Справа № 1915/1080/12 (6а-1915/26/12)
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/800/12678/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 21 січня 2013 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року

у справі № 1915/1080/12 (6а-1615/26/12)

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3

до Тернопільської міської ради

про визнання
бездіяльності неправомірною

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 21.01.2013,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05.02.2014, заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
зобов'язання Тернопільської міської
ради подати звіт про виконання
судового рішення та накладення штрафу
залишено без задоволення.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 оскаржили їх у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
процесуального права та направити
справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, постановою Тернопільського
міськрайонного суду від 07.04.2008 визнано
не розгляд сесією Тернопільської
міської ради заяв ОСОБА_2, ОСОБА_3 від
15.08.2007 про безоплатну передачу їм
земельних ділянок для обслуговування
житлового будинку незаконною
бездіяльністю та зобов'язано
Тернопільську міську раду вирішити на
черговій сесії заяви позивачів про
безоплатну передачу у власність
земельних ділянок.

11.06.2012 ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до
Тернопільського міськрайонного суду з
заявою про зобов'язання Тернопільської
міської ради подати у встановлений
законом строк звіт про виконання
постанови Тернопільського
міськрайонного суду від 07.04.2008 у справі
№2а-29/08, накладення на суб'єкта владних
повноважень штраф за невиконання
рішення суду та поновити виконавче
провадження у справі.

Згідно з листом Тернопільської міської
ради від 25.05.2012 №3160/08 ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було повідомлено про неодноразовий
розгляд сесією ради їх заяв про
передачу землі, але позитивного
рішення прийнято не було через
недостатню кількість голосів.

Крім того, судом першої інстанції
установлено, що рішення державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження за виконавчими листами
Тернопільського міськрайонного суду
на виконання постанови від 07.04.2008 та
рішення Тернопільської міської ради
про відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
задоволенні заяв про передачу земель
до суду не оскаржувались.

Відповідно до листа Головного
управління юстиції в Тернопільській
області від 25.05.2012 №16/01-17/1 проведеною
перевіркою постанов державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження не було встановлено
підстав для відновлення виконавчого
провадження в порядку, передбаченому
статтею 51 Закону України «Про
виконавче провадження». Таким чином,
начальником відділу примусового
виконання рішень 23.05.2012 відмовлено
заявникам у задоволенні клопотання
щодо відновлення виконавчого
провадження та роз'яснено право на
звернення до суду.

Відмовляючи у задоволенні вказаної
заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 11.06.2012, суд
першої інстанції. з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з відсутності передбачених
нормами КАС України підстав для її
задоволення.

Зокрема, у своєму рішенні суд першої
інстанції зазначив, що в судовому
засіданні представник Тернопільської
міської ради фактично надав звіт про
виконання постанови Тернопільського
міськрайонного суду від 07.04.2008 у справі
№2а-29/08 з посиланнями на виконавчі
провадження ВП 18834594 та ВП 1880247,
постанови про закінчення цих
виконавчих проваджень та відповідні
засідання сесій Тернопільської
міської ради, на яких заяви ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про передачу земельних ділянок
задоволено не було через недостатню
кількість голосів.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаним висновком
судів попередніх інстанцій щодо
відсутності підстав для задоволення
заяви позивачів у справі від 11.06.2012 з
огляду на таке.

Відповідно до положень частини першої
та другої статті 267 КАС України
«Судовий контроль за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах» суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта
владних повноважень про виконання
постанови суду або в разі неподання
такого звіту суддя своєю ухвалою може
встановити новий строк подання звіту,
накласти на керівника суб'єкта владних
повноважень, відповідального за
виконання постанови, штраф у розмірі
від десяти до тридцяти мінімальних
заробітних плат.

Таким чином, зазначені у положеннях
статті 267 КАС України повноваження суду
направлені на забезпечення виконання
кінцевого рішення цього суду по суті
спору.

Переконавшись під час розгляду заяви
ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 11.06.2012 про виконання
судового рішення у цій справі, суд
першої інстанції обґрунтовано
відмовив у прийнятті рішення про
зобов'язання Тернопільської міської
ради подати у встановлений законом
строк звіт про виконання постанови
Тернопільського міськрайонного суду
від 07.04.2008 у справі №2а-29/08.

Оскільки передбачені частиною другою
статті 267 КАС України підстави для
накладення на керівника органу
місцевого самоврядування штрафу
відсутні, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення заяви ОСОБА_2,
ОСОБА_3 від 11.06.2012 в цій частині.

Згідно з частиною першою статті 51
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Отже, заява ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 11.06.2012 в
частині відновлення виконавчого
провадження у справі на виконання
рішення суду від 07.04.2008 також не
підлягає задоволенню, оскільки
постанови державного виконавця про
закінчення виконавчих проваджень не
скасовані та не визнані незаконними.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного
суду від 21 січня 2013 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.