Справа № 2-а-3365/11/0213
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3365/11/0213
Головуючий у 1-й інстанції: Кривенко Д.Т.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Боровицький О. А. Сапальова Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області на постанову Липовецького
районного суду Вінницької області від
27 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Липовецького
районного суду Вінницької області з
позовом до управління Пенсійного фонду
України у Липовецькому районі
Вінницької області про поновлення
строку для звернення до суду; визнання
дій протиправними та зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
надбавку до пенсії як дитині війни.

Постановою Липовецького районного
суду Вінницької області від 27 липня 2011
року позов задоволено частково:
поновлено пропущений процесуальний
строк для звернення до суду;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Липовецькому районі
Вінницької області здійснити
перерахунок та виплату позивачу
державної соціальної допомоги як
дитині війни, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" в розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком, з урахуванням
виплачених коштів, починаючи з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по
день припинення права на таку допомогу,
з урахуванням фактично виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволені
позовних вимог позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2010 рік" збільшено розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідно
зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим вона
звернулася до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
Позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже, Відповідач не
правомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено статтею 6
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Однак, судом першої інстанції не
враховано пропущений позивачем строк
звернення до адміністративного суду,
не надано оцінку поважності причин
його пропуску та помилково зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Липовецькому районі Вінницької
області здійснити нарахування та
виплату позивачу невиплаченого
підвищення до пенсії відповідно до
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" в розмірі, що
обчислюється з урахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність за періоди з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по день
припинення права на таку допомогу.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, отже наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

Так як, в позовних вимогах позивач
просить поновити пропущений строк для
звернення до суду за захистом своїх
порушених прав та законних інтересів,
суд першої інстанції мав би ще на
стадії відкриття провадження у справі
винести ухвалу про залишення
адміністративного позову в частині
поновлення позивачу строку звернення
до суду по вимогам, які стосуються
періоду починаючи з 09.07.2007 року по 11.01.2011
року без розгляду, та продовжувати
розгляд справи по суті тільки щодо
вимог, заявлених в межах
шестимісячного строку.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача про
перерахунок та виплату доплати до
пенсії в розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", помилково застосував
норми процесуального права. Зокрема,
задовольняючи позов в частині
проведення перерахунку доплати до
пенсії, суд першої інстанції не вірно
визначив період часу, за який порушене
право позивача підлягає відновленню, а
саме останній дійшов помилкового
висновку про здійснення перерахунку та
виплату 30% надбавки до пенсії позивачу
за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та
з 22.05.2008 року по день припинення права
на отримання такої надбавки.

Фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій в 2011 році
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України на 2011 рік і
доплату позивачу до пенсії проводить
управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області у розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, тому
право позивача на отримання підвищення
до пенсії до 22 липня 2011 року є
порушеним, оскільки відповідач
неправомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому
розмірі,ніж передбачено ст.6 Закону, в
зв`язку з чим його дії слід визнати
неправомірними та зобов`язати провести
перерахунок та виплати позивачу
позивачу недоотримані суми щомісячної
надбавки до пенсії з 12 січня 2011 року по
22 липня 2011 року. Після 22 липня 2011 року
таке право позивача не порушено,
оскільки відповідає Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про державний бюджет України на 2011 рік"
від 14 червня 2011 року.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України, право позивача на
отримання щомісячної державної
соціальної допомоги у вигляді
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком підлягає
захисту за період з 12.01.2011 року,
оскільки позов подано до суду 12.07.2011
року.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що пенсія - це щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого Законами пенсійного
віку. Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі. Отже,
вирішуючи питання про зобов'язання
нарахувати та виплатити позивачу
пенсії, не має підстав обмежувати
відповідача за здійснення її
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області задовольнити повністю.

Постанову Липовецького районного суду
Вінницької області від 27 липня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у Липовецькому районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області нарахувати та виплатити ОСОБА_2
30% надбавку до пенсії, як дитині війни,
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком за період з 09.07.2007 року року по
11 січня 2011 року - залишити без
розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Липовецькому районі
Вінницької області щодо відмови у
нарахуванні та виплаті ОСОБА_2
щомісячної доплати до пенсії як дитині
війни у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Липовецькому районі
Вінницької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 як дитині війни
недоплачену щомісячну державну 30%
соціальну допомогу, передбачену ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" з 12 січня 2011 року по 22 липня
2011 року, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Сапальова Т.В.

Боровицький О. А.