Справа № 2а/489/227/2013
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а/489/227/2013

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченко
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва на постанову Ленінського
районного суду м. Миколєва від 07 травня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання бездіяльності незаконною та
стягнення боргу, -

В С Т А Н О
В И В:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача щодо невиплати пенсії
відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України
"Про статус i соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
стягнення суми боргу по виплаті пенсії
за лютий 2013 року в розмірі 5900,40 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначав, що рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 05 липня
2010 року зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва провести йому
перерахунок пенсії по інвалідності з 01
червня 2010 року, виходячи з розрахунку 8
мінімальних пенсій за віком,
встановленої п. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", а також
додаткової пенсії в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, однак на
виконання вказаного рішення в березні
2013 року відповідачем була нарахована
пенсія в сумі 8180 грн. 10 коп., з яких
фактично виплачено лише 2279 грн. 70 коп.,
борг становить 5900 грн. 40 коп., що стало
підставою для звернення до суду з
відповідним позовом.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 07 травня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва в
частині невиконання вимог ст. ст. 50, 54
Закону України "Про статус i соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Стягнуто з управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва на користь ОСОБА_1
заборгованість по виплаті пенсії за
лютий 2013 року в розмірі 5900 грн. 40 коп..

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, начальник
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва в
апеляційній скарзі зазначає, що при
вирішенні справи судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, та
порушено норми матеріального права,
зокрема п. 3 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік". У зв'язку з
викладеним в апеляційній скарзі
ставиться питання про скасування
постановленого по справі судового
рішення з винесенням нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
необхідність її часткового
задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою,
яка постраждала внаслідок ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва та з 01 червня 2010 року отримує
пенсію як інвалід ІІ групи.

В червні 2010 року позивач звернувся до
Ленінського районного суду м.
Миколаєва з позовом до управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва про визнання
бездіяльності відповідача
неправомірною та зобов'язання провести
перерахунок пенсії відповідно до ст.
ст. 50, 54 Закону України "Про статус i
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з 01 червня 2010 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 05 липня 2010 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва в
частині невиконання з 01 червня 2010 року
приписів ст. ст. 50, 54 Закону України "Про
статус i соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва провести позивачу
перерахунок пенсії по інвалідності з 01
червня 2010 року, виходячи з розрахунку 8
мінімальних пенсій за віком,
встановленої п. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", а також
додаткової пенсії в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком та
виплачувати з урахуванням фактично
сплачених сум пенсій.

На виконання вказаного рішення суду
відповідачем проведений перерахунок
пенсії та з серпня 2010 року остання
виплачувалась позивачу у відповідному
розмірі.

Проте, у лютому 2013 року управлінням
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва не виплачено пенсію
ОСОБА_1 у повному обсязі, внаслідок чого
утворився борг у сумі 5900 грн. 40 коп., що
підтверджується довідкою від 01 квітня
2013 року № 4624/06 (а. с. 22).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем неправомірно було не
виплачено позивачу пенсію у
встановленому законом розмірі за лютий
2013 року.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади, місцевого самоврядування, їхні
посадові та службові особи повинні
діяти в порядку та у спосіб,
передбачений Конституцією та законами
України.

За положеннями ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Отже, вихідним критерієм обрахунку
державної та додаткової пенсій
виступає мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до статті 28 Закону України від 9
липня 2003 року N 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Разом з тим, з огляду на предмет спору
та спосіб захисту своїх прав, який
обраний позивачем, колегія суддів
звертає увагу на наступне.

Гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження", та
особливості їх виконання встановлені
Законом України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень».

Відповідно до статті 2 цього Закону,
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган. Водночас, судові
рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Таким чинном, відповідно до ст. 263 КАС
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, спір
між сторонами виник з приводу
виконання рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 05 липня
2010 року.

Так, на виконання вказаного рішення в
лютому 2013 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва було нараховано позивачу
8180,10 грн., фактично виплачено - 2279,70 грн.,
а 5900,40 грн. - є боргом.

При чому, наявність вказаного вище
боргу відповідачем не оспорюється.

Таким чином, невиплата Управлінням
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва основної та
додаткової пенсії у повному обсязі,
тобто вказаного вище боргу, ОСОБА_1 - є
підставою для звернення до суду в
порядку, встановленому ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а не підставою для звернення
до суду з новим позовом, про стягнення
вже нарахованої за рішенням суду суми
перерахунку пенсії.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право її скасувати та
прийняти нову постанову суду.

Враховуючи, що судом першої інстанції
при вирішенні справи порушені норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст.
202 КАС України вважає необхідним
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні адміністративного
позову відмовити..

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва - задовольнити
частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 12 жовтня 2012 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва про визнання бездіяльності
незаконною та стягнення боргу -
відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, є остаточною і
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко