Справа № 826/5901/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2014 року 10:04
№ 826/5901/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А. при секретарі судового
засідання Тимчук М.Д.,
представника відповідача: Кікалов В.С.
(довіреність від 11.11.2013 р. № 09-6400/13)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до Фонду гарантування
вкладів фізичних осібпро визнання
протиправними дій та зобов'язання
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб (надалі - Фонд), в якому просить:
1) визнати протиправними дії Фонду щодо
відмови в задоволенні заяви позивачки
про виплату відшкодування за вкладами
ВАТ «Європейський банк розвитку та
2) поновити позивачці строк на
звернення до Фонду для виплати
відшкодувань вкладникам за вкладом в
розмірі 53 975,25 грн.;
3) зобов'язати Фонд розглянути заяву
позивачки про відшкодування вкладу у
розмірі 53 975,25 грн.;
4) зобов'язати Фонд здійснити позивачці
повне відшкодування вкладу у розмірі
В обґрунтування позову позивачка
зазначає, що між нею та ВАТ
«Європейський банк розвитку та
заощаджень» було укладено договори про
Невиплачений залишок по вкладу, за
твердженням позивачки, складає 53 975 грн.
У той же час, постановою правління НБУ
від 22.02.2008 р. № 39 було прийнято рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку з 25.08.2008 р.
У зв'язку з цим та відповідно до рішення
адміністративної ради Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
21.08.2012 р. № 27, Фонд здійснював виплати
гарантованої суми відшкодування в
Згідно із цим рішенням, як зазначає
позивачка, вкладники банків, що
перебували в стадії ліквідації, мали
право звернутися до Фонду за
отриманням відшкодування коштів за
вкладами до 31.12.2012 р.
Позивачка зазначає, що не була обізнана
про публікацію вказаного рішення.
У той же час, як вбачається з матеріалів
позову, позивачка звернулася до Фонду
24.04.2013 р. Позивачка вважає, що
пропустила строк звернення до Фонду з
Позивачка зазначає, що з метою захисту
своїх прав звернулася до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до Фонду про
зобов'язання вчинити певні дії. Однак,
ухвалою суду від 21.06.2013 р., яку вона
отримала 28.04.2014 р., було відмовлено у
відкритті провадження по справі.
Відтак, позивачка зазначає, що саме з
цієї дати слід відраховувати строк
звернення до суду. Враховуючи наведене,
суд прийшов до висновку про поважність
причин пропуску строку звернення до
суду.
Відповідач проти позову заперечує,
зазначає про відсутність правових
підстав для виплати заявленої суми
При цьому, відповідачем заявлено
клопотання про залишення позову без
розгляду на підставі ст. 100 КАС України,
оскільки про наявність обставин, з
якими пов'язується звернення до суду,
позивачці стало відомо з листів Фонду
від 17.05.2013 р. та від 13.06.2013 р., а позивачка
звернулася до суду з позовом від 30.04.2014
р. У задоволенні зазначеного
клопотання було відмовлено, а причини
пропуску судом визнано поважними,
оскільки до цього позивачка 20.06.2013 р.
звернулася до Шевченківського
районного суду м. Києва з аналогічними
вимогами, однак ухвалу суду від 21.06.2013 р.
про відмову у відкритті провадження у
справі фактично отримала 28.04.2014 р., що
підтверджується розпискою суду та у
листі суду від 26.05.2014 р.
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 19.06.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.
Сторонами визнається та не
заперечується, що позивачка була
вкладником ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень» згідно
Ліквідація банку розпочата 25.02.2008 р.
відповідно до постанови Правління НБУ
від 22.02.2008 р. № 39 про відкликання
ліцензії та ініціювання процедури
На момент настання недоступності
вкладів, з якого розпочинається облік
строку позовної давності, у банку
максимальний розмір гарантованої суми
для вкладників складав 50 000 грн.,
відповідно до рішення
адміністративної ради Фонду від 14.08.2007
р. № 4.
Відповідно до наданого ліквідатором
переліку вкладників, сума за вкладом
позивачки складала 103 975,25 грн.
18.04.2008 р. позивачці виплачено 50 000 грн.
через ПАТ «Привтбанк».
У той же час, рішенням адміністративної
ради Фонду від 21.08.2012 р. № 27, було
збільшено розмір гарантованої суми до
200 000 грн. Рішення було поширено у т.ч. на
вкладників ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень». Рішенням
передбачено право вкладників
звернутися до Фонду із заявою про
отримання відшкодування виходячи із
збільшеної граничної суми
відшкодування (200 000 грн.) до 31.12.2012 р.
Проте, позивачка у встановлений строк
не звернулася до Фонду.
З листа Фонду від 13.06.2013 р. № 02-4173/13 на
ім'я адвоката позивачки (запит адвоката
від 03.06.2013 р.) вбачається, що із
відповідною заявою позивачка
звернулася 24.04.2013 р. У вказаному листі
зазначається, що 31.12.2013 р. було останнім
днем, коли вкладники банку мали право
звертатися до Фонду щодо виплати їм
відшкодувань, про що заявника
повідомлено листом від 17.05.2013 р. №
До цього, 17.05.2013 р. на заяву позивачки
від 24.04.2013 р. щодо виплати відшкодування
за вкладом, Фонд також надав відповідь
із роз'ясненням щодо правил виплати
відшкодування, виплати позивачці 50 000
грн., правил застосування рішення
адміністративної ради Фонду № 27 від
21.08.2012 р., зазначивши, що останнім днем
звернення до Фонду щодо відшкодування
Вирішуючи з урахуванням наведеного
спір по суті, суд зазначає наступне.
Нормативно-правовим актом, що станом на
момент виникнення спірних
правовідносин регулював засади
функціонування Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, порядок
відшкодування вкладів вкладникам
учасників (тимчасових учасників) Фонду,
а також відносини між Фондом, Кабінетом
Міністрів України та Національним
банком України, є Закон України «Про
Фонд гарантування вкладів фізичних
осіб» від 20.09.2001 року №2740-ІІІ (надалі -
Закон №2740).
Відповідно до ст. 30 Закону №2740 (в
редакції, що діяла станом на момент
виникнення спірних правовідносин),
вкладники набувають право на одержання
гарантованої суми відшкодування
коштів за вкладами за рахунок коштів
Фонду в грошовій одиниці України з дня
настання недоступності вкладів.
Ліквідатор учасника (тимчасового
учасника) Фонду має надати Фонду
протягом двадцяти робочих днів з дня
настання недоступності вкладів повний
перелік вкладників, які мають право на
відшкодування коштів за вкладами, із
визначенням їх розрахункової суми, яка
підлягає відшкодуванню відповідно до
цього Закону. На підставі одержаного
від ліквідатора учасника (тимчасового
учасника) Фонду переліку вкладників із
визначенням розрахункової суми, яка
підлягає відшкодуванню за рахунок
коштів Фонду. Фонд у місячний строк
перевіряє подані розрахунки з
урахуванням вимог статті 4 цього Закону
та приймає рішення про відшкодування
коштів вкладникам. Фонд протягом трьох
робочих днів з дня прийняття рішення
про відшкодування Фондом коштів за
вкладами фізичних осіб повідомляє
вкладників через офіційні засоби
масової інформації. З дня настання
недоступності вкладів припиняється
нарахування відсотків за ними (ст. 31
Закону №2740 в редакції, що діяла станом
на момент виникнення спірних
Приписами ст. 32 Закону №2740 в редакції,
що діяла станом на момент виникнення
спірних правовідносин, передбачено, що
порядок відшкодування Фондом коштів за
вкладами фізичних осіб затверджується
адміністративною радою Фонду.
Відшкодування за вкладами
здійснюється в готівковій або
безготівковій формі. Фонд за запитом
ліквідатора учасника (тимчасового
учасника) Фонду у письмовому вигляді
надає необхідну інформацію про розмір
відшкодованих коштів за вкладами за
рахунок коштів Фонду. Виплата Фондом
гарантованої суми відшкодування через
визначені банки-агенти здійснюється
протягом трьох місяців з дня настання
недоступності вкладів. У разі
ліквідації системоутворюючого банку
цей строк може бути продовжено до шести
місяців. Відшкодування за вкладами
можуть сплачуватися іншим особам
згідно з законодавством України (за
довіреністю, заповітом тощо). Строк
позовної давності по зверненнях
вкладників становить три роки.
На виконання вимог положень Закону №2740
адміністративною радою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
затверджено Положення про порядок
відшкодування Фондом гарантування
вкладів фізичних осіб коштів за
вкладами фізичних осіб від 12.02.2002 року
№2 (надалі - Положення №2), що діяло
станом на момент виникнення спірних
Так, п. 4 розділу І Положення №2 (в
редакції, що діяла станом на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що Фонд гарантує кожному
вкладнику учасника (тимчасового
учасника) Фонду відшкодування коштів
за його вкладами, включаючи відсотки, в
розмірі вкладів на день настання
недоступності вкладів, але не більше
визначеної законодавством
гарантованої суми за вкладами у
кожному із таких учасників. Зазначений
розмір відшкодування коштів за
вкладами, включаючи відсотки, за
рахунок коштів Фонду може бути
збільшено за рішенням
адміністративної ради Фонду залежно
від тенденцій розвитку ринку ресурсів,
залучених від вкладників учасниками
(тимчасовими учасниками) Фонду.
При цьому, ліквідатор учасника
(тимчасового учасника) Фонду має надати
Фонду протягом двадцяти робочих днів з
дня настання недоступності вкладів
повний перелік вкладників, які мають
право на відшкодування коштів за
вкладами (далі - Список), із визначенням
їх розрахункової суми, яка підлягає
відшкодуванню відповідно до цього
Положення, за формою, встановленою в
додатку 1. Список складається за станом
на день настання недоступності
вкладів. Протягом періоду виплат
ліквідатор може надавати до Фонду
додаткову інформацію про вкладників
стосовно зменшення (збільшення)
належних їм сум відшкодування у межах
гарантованої суми, зменшення
(збільшення) кількості вкладників, яким
необхідно здійснити виплати, зміну
особи вкладника та інформацію зі
зміненими реквізитами вкладників. У
разі збільшення гарантованої суми
відшкодування та прийняття
адміністративною радою Фонду рішення
про поширення його дії на вкладників
банків, філій іноземних банків, яким
здійснюються виплати відшкодувань,
ліквідатор має надати до Фонду
додатковий Список вкладників із
зазначенням сум до збільшеної
гарантованої суми (п. 2 розділу ІІ
Положення №2 в редакції, що діяла
станом на момент виникнення спірних
Як вже зазначалося, із змісту рішення
адміністративної ради Фонду від 21.08.2012
року №27, яке зареєстровано у
Міністерстві юстиції України від 29.08.2012
розмір відшкодування коштів за
вкладами, включаючи відсотки, за
рахунок коштів Фонду до 200 000 грн. (п. 1
Рішення №27) та встановлено поширити
дію цього рішення на банки, що
перебувають в стадії ліквідації на
день прийняття цього рішення, перелік
яких наведено у додатку до цього
рішення (п. 2 Рішення №27) (серед яких у
додатку до вказаного рішення, зокрема,
зазначено ВАТ «Європейський банк
розвитку та заощаджень»). Крім того, у п.
3 Рішення №27 передбачено, що вкладники
банків, що перебувають в стадії
ліквідації, відповідно до зазначеного
у пункті 2 переліку банків мають право
звертатися до ФГВФО за отриманням
відшкодування коштів за вкладами,
включаючи відсотки, до 31 грудня 2012 року.

З аналізу приведених вище норм
законодавча не вбачається обов'язку
Фонду повідомляти особисто кредиторів
про зазначене рішення та обумовлені
ним правила.

У той же час, рішення Фонду
опубліковано в Офіційному віснику
України від 17.09.2012 р. № 68, в газеті
«Голос України» від 08.09.2012 р. № 168 та
розміщено рішення на офіційній
сторінці Фонду у мережі Інтернет.

Під час розгляду справи не надано
доказів скасування вищезгаданого
рішення.

З огляду на те, що Рішенням №27, яке було
оприлюднено у загальнодоступних
засобах масової інформації та
зареєстровано у Міністерстві юстиції
України, встановлено порядок отримання
відшкодування коштів за вкладами у
межах 200 000,00 грн., включаючи відсотки,
саме до 31 грудня 2012 року, що є правом, а
не обов'язком Фонду, а позивач
звернувся до ФГВФО після спливу
встановленого строку, суд приходить до
висновку про правомірність відмови
позивачу у відшкодуванні решти суми за
вкладом.

Наведені позивачкою доводи та надані
нею матеріали не спростовують
наведеного та не доводять зворотного.

При цьому, судом враховується
обізнаність позивача з обставинами
ліквідації банку та, відповідно, щодо
обставин відносно її кредиторських
вимог, що вбачається з ухвали
Шевченківського районного суду м.
Києва про повернення позовної заяви
від 14.11.2008 р. по справі № 2-11706/08, з
позовної заяви від 19.06.2013 р. до
Шевченківського районного суду м.
Києва та прийнятій за результатами її
розгляду ухвали від 21.06.2013 р.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування наведених норм
законодавства визначена в судових
рішеннях Київського апеляційного
адміністративного суду (від 13.02.2014 р. по
справі № 826/15526/13-а, номер рішення в
ЄДРСР 37176036; від 22.05.2014 о. по справі №
826/17697/13-а, номер рішення в ЄДРСР 38934855) та
Вищого адміністративного суду України
(від 20.03.2014 р. № К/800/1405/14 номер рішення в
ЄДРСР 37821760).

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку судом не встановлено
порушення з боку відповідача прав
позивачки в контексті заявлених
позовних вимог. Відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, з урахуванням
всіх встановлених фактичних обставин
по справі та вимог законодавства, довів
правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення
позову не має та у задоволенні позову
слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А. Кармазін