завершений не був.

Так, після отримання рішення
конференції трудового колективу
Національного університету харчових
технологій, яка відбулась 02 липня 2010
року, про рекомендацію кандидатури
позивача для призначення на вакантну
посаду ректора університету,
Міністерством освіти і науки, молоді та
спорту України не було здійснено
однієї з можливих дій: або призначення
рекомендованої кандидатури, або
подання мотивованого заперечення
вищому колегіальному органу
громадського самоврядування ВНЗ, який
з врахуванням приписів абзацу 6 частини
1 статті 39 Закону України №2984-ІІІ після
надходження цього заперечення мав би
його розглянути та прийняти відповідне
рішення, яким або підтвердити
рекомендовану кандидатуру 2/3 голосів
від свого статутного складу, що
зумовить обов'язкове призначення такої
особи на посаду, або прийняти інше
рішення, що призведе до повторного
висунення кандидатур на посаду
керівника вищого навчального закладу.

Таким чином, суди дійшли правильного
висновку про правомірність позовних
вимог щодо визнання протиправними дій
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України по скасуванню наказу
від 12.05.2010р. №400 в частині оголошення
конкурсу на заміщення вакантної посади
ректора Національного університету
харчових технологій та скасування
наказу відповідача від 19.07.2010р. №295-к, а
також про протиправність дій щодо
призначення нового конкурсу з цього
питання, що, як наслідок, є підставою
для скасування відповідного наказу
Міністерства від 23.02.2011р. №85-к.

Допущення відповідачем таких порушень
під час проведення процедури конкурсу,
зумовлює протиправність рішення
відповідача про призначення ректора -
наказу №202-к від 29.04.2011р. «Про
призначення ректором Національного
університету харчових технологій
ОСОБА_7».

При цьому, судом апеляційної інстанції
також обґрунтовано враховано ту
обставину, яка теж свідчить про
недотримання відповідачем процедури
призначення ректора та фактичне
визнання ним такого порушення, що
останнім під час розгляду даної справи
в суді апеляційної інстанції було
оформлено заперечення (вих. №9/1-7-237 від
17.09.2012р.) на рішення конференції
трудового колективу Національного
університету харчових технологій щодо
рекомендації призначити на посаду
ректора ОСОБА_4

Одночасно, суд апеляційної інстанції
прийшов до правильного висновку й про
те, що позовні вимоги про зобов'язання
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України розглянути рішення
конференції трудового колективу
Національного університету харчових
технологій від 02.07.2010р. вже були
предметом розгляду в іншій
адміністративній справі (№2-а-1635/11/2670), а
тому відповідно до п.4 ч.1 ст.157 КАС
України, за змістом якого суд закриває
провадження у справі, якщо є такі, що
набрали законної сили, постанова чи
ухвала суду з того самого спору і між
тими самими сторонами, та зважаючи, що
постанова Окружного адміністративного
суду м.Києва від 30.03.2011р. у справі
№2-а-1635/11/2670, предметом розгляду в якій
були вимоги про зобов'язання
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України вчинити дії щодо
розгляду рішення виборного органу ВНЗ
про призначення ОСОБА_4 на посаду
ректора Національного університету
харчових технологій, набрала законної
сили 17.08.2011р. (після перегляду Київським
апеляційним адміністративним судом),
закрив провадження у справі в цій
частині.

Що ж до вимог позивача про зобов'язання
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України вчинити дії, спрямовані
на призначення його ректором
Національного університету харчових
технологій в порядку, визначеному
чинним законодавством України, то
колегія суддів погоджується з позицією
суду апеляційної інстанції в цій
частині вимог й вказує на наступне.

За змістом Рекомендації №R (80) 2,
прийнятої на 316-му засіданні
заступників міністрів Комітетом
Міністрів державам-членам стосовно
реалізації адміністративними органами
влади дискреційних повноважень від 11
березня 1980 року (надалі - також
«Рекомендація R (80)2»), під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду -
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Тобто здійснення дискреційних
повноважень може, в деяких випадках,
передбачати вибір між здійсненням
певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий в ході здійснення
дискреційних повноважень, підлягає
контролю відносно його законності з
боку суду або іншого незалежного
органу. Адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно - дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Таким чином, дискреційним
повноваженням є таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

А отже, як правильно вказав суд
апеляційної інстанції, при прийнятті
рішення про призначення особи на
посаду ректора суб'єкт владних
повноважень діє у межах власної
дискреції, що визначається завданнями
та функціями, покладеними на даний
орган, й відповідно вимога щодо
зобов'язання відповідача вчинити дії,
спрямовані на призначення позивача
ректором Національного університету
харчових технологій є формою втручання
в дискреційні повноваження та виходить
за межі завдань адміністративного
судочинства, а тому не підлягає
задоволенню.

До того ж, процедура призначення
ректора Національного університету
харчових технологій, як вже
зазначалось та встановлено судом
апеляційної інстанції, перебуває на
стадії розгляду конференцією
трудового колективу заперечення
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України щодо рекомендації
призначити позивача на посаду ректора,
а тому у відповідача відсутні правові
підстави для призначення вказаної
особи на спірну посаду.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про скасування
постанови суду першої інстанції в
частині зобов'язання Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України розглянути рішення
Конференції трудового колективу
Національного університету харчових
технологій від 02 липня 2010 року та
вчинити дії, спрямовані на призначення
ОСОБА_4 ректором Національного
університету харчових технологій в
порядку, визначеному чинним
законодавством України, й, відповідно,
закриття провадження у справі та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позову у вказаних
частинах; в решті ж постанова суду
першої інстанції є обґрунтованою та
законною, а тому підставно була
залишена без змін постановою
апеляційного суду.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування постанови
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25 липня 2012 року в
частині, залишеній без змін постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року, та самої постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2012 року колегія суддів не
вбачає.

Так, посилання в касаційній скарзі на
необхідність скасування рішень судів
попередніх інстанцій та закриття
провадження у справі на підставі п.1 ч.1
ст.157 КАС України (суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства) в
зв'язку з тим, що спір у ній, на думку
скаржника, виник з трудових відносин й
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, є безпідставними,
оскільки, як вбачається зі змісту
позовних вимог, предметом розгляду та
дослідження у даній справі є
правомірність дій Міністерства освіти
і науки, молоді та спорту України, як
суб'єкта владних повноважень, який
здійснює останні на виконання певних
визначених законом владних
управлінських функцій, що, в свою чергу,
відповідає визначеному ст.3 КАС України
поняттю справи адміністративної
юрисдикції, як переданого на вирішення
адміністративного суду
публічно-правового спору, у якому хоча
б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Національного
університету харчових технологій
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25 липня 2012 року в
частині, залишеній без змін постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року, та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Олендер І.Я.