Справа № 815/2481/14
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/2481/14

Справа № 815/2481/14

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Царькової К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом прокурора Овідіопольського району в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області до Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання неправомірної бездіяльність та зобов’язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся прокурор Овідіопольського району (далі – прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області (далі – Позивач) з адміністративним позовом до Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (далі – Миколаївська сільська рада, або Відповідач) про визнання неправомірною бездіяльності Миколаївської сільської ради щодо не оформлення документів на будівництво та експлуатацію полігону твердих побутових відходів згідно вимог чинного законодавства; не розроблення та не затвердження місцевої програми поводження з відходами; зобов’язання Миколаївської сільської ради розробити та затвердити місцеву програму поводження з відходами; зобов’язання Миколаївської сільської ради вжити заходів для оформлення документів, що посвідчують право користування або володіння земельною ділянкою під розміщення полігону твердих побутових відходів; зобов’язання Миколаївської сільської ради вжити заходів щодо виготовлення спеціального паспорту на місце видалення твердих побутових відходів.

В обґрунтування адміністративного позову прокурором наведені такі доводи.

Прокуратурою Овідіопольського району проведено перевірку у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законодавства у сфері поводження з відходами на території Миколаївської сільської ради. Вказаною перевіркою виявлені численні порушення вимог законодавства. Виникнення проблем у сфері поводження з відходами, на думку прокурора, є наслідком неналежного виконання повноважень у сфері поводження з відходами Миколаївською сільською радою Овідіопольського району Одеської області.

Так, прокурором зазначено, що Миколаївською сільською радою не розроблено та не затверджено програму поводження з відходами на її території, у зв'язку із чим відсутній належний контроль та дієві заходи відвернення негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини; земельну ділянку під розміщення полігону твердих побутових відходів не відведено, не забезпечено роздільне збирання відходів.

Не зважаючи на затверджену рішенням Овідіопольської районної ради № 492-VI від 17.12.2013 року Програму поводження з твердими побутовими відходами в Овідіопольському районі на 2014-2017 роки» та рекомендації сільським, селищним радам передбачити кошти при складанні проектів місцевих бюджетів на реалізацію Програми, Миколаївська сільська рада не передбачила відповідних коштів на реалізацію заходів та взагалі не розробила і не затвердила відповідну програму. Рішення про надавання в користування, оренду або власність земельних ділянок під розміщення, будівництво місць видалення відходів Відповідачем не приймались.

Відповідачем проігноровано рішення комісії з питань поводження з безхазяйними відходами, з відходами виробництва і споживання в Овідіопольському районі (утворена на підставі розпорядження голови Овідіопольської районної державної адміністрації №693 від 07.09.2005 року), яким вирішено активізувати роботу щодо прийняття рішень щодо виділення земельних ділянок під розміщення місць видалення відходів; провести розробку технічної документації на місця видалення відходів; організації збирання і видалення побутових та інших відходів, створення та проведення паспортизації місць видалення відходів.

Таким чином, на думку прокурора, Відповідачем допущено протиправну бездіяльність у сфері запобігання або зменшення обсягів утворення відходів, їх збирання, перевезення, зберігання, сортування, оброблення, утилізації та видалення, знешкодження та захоронення, а також відвернення негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України.

В судовому засіданні представник прокуратури підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові (а.с. 2-6).

Представник Державної екологічної інспекції в Одеській області в судовому засіданні підтримав позицію прокурора, та просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник Відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні адміністративного позову із підстав викладених в письмових запереченнях проти позову (а.с. 30-33), навівши в обґрунтування своєї позиції такі доводи.

Повноваження органів місцевого самоврядування, щодо відводу земельних ділянок для розміщення відходів і будівництва об’єктів поводження з відходами, передбачені ст.21 Закону України «Про відходи», не підтверджені та не забезпечені фінансово, Миколаївська сільська рада є дотаційною. Бюджетом Відповідача передбачені витрати лише на утримання апарату та прибирання території села. З цією метою укладено договір на вивезення твердих побутових відходів (далі – ТПВ) з ПП «Ландиш» з сільського дитячого садка; проводиться роз’яснювальна робота, внаслідок чого такі ж договори укладено між ПП «Ландиш» і 56 жителями села; організовуються толоки (суботники) із залученням жителів села по збиранню прибережних схилів, прилеглих до села лісопосадок від побутового сміття.

Законами України «Про відходи», «Про місцеве самоврядування» не передбачено обов’язку кожної сільської ради на території України прийняти рішення про надання в використання, оренду або власність земельних ділянок під розміщення місць видалення відходів. Згідно ст.19 Закону України «Про відходи» районні державні адміністрації здійснюють взаємодію з органами місцевого самоврядування, а також координацію та сприяння розвитку підприємницької діяльності у сфері поводження з відходами. На території Овідіопольської селищної ради на відстані 5 км від села Миколаївка діє сміттєзвалище КП «Благо», на яке завозяться ТПВ, в зв’язку із чим у громади села Миколаївка відсутня реальна потреба у власному сміттєзвалищі.

Згідно Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом МОЗ України №173 від 19.06.1996 року, санітарно-захисна зона навколо полігону ТПВ становить 500 м. Враховуючи факт розмежування земель комунальної та державної власності, Відповідач не має права та фактичної можливості (відсутність вільних земель) розташувати на території Миколаївської сільської ради полігон ТПВ.

Фактична відсутність полігону ТПВ виключає необхідність з боку Миколаївської сільської ради вжиття заходів для оформлення документів, які посвідчують право користування або володіння земельною ділянкою під розміщення полігону ТПВ та вжиття заходів щодо виготовлення спеціального паспорту на місце видалення твердих побутових відходів.

Рішення комісії з питань поводження з безхазяйними відходами, з відходами виробництва і споживання в Овідіопольському районі прийнято до уваги, в переважній частині виконані.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи судом встановлено наступне.

Прокуратурою Одеської області надано завдання про проведення перевірок додержання вимог Законів України «Про відходи», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про місцеві державні адміністрації», іншого законодавства, що регулює питання поводження з відходами № 07/1/4-72вих-14-64окв від 27.01.2014 року (а.с. 63-65), зі змісту якого вбачається, що в області діють регіональні програми поводження з твердими побутовими відходами на 2013-2017 роки, поводження з токсичними відходами на 2008-2015 року, реформування і розвитку житлово-комунального господарства Одеської області на 2012-2014 роки, однак природоохоронні заходи, передбачені зазначеними програмами на загальну суму близько 38 млн. грн. з місцевих бюджетів майже не фінансуються, що свідчить про неналежну реалізацію органами виконавчої влади, місцевого самоврядування та контролю державної політики у сфері поводження з відходами.

17.02.2014 року прокурором Овідіопольського району Одеської області винесено постанову про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів щодо дотримання вимог законодавства, яке регулює питання у сфері поводження з відходами в органах місцевого самоврядування та виконавчої влади Овідіопольського району (а.с. 61-62), за результатами перевірки, на думку прокурора, були встановлені певні порушення.

Так, на думку прокурора, Миколаївською сільською радою не розроблено та не затверджено програму поводження з відходами на її території, у зв'язку із чим відсутній належний контроль та дієві заходи відвернення негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини; земельну ділянку під розміщення полігону ТПВ не відведено, не забезпечено роздільне збирання відходів. Всупереч рішення Овідіопольської районної ради № 492-VI від 17.12.2013 року, яким затверджено Програму поводження з ТПВ в Овідіопольському районі на 2014-2017 роки» та рекомендації сільським, селищним радам передбачити кошти при складанні проектів місцевих бюджетів на реалізацію Програми, Миколаївська сільська рада не передбачила відповідних коштів на реалізацію заходів та взагалі не розробила і не затвердила відповідну програму. Рішення про надання в користування, оренду або власність земельних ділянок під розміщення, будівництво місць видалення відходів Відповідачем не приймались. Відповідачем проігноровано рішення комісії з питань поводження з безхазяйними відходами, з відходами виробництва і споживання в Овідіопольському районі (утворена на підставі розпорядження голови Овідіопольської районної державної адміністрації №693 від 07.09.2005 року), яким вирішено активізувати роботу щодо прийняття рішень щодо виділення земельних ділянок під розміщення місць видалення відходів; провести розробку технічної документації на місця видалення відходів; організації збирання і видалення побутових та інших відходів, створення та проведення паспортизації місць видалення відходів. На думку прокурора, Відповідачем допущено протиправну бездіяльність у сфері запобігання або зменшення обсягів утворення відходів, їх збирання, перевезення, зберігання, сортування, оброблення, утилізації та видалення, знешкодження та захоронення, а також відвернення негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України.

Згідно ст.ст. 7, 19 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» 280/97-ВР від 21.05.1997 року визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Відповідно до п.54 ч.1 ст.26 цього Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання у сфері поводження з небезпечними відходами відповідно до законодавства. У відповідності до пп.6 та пп.15 п.«а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вирішення питань збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів, знешкодження та захоронення трупів тварин; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів.

Згідно п.2 ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і подання на затвердження ради проектів місцевих програм охорони довкілля, участь у підготовці загальнодержавних і регіональних програм охорони довкілля.

Рішенням Овідіопольської районної ради № 492-VI від 17.12.2013 року (а.с. 11) з метою забезпечення повного збирання, своєчасного видалення, утилізації та знешкодження твердих побутових відходів і обмежень їх шкідливого впливу на навколишнє середовище та здоров'я людини затверджена Програма поводження з твердими побутовими відходами в Овідіопольському районі на 2014-2017 роки (далі – Програма) (а.с. 12-17).

Програма передбачає розв’язання таких основних завдань: послідового скорочення обсягів накопичення твердих побутових відходів шляхом впровадження нових сучасних високоефективних методів збирання, зберігання, вивезення, переробки та знешкодження ТПВ; впровадження нового обладнання у сфері поводження з ТПВ та відходами як вторинною сировиною; структурну та управлінську перебудову системи санітарної очистки населених пунктів району; очищення забруднених ТПВ територій, рекультивацію земельних ділянок після закриття полігонів ТПВ; впровадження системи роздільного збирання та забезпечення комплексного використання ресурс оцінних компонентів ТПВ; організацію контролю за місцями чи об’єктами розміщення ТПВ для запобігання шкідливому впливу їх на природне середовище та здоров'я людей.

Згідно змісту Програми основними (пріоритетними) напрямами дій для досягнення кінцевої програми є: будівництво полігонів ТПВ, посилення контролю у сфері поводження з ТПВ; санітарне очищення населених пунктів; роздрібний збір ТПВ; впровадження сортувальних комплексів; будівництво заводів з переробки ТПВ; проведення послідовної та узгодженої інформаційно-виховної роботи з утворювачами відходів.

Основними метами Програми є координація дій органів всіх гілок місцевої влади, суб'єктів господарювання та активізація населення для забезпечення реалізації загальнодержавної Програми поводження з ТПВ і державної політики в цій сфері, яка спрямована на розвиток технологічних, технічних, інституційних, регуляторних, фінансових, економічних, соціальних, екологічних, санітарно-гігієнічних та інших аспектів цієї сфери для підвищення ресурсозбереження, зменшення шкідливого впливу відходів на навколишнє природне середовище і здоров'я людей.

Відповідачем, відповідно до своєї компетенції, вирішені питання збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів та інші питання згідно із п.п. 6, 15 п.«а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Так, Відповідачем надано договір про вивіз ТПВ від 09.01.2014 року, укладений між ПП «Ландиш» та Миколаївською сільською радою, відповідно до якого виконавець (ПП «Ландиш»), здійснює збір та вивіз ТПВ від населення та підприємств, розташованих на території Миколаївської сільської ради.

До відання виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», належить підготовка і подання на затвердження ради проектів місцевих програм охорони довкілля, участь у підготовці загальнодержавних і регіональних програм охорони довкілля, визначення території для розміщення відходів.

Судом встановлено, та не заперечується прокурором та Позивачем, що рішенням Овідіопольської районної ради від 17.12.2013 року (а.с.11) затверджена Програма поводження з ТПВ в Овідіопольському районі на 2014-2017 роки (а.с. 12-17), метою якої є забезпечення повного збирання, своєчасного видалення, утилізації та знешкодження ТПВ і обмежень їх шкідливого впливу на навколишнє середовище та здоров'я людини на території Овідіопольського району.

Згідно п.4 Програми, її виконання потребує реалізації місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування заходів, наведених у Додатку 2 «Напрями діяльності та заходи Програми поводження з твердими побутовими відходами в Овідіопольському районі на 2014-2017 роки»(а.с.16-17).

Згідно протоколу комісії з питань поводження з безхазяйними відходами, з відходами виробництва і споживання в Овідіопольському районі від 19.09.2013 року, у відповідності до якого виконкомам сільських, селищних рад доручено активізувати роботу щодо прийняття рішення щодо виділення земельних ділянок під розміщення та видалення відходів; створення або залучення спеціалізованих підприємств незалежно від власності (якщо такі відсутні) для збирання та утилізації відходів; ліквідації несанкціонованих і неконтрольованих звалищ ТПВ на території населених пунктів; проведення просвітницької та роз’яснювальної роботи серед населення з дотримання законодавства стосовного поводження з відходами; проведення розробки технічної документації на місця видалення відходів; організації збирання і видалення побутових та інших відходів, створення і проведення паспортизації місць видалення відходів; розроблення схеми санітарного очищення населених пунктів; проведення інвентаризації існуючих сміттєзвалищ; вжиття необхідних заходів по усуненню порушень природоохоронного санітарного законодавства у сфері поводження з відходами на підпорядкованих територіях (а.с. 8).

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання неправомірної бездіяльності Миколаївської сільської ради щодо не розроблення та не затвердження місцевої програми поводження з відходами, оскільки на території Миколаївської сільської ради діє вищезазначена Програма, виконавцями якої є, зокрема, сільські, селищні ради Овідіопольського району.

Що стосується позовних вимог прокурора в частині визнання неправомірною бездіяльності Миколаївської сільської ради щодо не оформлення документів на будівництво та експлуатацію полігону ТПВ та зобов’язання Відповідача вжити заходи для оформлення документів, що посвідчують право користування або володіння земельною ділянкою під розміщення полігону ТПВ; вжиття заходів щодо виготовлення спеціального паспорта на місце видалення ТПВ, суд приходить до висновку про необхідність у відмовленні в задоволенні цих позовних вимог з огляду на наступне.

Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов'язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України визначає Закон України «Про відходи». Статтею 21 цього Закону передбачено, що органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують, зокрема, затвердження місцевих і регіональних програм поводження з відходами та контроль за їх виконанням. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №2 від 10.01.2006 року розроблено та затверджено Рекомендації щодо підготовки місцевих програм поводження з ТПВ. Основна мета Рекомендацій – це встановлення орієнтирів для місцевих органів виконавчої влади і органів місцевого самоврядування та визначення напрямків розроблення заходів у місцевих Програмах поводження з ТПВ для прискорення реформування і розвитку цієї сфери.

Відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог законодавства поводження з відходами.

Приписами ст.21 Закону України «Про відходи» передбачено, що органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують: виконання вимог законодавства про відходи; розроблення та затвердження схем санітарного очищення населених пунктів; організацію збирання і видалення побутових відходів, у тому числі відходів дрібних виробників, створення полігонів для їх захоронення, а також організацію роздільного збирання корисних компонентів цих відходів; вжиття заходів для стимулювання суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність у сфері поводження з відходами; вирішення питань щодо розміщення на своїй території об'єктів поводження з відходами; координацію діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, що знаходяться на їх території, в межах компетенції тощо. Органи місцевого самоврядування приймають рішення про відвід земельних ділянок для розміщення відходів і будівництва об'єктів поводження з відходами.

Постановою Кабінету Міністрів України №265 від 04.03.2004 року затверджено Програму поводження з ТПВ, виконання якої передбачає створення необхідних нормативно-правових механізмів для забезпечення повного збирання, транспортування, утилізації, знешкодження та захоронення ТПВ і обмеження їх шкідливого впливу на навколишнє природне середовище та здоров'я людини. Програмою передбачається, зокрема, зменшити обсяги захоронення побутових відходів шляхом впровадження нових сучасних високоефективних методів їх збирання, перевезення, зберігання, переробки, утилізації та знешкодження.

У відповідності до п.п. 1.1, 1.2 ДБН В.2.4-2-2005 «Розміщення і проектування полігонів твердих побутових відходів. Основні положення проектування» полігони ТПВ є інженерними спеціалізованими спорудами, які призначені для захоронення твердих побутових відходів. Полігони ТПВ повинні забезпечувати санітарне та епідемічне благополуччя населення, екологічну безпеку навколишнього природного середовища, запобігати розвиткові небезпечних геологічних процесів і явищ. Підпунктом 2.1 п.2 ДБН В.2.4-2-2005 передбачено, що ділянка для розміщення полігонів ТПВ повинна обиратися за територіальним принципом відповідно до схеми санітарного очищення міста чи регіону і проекту районного планування або генерального плану населеного місця.

Згідно п.п. 2.2 ДБН В.2.4-2-2005 полігони ТПВ розміщують: на землях несільськогосподарського призначення, непридатних для сільського господарства, погіршеної якості, не зайнятих зеленими насадженнями (особливо лісами 1-ї групи); на ділянках, де є можливість вжиття заходів і впровадження інженерних рішень, що виключають забруднення навколишнього природного середовища, розвиток небезпечних геологічних процесів чи інших негативних процесів і явищ; на ділянках, прилеглих до міських територій, якщо вони не включені в житлову забудову відповідно до генерального плану розвитку міста на найближчі 25 років, а також під перспективну забудову; на ділянках, що характеризуються природною захищеністю підземних вод від забруднення; за межами зон можливого впливу на водозабори, поверхневі води, заповідники, курорти тощо; з урахуванням рози вітрів відносно житлової забудови, зон відпочинку й інших місць масового перебування населення за межами санітарно-захисної зони; за межами міст; на відстані, не менш 15 км від аеропортів, 3 км від межі курортного міста, відкритих водоймищ господарського призначення, об'єктів, які використовуються з культурно-оздоровчою метою, заповідників, місць відпочинку перелітних птахів, морського узбережжя; 1 км від межі міст; 0,5 км від житлової та громадської забудови (санітарно-захисна зона); 0,2 км від сільськогосподарських угідь і від автомобільних та залізничних шляхів загальної мережі. 0,050 км від межі лісу і лісопосадок, не призначених для використання з метою рекреації. Відстані від зазначених вище об'єктів можуть коригуватися за даними моделювання чи розрахунків впливу полігона ТПВ на навколишнє середовище, з обов'язковим погодженням з місцевими органами екологічного контролю та установами державної санітарно-епідеміологічної служби.

Відповідно до п.п. 2.3 вказаного ДБН розміщення полігонів ТПВ не допускається: на площах залягання корисних копалин і територіях з гірничими виробками без погодження з органами державного гірничого нагляду; у небезпечних зонах відвалів породи різних шахт чи збагачувальних фабрик; у зонах активного карсту; у зонах розвитку тектонічних розломів, зсувів, селевих потоків, снігових лавин, підтоплення й інших небезпечних геологічних процесів, а також на територіях сезонного затоплення; у заболочених місцях; у зонах поповнення і виходу на поверхню підземних вод; у зонах формування і використання мінеральних вод; на територіях зон І, II поясу санітарної охорони водозаборів питних і мінеральних вод; у охоронних зонах водойм; у зонах санітарної охорони курортів та заповідників; на землях, зайнятих чи призначених під зайняття лісами, лісопарками, іншими зеленими насад женнями, що виконують захисні функції і є місцями масового відпочинку населення.

Згідно п.п.3.5 ДБН проектна місткість полігона ТПВ розраховується для обґрунтування розмірів ділянки скла дування ТПВ. Розмір земельної ділянки, що відводиться під складування ТПВ, визначається залежно від: строку експлуатації полігона ТПВ; чисельності населення району, що обслуговується, з урахуванням перспективи його зростання; норми накопичення ТПВ та їх щільності; обсягу всіх інших відходів, що складуються з ТПВ (вуличне та будівельне сміття, деякі промислові відходи, які дозволено складувати разом з ТПВ та інші); геометричної форми ділянки та допустимої висоти складування відходів; методу, який приймається для ущільнення відходів при складуванні; напрямку подальшого використання земельної ділянки після закриття та рекультивації полігона ТПВ.

Згідно листа Овідіопольської районної державної адміністрації № 361/01-15/01/482 від 10.02.2014 року, на території Овідіопольського району є один діючий полігон ТПВ, який розміщений на території Овідіопольської селищної ради та обслуговується КП «Благо» (а.с. 7). На території Миколаївської сільської ради відсутні полігони. Між ПП «Ландиш» та Миколаївською сільською радою укладено договір про вивезення ТПВ, згідно п.п.1 якого ПП «Ландиш», здійснює послуги по збору та вивезенню ТПВ від населення та підприємств, розташованих на території замовника (а.с. 28-30, 46-48).

Доводи представника Відповідача щодо того, що з урахуванням необхідної зони відчуження округ полігону та з урахуванням незначної кількості населення, облаштування полігону є недоцільним, а земельні ділянки, на яких може бути розміщений полігон на території Миколаївської сільської ради, відсутні, прокурором та Позивачем не досліджувались не перевірялись та не спростовані.

Суд також зазначає, що ані Позивачем, ані представником Державної екологічної інспекції в Одеській області до суду не надано доказів щодо знаходження на території Миколаївської сільської ради несанкціонованих звалищ ТПВ чи полігону ТПВ, не зареєстрованого в установленому законом порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов'язання Миколаївської сільської ради вжити заходи для оформлення документів, що посвідчують право користування або володіння земельною ділянкою під розміщення полігону ТПВ.

Форма звернення з позовом до суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії передбачає, як підставу для задоволення позовних вимог, наявність з боку Відповідача, бездіяльності або неправомірного вчинення дій. Прокурором та Позивачем не доведено, а судом не встановлені такі факти з боку Миколаївської сільської ради на момент звернення до суду.

Проведення перевірок додержання вимог Законів України «Про відходи», «Про місцеве самоврядування», «Про місцеві державні адміністрації», іншого законодавства, яке регулює поводження з відходами здійснювалося прокуратурою без залучення Державної екологічної інспекції в Одеській області. Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України № 454/2011 від 11.04.2011 року визначено, що Державна екологічна інспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, основними завданнями якої є, реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) і небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами.

Суд вважає, що проведення зазначеної перевірки, результати якої стали підставою для звернення до суду, без залучення спеціалістів Державної екологічної інспекції, позбавляє суд зробити позитивний висновок про повноту, об’єктивність та обґрунтованість вимог прокурора.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що прокурором та позивачем не доведено суду тих обставин, на які вони посилались в обґрунтування позовних вимог, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову прокурора Овідіопольського району в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області до Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання неправомірною бездіяльності Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області щодо не оформлення документів на будівництво та експлуатацію полігону твердих побутових відходів згідно вимог чинного законодавства; не розроблення та не затвердження місцевої програми поводження з відходами; зобов’язання Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області розробити та затвердити місцеву програму поводження з відходами; зобов’язання Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області вжити заходів для оформлення документів, що посвідчують право користування або володіння земельною ділянкою під розміщення полігону твердих побутових відходів; зобов’язання Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області вжити заходів щодо виготовлення спеціального паспорту на місце видалення твердих побутових відходів – відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб’єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

В задоволенні адміністративного позову прокурора Овідіопольського району в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області до Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання неправомірною бездіяльність Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області щодо неоформлення документів на будівництво та експлуатацію полігону твердих побутових відходів згідно вимог чинного законодавства, не розроблення та незатвердження місцевої програми поводження з відходами, зобов’язання Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області розробити та затвердити місцеву програму поводження з відходами, вжити заходів для оформлення документів, що посвідчують право користування або володіння земельною ділянкою під розміщення полігону твердих побутових відходів, вжити заходів щодо виготовлення спеціального паспорту на місце видалення твердих побутових відходів – відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб’єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

10 червня 2014 року.