Справа № К/9991/13468/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/13468/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Гончарук І.Ю.,

представника позивача Чумарного
А.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 10.11.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.02.2011 по
справі №2а-4185/10/1670 за позовом
Селянського фермерського господарства
«ЮСТ» до Лубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про скасування
податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представника позивача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 10.11.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.02.2011,
позовні вимоги Селянського
фермерського господарства «ЮСТ» до
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 09.07.2010
№/1 та від 09.07.2010 №/1, визнано
протиправним та скасовано рішення від
31.08.2010 про виключення Селянського
фермерського господарства «ЮСТ» з
реєстру суб'єктів спеціального режиму
оподаткування, зобов'язано Лубенську
об'єднаної державну податкову
інспекцію поновити Селянське
фермерське господарство «ЮСТ» у
реєстрі суб'єктів спеціального режиму
оподаткування.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, Лубенська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області 04.03.2011 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 05.04.2011 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
10.11.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17.02.2011, прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті
7, статті 81, пункту 11.29 статті 11 Закону
України «Про податок на додану
вартість», статей 9, 11, 69, 86, 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Лубенською об'єднаною
державною податковою інспекцією
проведено планову виїзну перевірку
Селянського фермерського господарства
«ЮСТ» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2007 по 31.12.2009, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2007 по
31.12.2009.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог підпункту 7.3.1 пункту 7.3
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
занижено податок на додану вартість за
період з 01.01.2007 по 31.12.2009 в сумі
2955402,54грн.; пункту 11.29 статті 11 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого завищено
податок на додану вартість в
скорочених деклараціях з податку на
додану вартість за період з 01.01.2007 по
31.12.2009 на суму 742185,42 грн.; статті 81 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого завищено
податок на додану вартість в
скорочених деклараціях з податку на
додану вартість за період з 01.01.2007 по
31.12.2009 в сумі 1757618,67 грн., пункту 11.29
статті 11 Закону України «Про податок на
додану вартість», а саме: нецільове
використання акумульованих коштів
спеціального призначення з податку на
додану вартість в сумі 36871,96грн.

За результатами перевірки Лубенською
об'єднаною державною податковою
інспекцією складено акт від 19.04.2010
№1153/23-25172305 та прийнято податкове
повідомлення-рішення від 27.04.2010
№/0, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 5939284,22грн. в
тому числі за основним платежем -
2955402,54грн., за штрафною (фінансовою)
санкцією - 2983881,68грн.

За результатами апеляційного
узгодження вказаного податкового
повідомлення-рішення контролюючим
органом скаргу платника податку
залишено без задоволення, прийнято
податкове повідомлення-рішення від
09.07.2010 №/1.

Крім того, Лубенською об'єднаною
державною податковою інспекцією
прийнято податкове повідомлення
рішення від 09.07.2010 №/1, яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість за штрафними санкціями в сумі
7025,60грн.

Фактичною підставою для винесення
спірних податкових повідомлень-рішень
став висновок податкового органу про
включення позивачем до податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, сформованих ним як платником
зі спеціальним режимом оподаткування,
сум коштів від реалізації не власної
сільськогосподарської продукції,
оскільки задекларований Селянським
фермерським господарством «ЮСТ»
врожай неможливо було отримати із площ
земельних ділянок, якими користується
господарство.

Відповідно до пункту 11.29 статті 11 11
Закону України «Про податок на додану
вартість» зупинено до 1 січня 2009 року
дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2
статті 10 цього Закону в частині сплати
до бюджету податку на додану вартість
щодо операцій з поставки товарів
(робіт, послуг) власного виробництва,
включаючи продукцію (крім підакцизних
товарів), виготовлену на давальницьких
умовах із власної
сільськогосподарської сировини, за
винятком операцій з поставки
переробним підприємствам молока та
м'яса живою вагою, що здійснюються
сільськогосподарськими
товаровиробниками незалежно від
організаційно-правової форми та форми
власності, в яких сума, одержана від
поставки сільськогосподарської
продукції власного виробництва та
продуктів її переробки за попередній
звітний (податковий) рік, становить не
менше 50 відсотків загальної суми
валового доходу підприємства.

Для новостворених
сільськогосподарських
товаровиробників різних форм
власності питома вага
сільськогосподарської продукції в
загальній сумі валового доходу
підприємства в поточному році
визначається за даними звітного
періоду.

Зазначені кошти залишаються в
розпорядженні сільськогосподарських
товаровиробників і використовуються
ними на придбання
матеріально-технічних ресурсів
виробничого призначення. У разі
нецільового використання
акумульованих коштів вони стягуються
до Державного бюджету України в
безспірному порядку.

Порядок акумуляції та використання
зазначених коштів визначається
Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2009 набрала чинності стаття 81
Закону України «Про податок на додану
вартість», якою встановлено підстави
для застосування спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість для сільськогосподарських
товаровиробників.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Закону
України «Про податок на додану
вартість» будь-яка юридична або
фізична особа, яка провадить
підприємницьку діяльність у сфері
сільського господарства, лісового
господарства, рибальства, з обробки чи
переробки такої виробленої нею
продукції, а також з надання супутніх
послуг, визначених цією статтею (далі -
сільськогосподарське підприємство),
може обрати спеціальний режим
оподаткування податком на додану
вартість.

Згідно з пунктом 81.2 статті 81 Закону
України «Про податок на додану
вартість» спеціальний режим
оподаткування передбачає:

а) звільнення сільськогосподарського
підприємства від обов'язків сплати
цього податку за ставкою, визначеною у
пункті 6.1 статті 6 цього Закону;

б) оподаткування операцій з продажу
(поставки) сільськогосподарським
підприємством сільськогосподарської
продукції за такими ставками податку: 6
відсотків від вартості проданих
(поставлених) товарів лісового
господарства та рибальства, супутніх
їм послуг; 9 відсотків від вартості
проданих (поставлених) товарів
сільського господарства, супутніх їм
послуг.

Ставки податку, зазначені у цьому
пункті, нараховуються на базу
оподаткування, визначену згідно із
статтею 4 цього Закону.

Відповідно до пункту 81.7 статті 81 Закону
України «Про податок на додану
вартість» при поставці
сільськогосподарським підприємством
товарів (послуг), які не підпадають під
визначення сільськогосподарської
продукції згідно з цією статтею, до
складу податкових зобов'язань
сільськогосподарського підприємства
включаються суми податку, нарахованого
за ставкою, визначеною пунктом 6.1
статті 6 цього Закону, а до складу
податкового кредиту включаються суми
податку, нараховані на суму витрат, що
не є виробничими факторами у сфері
сільського господарства відповідно до
цієї статті.

При цьому сума податку, належного до
сплати до бюджету або бюджетному
відшкодуванню, розраховується за
загальними правилами цього Закону.

На підставі належних та допустимих
доказів, досліджених з дотриманням
норм процесуального права, судами
попередніх інстанцій було встановлено,
що при визначенні обсягів реалізованої
позивачем сільськогосподарської
продукції та розрахунку донарахувань
податкового зобов'язання податковий
орган керувався, зокрема, статистичною
звітністю позивача без повної
перевірки фактичних обставин за
первинною документацією.

При цьому, податковим органом не
враховано наявність у позивача
додаткового земельного ресурсу, який
не зареєстрований у територіальному
відділенні Держкомзему та який ним
оброблявся і використовувався для
виробництва власної
сільськогосподарської продукції, що
підтверджується довідками відповідних
сільських рад.

При встановленні обсягів продажу
сільськогосподарської продукції,
податковим органом не досліджувався
факт наявності на зберіганні позивача
продукції, яка була зібрана ним та не
реалізована за минулі роки (2005, 2006), а
була реалізована під час періоду, що
перевірявся.

Окрім того, судами встановлено, що в
ході проведення перевірки не було
виявлено жодних доказів придбання
Селянським фермерським господарством
«ЮСТ» сільськогосподарської продукції
у інших виробників, при цьому було
перевірено як рух коштів на
банківських рахунках, так і по касі.

За таких обставин, зважаючи на не
встановлення факту включення
позивачем до податкових зобов'язань з
податку на додану вартість,
сформованих ним як платником зі
спеціальним режимом оподаткування, сум
коштів від реалізації не власної
сільськогосподарської продукції,
висновок судів попередніх інстанцій
щодо протиправності визначення
Селянському фермерському господарству
«ЮСТ» податкових зобов'язань з податку
на додану вартість є правильним.

Відповідно до пункту 81.6 статті 81 Закону
України «Про податок на додану
вартість» сільськогосподарським
вважається підприємство, основною
діяльністю якого є поставка вироблених
(наданих) ним сільськогосподарських
товарів (послуг) на власних або
орендованих виробничих потужностях, в
якій питома вага вартості
сільськогосподарських товарів (послуг)
становить не менше 75 відсотків
вартості всіх товарів (послуг),
поставлених протягом попередніх
дванадцяти послідовних звітних
податкових періодів сукупно.

Таким чином, для набуття пільгового
статусу та перебування на спеціальному
режимі оподаткування податком на
додану вартість для
сільськогосподарських
товаровиробників питома вага вартості
сільськогосподарських товарів (послуг)
власного виробництва повинна
становити не менше 75 відсотків
вартості всіх товарів (послуг),
поставлених протягом попередніх
дванадцяти послідовних звітних
податкових періодів сукупно.

Судами встановлено, що Лубенською
об'єднаною державною податковою
інспекцією складено акт від 31.08.2010
№29-047/3 про виключення
сільськогосподарського підприємства -
Селянського фермерського господарства
«ЮСТ» з реєстру суб'єктів спеціального
режиму оподаткування з огляду на те, що
протягом дванадцяти послідовних
звітних податкових періодів з січня 2008
року по грудень 2008 року мало сукупну
вартість поставок всіх товарів в
розмірі 57188400,00грн. У тому числі товарів
на суму 3714429,00грн., що за розрахунками
податкового органу становить 65% від
сукупної вартості реалізованих
товарів та перевищує граничну межу 25%
вартості всіх поставлених товарів
(послуг) не власного
(сільськогосподарського) виробництва.

Згідно з пунктом 81.2 статті 81 Закону
України «Про податок на додану
вартість» свідоцтво про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування підлягає анулюванню у
разі, якщо:

а) сільськогосподарське підприємство
подає заяву про зняття його з
реєстрації як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування та/або заяву про
його реєстрацію як платника цього
податку на загальних підставах;

б) сільськогосподарське підприємство
підлягає реєстрації платником цього
податку на загальних підставах;

в) сільськогосподарське підприємство
припиняється шляхом ліквідації або
реорганізації;

г) сільськогосподарське підприємство
не подає податкової звітності з цього
податку протягом останніх дванадцяти
послідовних звітних податкових
періодів.

Враховуючи викладене, за встановлених
судами обставин щодо відсутності факту
реалізації Селянським фермерським
господарством «ЮСТ»
сільськогосподарської продукції не
власного виробництва, висновок судів
попередніх інстанцій щодо
необґрунтованості акту від 31.08.2010
№29-047/3 є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Лубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 10.11.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.02.2011 по
справі №2а-4185/10/1670 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв