Справа № 2а-5907а/11
Суддя: Гапоненко А. П.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5907а/11
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючий - суддя Гапоненко
А. П. ,

при секретарі - Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква Київської області про
перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду поштою в
кінці липня місяця 2010 року з названим
позовом, який зареєстрований судом
13.09.2010 року, мотивуючи його тим, що він
являється інвалідом 1 групи
захворювання, пов'язаного з впливом
аварії на ЧАЕС з 07.07.1997 року. Відповідач,
управління пенсійного Фонду України у
м. Біла Церкві, безпідставно відмовляє
йому в проведенні перерахунку пенсії
згідно вимог ст.ст.39,50,54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
не менше 10 мінімальних пенсій за віком
та за шкоду заподіяну здоров'ю в
розмірі 100% мінімальної пенсії за віком,
а також доплату до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
в зоні підвищеного радіоекологічного
контролю в розмірі мінімальної
заробітної плати. Просить зобов'язати
відповідача провести перерахунок і
виплату пенсії згідно ст.ст.39, 50,54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
07.07.1997 року по день слухання справи.

В судовому засіданні позивач уточнив
позовні вимоги, які підтримав у повному
обсязі, пославшись на обставини та
підстави, зазначені у позовній заяві та
з врахуванням задоволення його
аналогічних позовних вимог в іншій
справі з 20.10.2010 року, просить суд
зобов'язати відповідача провести
перерахунок пенсії, встановивши її на
рівні не менше 10 мінімальних пенсій за
віком згідно ст.54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", доплати до
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 100% від мінімальної пенсії за
віком згідно ст.50 названого закону, а
також доплату до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
в зоні підвищеного радіоекологічного
контролю в розмірі мінімальної
заробітної плати з 07.07.1997 року по 20.10.2010
року.

Представник відповідача надала суду
письмові заперечення, позовні вимоги
не визнала у повному обсязі, пославшись
на те, що позивач пропустив строки
звернення до суду, а також відсутність
надходження цільових коштів,
визначених для фінансування позовних
вимог позивача.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, вивчивши та
дослідивши письмові матеріали
адміністративної справи, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, що
стверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1, перебуває на обліку в
управлінні ПФУ у м. Біла Церква,
являється інвалідом 1 групи внаслідок
захворювання, яке пов'язане з впливом
аварії на ЧАЕС, являється непрацюючим
пенсіонером, який проживає в зоні
підвищеного радіоекологічного
контролю, та отримує пенсійне
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» по
інвалідності (а.с.18).

Відповідно до ст.50 Закону України №
796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1,
які є інвалідами 1 групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 100%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 4 ст.54 названого
Закону у всіх випадках розмір пенсії
для інвалідів 1 групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 10
мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп визнані
неконституційними положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік…", в т.ч. внесення змін до
ст.ст.50,54 Закону України " Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", так як зміни до постійно
діючого Закону не могли бути внесеними
іншим законом.

Відповідач всупереч вимогам ст.ст.50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», протиправно після рішення
Конституційного суду № 10-рп від 22
травня 2008 року, нараховував пенсійне
забезпечення та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю позивачу в
розмірах які, встановлені постановою
Кабінету Міністрів України № 1 від
03.01.2002 року, чим порушував право
позивача на належне пенсійне
забезпечення, яке гарантоване
Конституцією.

При вирішені позовних вимог суд
керується нормами діючого
законодавства на час звернення до суду
і враховую, що Законом України від
05.10.2006 року за № 231-V, який набув чинності
з 31.10.2006 року, були внесені зміни до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
якими передбачено підвищення розмірів
пенсій, визначених відповідно до ст.54
цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.67 вказаного вище
Закону "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в новій
редакції у разі збільшення
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4.

Механізм обчислення вказаних пенсій,
додаткових пенсій за шкоду, заподіяну
здоров"ю, передбачений постановами КМ
України від 30.05.1997 року № 523 "Про
затвердження нового Порядку
обчислення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв"язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та від
03.01.2002 року № 1 "Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету".

Суд вважає, що застосування
управлінням ПФУ у м. Біла Церква
положень зазначених постанов КМ
України, Закону України "Про державний
бюджет України " на відповідний період
при обчисленні вказаних вище пенсій, не
перерахунок пенсійного забезпечення
позивача після прийняття рішення
Конституційним Судом України є
неправомірними, так як за
Конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві слід
застосовувати саме положення ст.ст.50,54
Закону, а не Постанови КМ України чи
Закону "Про державний бюджет України ",
яким звужено зміст та обсяг
встановлених постійно діючим Законом
прав позивача, що підтверджено
рішенням Конституційного Суду України,
яке обов'язкове до виконання.

Позов підлягає до задоволення
відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, згідно вимог якої органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За ст.113 Конституції України КМ України
у своїй діяльності керується
Конституцією і законами України,
актами Президента України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до Закону України від 05.10.2006
року "Про внесення змін до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" було
доповнено вказаний Закон ст.71, згідно
якої дія положень цього Закону не може
призупинятись іншими законами, крім
Законів про внесення змін до цього
Закону.

Частиною 5 ст.54 Закону України № 796-ХІІ
законодавцем надано право Кабінету
Міністрів України визначати порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, однак надання такого права
не означає, що Кабінет Міністрів може
допускати звуження змісту та обсягу
прав позивача, який встановлений
Законом.

Зі змісту ст.ст.50,54 Закону вбачається,
що під час визначення розміру пенсії
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу береться
мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими ст.28 ч.1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативного акта, який би визначав цей
розмір на час звернення до суду, не
було.

Згідно ст.67 Закону у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст.54 цього Закону а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.

Мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність згідно ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Також по справі встановлено, що позивач
є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
перебуває на обліку в управлінні ПФУ у
м. Біла Церква, являється непрацюючим
пенсіонером, який проживає в зоні
підвищеного радіоекологічного
контролю.

До пенсії позивача проводилася також
доплата відповідно до ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі,
передбаченому постановою КМ України
від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Всі ці обставини сторонами не
заперечуються.

З матеріалів справи, паспорту позивача
вбачається, що позивач зареєстрований
і постійно проживає в м. Біла Церква,
Київської області, яке згідно
постанови КМ України

за № 106 від 23.07.1991 року /додаток № 1/
віднесено до зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення ,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті, а згідно
ч.1 даної статті громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: -у зоні посиленого
радіоекологічного контролю-одна
мінімальна заробітна плата.

Отже, позивач, як непрацюючий
пенсіонер, відповідно до Закону має
право на доплату до пенсії за
проживання на території
радіоактивного забруднення в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати.

Судом також встановлено, що вказана
доплата до пенсії проводиться
відповідачем у розмірі 5 грн. 20 коп.,
передбаченому постановою КМ України
від 26.07.1996 року за № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Розмір доплати до пенсії, визначений
вказаною вище постановою КМ України,
суперечить вимогам ст.39 Закону та іншим
нормам Законів.

Відповідно до Закону України від 05.10.2006
року "Про внесення змін до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" було
доповнено вказаний Закон ст.71, згідно
якої дія положень цього Закону не може
призупинятись іншими законами, крім
Законів про внесення змін до цього
Закону.

За рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року за № 6-рп визнано
неконституційними деякі положення
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", в т.ч. п.30 ст.71 цього
Закону, яким було зупинено дію статті 39
Закону "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в частині
виплати компенсацій і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати.

Рішення Конституційного Суду є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Крім того, в п.5 зазначеного рішення
вказано на те, що рішення
Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Отже, оскільки закони України мають
вищу юридичну силу над урядовими
нормативними актами, то суд вважає, що
при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню саме положення ст.39
Закону "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
положення зазначених вище Законів про
встановлення розміру мінімальної
заробітної плати, а не постанови КМ
України .

Згідно ч.4 ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Суд розглядає справу щодо
перерахунку пенсії позивача в межах
заявлених ним та уточнених у судовому
засіданні позовних вимог та враховує,
що аналогічні вимоги позивача були
розглянуті судом в іншій справі і
задоволені з 20.10.2010 року, про що не
заперечують сторони.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач отримував у відповідача
пенсійне забезпечення щомісячно і про
порушення свого права знав достовірно,
а звернувся до суду за захистом
порушеного права в кінці липня місяця
2010 року поштою, тому суд задовольняє
позовні вимоги позивача з 01 лютого 2010
року по 20.10.2010 року.

Виходячи з наведеного, суд приходить
до висновку, що відповідач
зобов'язаний здійснити перерахунок та
виплату позивачу доплати та
підвищення до пенсії відповідно до
позовних вимог позивача частково,
починаючи з 01 лютого 2010 року по 20.10.2010
року.

На підставі ст.4 Декрету КМ України "Про
державне мито" та діючого ЗУ «Про
судовий збір» сторони звільнені від
сплати судових витрат.

Керуючись ст.ст. 46,95 Конституції
України, ст.ст.39, 50,54,67,71 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст.ст.28,42
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року № 10-рп, ст.ст.6,17,158-163,167,185,186 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України в м. Біла Церква
Київської області
провести перерахунок та доплату до
пенсійного забезпечення ОСОБА_1 згідно
вимог ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі не менше 10
мінімальних розмірів пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю згідно ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 100% від мінімальної пенсії за
віком, з розрахунку прожиткового
мінімуму, який встановлюється Законами
України «Про державний бюджет України»
на відповідний період починаючи з 01
лютого 2010 року по 20 жовтня 2010 року з
врахуванням виплачених сум.

Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України в м. Біла Церква
Київської області
провести перерахунок та доплату до
пенсійного забезпечення ОСОБА_1 згідно
ст.39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за проживання на території
радіоактивного забруднення за період з
01 лютого 2010 року по 20 жовтня 2010 року в
розмірі мінімальної заробітної плати,
який встановлюється Законами України
«Про державний бюджет України» з
врахуванням виплачених сум.

Від сплати судового збору сторони
звільнити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя А. П. Гапоненко