Справа № 466/2065/14а
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р.
Справа № 876/4968/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Львова на постанову Шевченківського
районного суду м. Львова від 09.04.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова про
визнання протиправних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова про
визнання протиправними дій щодо
обмеження його прав при перерахунку
пенсії за вислугу років та зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м Львова
провести перерахунок пенсії за вислугу
років згідно ч. 1 ст. 50-1 Закону України
"Про прокуратуру" в редакції Закону
України від 12.07.2001 №2663-111 "Про внесення
змін до Закону України "Про
прокуратуру", на підставі довідки
прокуратури Львівської області від
№18/754 від 31.07.2012 про заробіток для
перерахунку пенсії в розмірі 90% від
суми заробітку за відповідною посадою
без обмеження граничного розміру, а
також виплатити різницю між фактично
отриманою та належною до сплати сумою
пенсії за вислугою років із 01серпня
2012року, але не більше як за 12 місяців.

Позивач позовні вимоги мотивував тим,
що 10.04.1998 року він перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова та
отримує пенсію за вислугу років у
відповідності до статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» в редакції
Закону України №2663-111 від 12.07.2001, чинної
на час виходу на пенсію, в розмірі 90% від
суми відповідного заробітку, при цьому
загальний страховий стаж становить
більше 42 років на посаді прокурора.
Відповідно до Постанови Кабінету
міністрів України №505 від 31.05.2012
прокуратурою Львівської області
позивачу видана довідка №18/754 від 31.07.2012
року для перерахунку пенсії. Разом з
тим, позивач неодноразово звертався із
зазначеною довідкою до відповідача для
проведення перерахунку пенсії, на що
отримував відповіді, що пенсія буде
перерахована лише у розмірі 80% від
загальної суми заробітку. Вважаючи дії
відповідача протиправними, позивач
звернувся за захистом свого порушеного
права до суду. Просив позов задоволити.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 09.04.2014 року позов
задоволено. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
провести перерахунок пенсії за вислугу
років ОСОБА_1 у відповідності до ч.1 ст.
50-1 Закону України "Про прокуратуру" в
редакції Закону України від 12.07.2001 №
2663-Ш "Про внесення змін до Закону
України "Про прокуратуру", на підставі
довідки Прокуратури Львівської
області від 31.07.2012 №18-754 про заробіток
для перерахунку пенсії в розмірі 90% від
суми заробітку за відповідною посадою
без обмеження граничного розміру та
виплатити різницю між фактично
отриманою та належною до сплати сумою
пенсії за вислугою років із 01серпня
2012року, але не більше чим за 12 місяців.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Львова. Вважає, що оскаржувана
постанова прийнята з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених у
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою у задоволені позову
відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім, випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухваленим відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 з 10.04.1998 року перебував на обліку
в управлінні Пенсійного фонду України
в Шевченківському районі м. Львова та
отримував пенсію за вислугу років у
відповідності до статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» в редакції
Закону України № 2663-111 від 12.07 2001р. ,
чинної на час виходу на пенсію, в
розмірі 90% від суми відповідного
заробітку. Відповідно до наказу
прокурора Львівської області №2058к
позивач звільнився з посади прокурора
відділу з 23.11.2012 за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію.

З 1 жовтня 2011 року вступив у силу Закон
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» №3668-VІ від 08 липня 2011 року,
яким внесено зміни до Закону України
«Про прокуратуру», зокрема до статті
50-1, відповідно до яких прокурорам і
слідчим пенсія за вислугу років
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2012 року
№ 505 «Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників органів
прокуратури», якою затверджено нові
схеми посадових окладів працівників
прокуратури.

Суд апеляційної інстанції за зазначає,
що умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів і слідчих
визначено статтею 50-1 Закону України
«Про прокуратуру».

Згідно з ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» (у редакції, чинній на час
призначення пенсії позивачу) прокурори
і слідчі зі стажем роботи не менше 20
років, у тому числі зі стажем роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
внесено зміни до статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», зокрема
змінено у відсотках розмір пенсії за
вислугу років, яка призначається
прокурорам і слідчим у разі реалізації
ними такого права.

Відповідно до статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» прокурори і слідчі мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку за
наявності на день звернення вислуги
років. Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати до якої
включаються всі види оплати праці, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року
положення ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» щодо призначення
прокурорам і слідчим пенсії за вислугу
років у розмірі не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи».

Разом з тим підстави та порядок
перерахунку пенсії прокурорам
регулюють частини тринадцята та
вісімнадцята статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», положення яких щодо
перерахунку пенсії у зв'язку із
прийняттям Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» не
зазнали змін, змінилася лише нумерація
частин цієї статті.

Призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи (ч.18 ст.50-1 Закону
України «Про прокуратуру»).

За таких обставин, апеляційний суд
наголошує, що при перерахунку пенсії
працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, а тому
дійшла такого правового висновку:
внесені Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» зміни
до статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» щодо розміру пенсії у
відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом та механізмом
їх проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам є
частини тринанадцята та вісімнадцята
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру».

Разом з тим, вирішуючи питання про
застосування цього Закону у часі, суд
апеляційної інстанції виходить із
того, що згідно зі статтею 22
Конституції України закріплені нею
права і свободи не є вичерпними,
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних
законодавчих актів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме - у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 10.12.2013 року № 21-420а13,
№21-348а13 та від 17.12.2013 року №21-445а13.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної
інстанції переконаний, що судом першої
інстанції надано належну оцінку
наявним у справі доказам, а їх достатня
кількість та взаємний зв'язок у
сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
адміністративного позову.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги являються
безпідставними та необґрунтованими та
не спростовують висновків суду першої
інстанції, правова оцінка доказів дана
вірно, а відтак у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
залишити без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 09.04.2014 року у справі
№466/2065/14-а - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

С. Кузьмич