Справа № 2а/1270/3810/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/58437/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 серпня 2012
року у справі за позовом прокурора м.
Лисичанська Луганської області в
інтересах держави в особі
Лисичанського міського центру
зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 серпня 2012
року, позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Лисичанського міського центру
зайнятості незаконно отриману
допомогу по безробіттю у сумі 4965,76 грн.
Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_4
звернулась з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, а справу
направити на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, 11.07.2011 ОСОБА_4 звернулась
до Лисичанського міського центру
зайнятості із заявами про реєстрацію
її як особу, що шукає роботу та про
надання статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю, в яких
зазначила, що вона не є членом
особистого селянського господарства,
не зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю, за цивільно-правовою
угодою не працює.

Наказом Лисичанського міського центру
зайнятості від 11.07.2011 № НТ110711 ОСОБА_4
надано статус безробітного та
призначена допомога по безробіттю з
11.07.2011 року по 21.11.2012 рік.

Наказом Лисичанського міського центру
зайнятості від 21.11.2011 № НТ111121
відповідачу припинено виплату
допомоги по безробіттю з 21.11.2011, з цієї
дати її знято з обліку у зв'язку з
працевлаштуванням безробітного.

Отже, встановлено, що протягом періоду
перебування у статусі безробітного
ОСОБА_4 нараховано та виплачено
допомогу по безробіттю за період з
11.07.2011 по 20.11.2011 у розмірі 4 808,39 грн.

Згідно договору Лисичанського
міського центру зайнятості з ДНЗ
«Луганський центр ПТО ДСЗ» № 00001/18
від 25.10.2011 про підвищення кваліфікації
безробітних громадян з курсу
«Підприємець-початківець» в період з
31.10.2011 по 11.11.2011 відповідач проходила
навчання. Відповідно до розрахунку
вартості професійного навчання
безробітної ОСОБА_4 витрати, що
підлягають поверненню складають 157,37
грн.

Тобто, загальна сума отриманої
допомоги по безробіттю та витрат на
навчання відповідача складає 4 965,76 грн.

Як вбачається з довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 з
12.12.2000 до 27.12.2011 була зареєстрована як
фізична особа-підприємець виконавчим
комітетом Луганської міської ради.
Згідно запису № 2 27.12.2011 до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців внесено
відомості про винесення судового
рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця.

Суди попередніх інстанцій,
задовольняючи позовні вимоги прийшли
до висновку їх обґрунтованості,
оскільки до звернення ОСОБА_4 із заявою
до Лисичанського міського центру
зайнятості про надання статусу
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю, а також продовж всього часу
отримання зазначеної допомоги
відповідач була зареєстрована у якості
фізичної особи-підприємця, а отже
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 08.04.2005 року у
справі № 9/146 п/н припинено
підприємницьку діяльність фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

Однак, саме по собі рішення суду про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця не може
свідчити про припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою, так як Закон України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців»
передбачає для цього певні процедури.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 46 вказаного
Закону фізична особа позбавляється
статусу підприємця з дати внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Згідно статті 49 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» (на час
виникнення спірних правовідносин)
державний реєстратор зобов'язаний не
пізніше наступного робочого дня з дати
надходження судового рішення щодо
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем внести до
Єдиного державного реєстру запис про
судове рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця та повідомити органи
статистики, державної податкової
служби, Пенсійного фонду України,
фондів соціального страхування та
фізичну особу - підприємця, щодо якої
було постановлено судове рішення, про
внесення такого запису. З дати внесення
до Єдиного державного реєстру запису
про судове рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем застосовуються
обмеження, які встановлені законом,
зокрема частиною восьмою статті 47
цього Закону. Порядок державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності за судовим рішенням, що не
пов'язано з банкрутством фізичної
особи - підприємця, здійснюється за
процедурами, встановленими частинами
дев'ятою - вісімнадцятою статті 47 цього
Закону.

Тобто, після внесення до Єдиного
державного реєстру запису про судове
рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця така фізична особа
повинна подати державному реєстратору
особисто або надіслати рекомендованим
листом з описом вкладення заповнену
реєстраційну картку на проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем, свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця, довідку відповідного
органу державної податкової служби про
зняття фізичної особи - підприємця з
обліку як платника податків, довідку
відповідного органу Пенсійного фонду
України про зняття з обліку, довідки
відповідних органів фондів
соціального страхування про зняття з
обліку.

Лише у разі надання всіх вищевказаних
документів, а також за умови їх
відповідності вимогам Закону
державний реєстратор повинен внести до
Єдиного державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Надання державному реєстратору лише
довідки про відсутність
заборгованості від податкового органу
та управління Пенсійного фонду України
недостатньо для внесення до Єдиного
державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця, а лише
такий запис дає підстави вважати, що
фізична особа позбавлена статусу
підприємця.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова
колегія дійшла висновку, що судом
першої та апеляційної інстанцій повно
і правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 06
червня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 28 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: