Справа № 815/3158/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3158/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м. Одеса

Суддя Одеського окружного
адміністративного суду Токмілова Л.М.,
розглянувши в письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки про визнання дій протиправними
,-

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2014 року до Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки Державної
інспекції ядерного регулювання
України, в якому просить: визнати
бездіяльність Південної держінспекції
протиправною у частині ненадання у
відповідь на запит до публічної
інформації інформацію: коли й у яких
місцевих засобах масової інформації
Південна державна інспекція з ядерної
та радіаційної безпеки оприлюднила
Порядок роботи її Громадської
приймальні з надання безоплатної
первинної правової допомоги;
зобов'язати Південну держінспекцію, у
терміни передбачені законом, надати
інформацію: коли й у яких місцевих
засобах масової інформації Південна
державна інспекція з ядерної та
радіаційної безпеки оприлюднила
Графік роботи її Громадської
приймальні з надання безоплатної
первинної правової допомоги.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що своєю бездіяльністю
Південна держінспекція порушила
гарантії забезпечення права на доступ
до публічної інформації, не виконавши
обов'язок розпорядника інформації
надавати та оприлюднювати інформацію;
принцип вільного отримання та
поширення інформації, крім обмежень,
встановлених законом; щодо
забезпечення доступу до інформації, не
було надано інформації за запитом на
інформацію. Крім того, на думку
позивача, відповідачем порушено
основні принципи інформаційних
відносин, а саме: гарантованість права
на інформацію; відкритість,
доступність інформації, свобода обміну
інформацією; достовірність і повнота
інформації, які викладені у ст. 2 Закону
України "Про інформацію" та права на
інформацію, коли кожен має право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захисту
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів, як про те йдеться у ст. 5
Закону України "Про інформацію" і які
гарантовані ст. 34 Конституції України,
що і стало підставою для звернення до
суду. Також Південною держінспекцією
були порушені вимоги ст.3 у якій
визначені основні напрямами державної
інформаційної політики, а саме принцип
забезпечення доступу до кожного до
інформації та принцип забезпечення
відкритості та прозорості діяльності
суб'єктів владних повноважень.

Пунктами 3,4,5 частини 2 статті 23 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» передбачено право на
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності розпорядників
інформації, а саме Запитувач має право
оскаржити: ненадання відповіді на
запит на інформацію; надання
достовірної або неповної інформації;
несвоєчасне надання інформації.

В судове засідання позивач не з'явився,
про розгляд справи повідомлявся у
встановленому законом порядку, що
підтверджується матеріалами справи,
надав до суду заяву про розгляд справи
без його участі.

Відповідач - Південна державна
інспекція з ядерної та радіаційної
безпеки, з позовними вимогами не
погоджується та вважає їх
необґрунтованими з підстав, викладених
у письмових запереченнях на
адміністративний позов (вхід.№14385/14 від
04.06.2014р.), наголошуючи, зокрема, що Лист
Держатомрегулювання від 04.10.2013р.
№09-17/6988-32із щодо переадресації запита
ОСОБА_1, Південною Держінспекцією
отримано 09.10.2013р за вхід.№33-12/621. З
урахуванням вимог ст.20 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
відповідь на запит Південна
держінспекція повинна була надати
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання запиту, тобто до 16.10.2013р.
Враховуючи час поштового відправлення
та час доставки поштової
кореспонденції по м. Одеса, позивач
дізнався або повинен був дізнатися про
ненадання відповіді, тобто про
порушення своїх прав, до 01.11.2013 року.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Таким чином, на думку
відповідача, ОСОБА_1 звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду з порушенням законодавчо
визначеного строку звернення до суду з
даною позовною заявою. До того ж,
Південна державна інспекція з ядерної
та радіаційної безпеки зазначає, що
інформацію на запит до публічної
інформації від 03.10.2013р. позивачу надано
Листом Державної інспекції ядерного
реагування України № 09-14/2525-07з від
16.04.2014р.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Отже, згідно вимог ч.6 ст. 128 КАС України,
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, а також
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги, докази, якими вони
підтверджуються, судом встановлено
наступне.

03.10.2013 позивач надіслав на адресу
Держатомрегулювання України "Запит до
публічної інформації", з проханням
серед іншого надати інформацію коли й у
яких місцевих засобах масової
інформації Південна державна
інспекція з ядерної та радіаційної
безпеки оприлюднила Порядок роботи її
Громадської приймальні з надання
безоплатної первинної правової
допомоги (а.с. 5).

В листі Держатомрегулювання від 04.10.2013
№ 09-15/6990-32із позивача поінформовано, що
Держатомрегування України, як
розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією
надсилає запит на публічну інформацію
до Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки, як того
вимагає ч. 3, ст. 22 Закону України "Про
доступ до публічної інформації" -
"розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача" (а/с. 6).

Проте відповіді від Південної
держінспекції позивач так і не
отримував.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходив з
наступного.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.2 ст.34 Конституції
України, кожен має право вільно
збирати, зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації, та
інформації, що становить суспільний
інтерес, визначено Законом України "Про
доступ до публічної інформації" від 13
січня 2011року №2939-VI (зі змінами та
доповненнями), відповідно до ст.1 якого
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.2 означеного Закону, його
метою є забезпечення прозорості та
відкритості суб'єктів владних
повноважень і створення механізмів
реалізації права кожного на доступ до
публічної інформації.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
доступ до публічної інформації" право
на доступ до публічної інформації
гарантується обов'язком розпорядників
інформації надавати та оприлюднювати
інформацію, крім випадків,
передбачених законом.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено,
що доступ до публічної інформації
здійснюється на принципах: прозорості
та відкритості діяльності суб'єктів
владних повноважень; вільного
отримання та поширення інформації,
крім обмежень, встановлених законом;
рівноправності, незалежно від ознак
раси, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, мовних або
інших ознак.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про
доступ до публічної інформацію" доступ
до інформації забезпечується шляхом
надання інформації за запитами на
інформацію.

Згідно зі ст.12 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації є: запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; розпорядники інформації -
суб'єкти, визначені у статті 13 цього
Закону; структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Відповідно до ч.1 ст.13 вищеозначеного
Закону розпорядниками інформації для
цілей цього Закону визнаються: суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання; юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів;
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків; суб'єкти
господарювання, які займають домінуюче
становище на ринку або наділені
спеціальними чи виключними правами,
або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.13 Закону України "Про
доступ до публічної інформацію" до
розпорядників інформації, зобов'язаних
оприлюднювати та надавати за запитами
інформацію, визначену в цій статті, у
порядку, передбаченому цим Законом,
прирівнюються суб'єкти господарювання,
які володіють: інформацією про стан
довкілля; інформацією про якість
харчових продуктів і предметів побуту;
інформацією про аварії, катастрофи,
небезпечні природні явища та інші
надзвичайні події, що сталися або
можуть статися і загрожують здоров'ю та
безпеці громадян; іншою інформацією, що
становить суспільний інтерес
(суспільно необхідною інформацією). На
розпорядників інформації, визначених у
пунктах 2, 3, 4 частини 1 та в частині 2
цієї статті, вимоги цього Закону
поширюються лише в частині
оприлюднення та надання відповідної
інформації за запитами.

Відповідно до ст.14 означеного Закону
розпорядники інформації, у тому числі,
зобов'язані надавати достовірну, точну
та повну інформацію, а також у разі
потреби перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Статтею 19 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" встановлено, що
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні. Запитувач має право
звернутися до розпорядника інформації
із запитом на інформацію незалежно від
того, стосується ця інформація його
особисто чи ні, без пояснення причини
подання запиту. Запит на інформацію
може бути індивідуальним або
колективним. Запити можуть подаватися
в усній, письмовій чи іншій формі
(поштою, факсом, телефоном, електронною
поштою) на вибір запитувача. Письмовий
запит подається в довільній формі.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
передбачено, що розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Указом Президента України від 6 квітня
2011року №403/2011 затверджено Положення
про Державну інспекцію ядерного
регулювання України, відповідно до п.1
якого Держатомрегулювання України є
центральним органом виконавчої влади,
який є головним у системі центральних
органів виконавчої влади з формування
та реалізації державної політики у
сфері безпеки використання ядерної
енергії.

Відповідно до п.8 означеного Положення
Держатомрегулювання України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через утворені в установленому порядку
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на кілька
адміністративно-територіальних
одиниць) територіальні органи.

Держатомрегулюванням України створено
вісім територіальних органів -
державних інспекцій з ядерної та
радіаційної безпеки, у тому числі й
Південну державну інспекцію з ядерної
та радіаційної безпеки, повноваження
якої поширюється на Миколаївську,
Херсонську та Одеську області.

Відповідно до п.п.60 п.4 Положення про
Державну інспекцію ядерного
регулювання України, Указом Президента
України від 6 квітня 2011року №403/2011
Держатомрегулювання України
відповідно до покладених на неї
завдань, у тому числі, організовує
розгляд звернень громадян з питань,
пов'язаних з діяльністю
Держатомрегулювання України, її
територіальних органів, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери її управління, а також стосовно
актів, які нею видаються.

Відповідно до п.п.5.4, 5.5 п.4 Положення про
державні регіональні інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України,
затвердженого Наказом Державної
інспекції ядерного регулювання
України від 11.10.2011р. №142,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 жовтня 2011р. за №1229/19967
Держінспекції з метою організації
своєї діяльності, у тому числі,
організовують розгляд звернень
громадян з питань, що належать до їх
компетенції, виявляють та усувають
причини, що призводять до подання
громадянами скарг; забезпечують доступ
до публічної інформації, що перебуває у
їх володінні.

Суд вважає, що відповідачем правомірно
було переадресовано спірний запит на
адресу Південної державної інспекції
з ядерної та радіаційної безпеки,
оскільки Південна державна інспекція з
ядерної та радіаційної безпеки
відповідно до покладених Положенням №
142 повноважень є належним
розпорядником інформації.

Однак, як вбачається із матеріалів
справи, Південною державною інспекцією
з ядерної та радіаційної безпеки
допущено бездіяльність, яка виразилась
у ненаданні позивачу відповіді на
запит до публічної інформації, який був
направлений на адресу належного
розпорядника інформації листом від
04.10.2013 р. № 09-17/6988-32із, отриманий
відповідачем 09.10.2013 р. вхід № 33-12/621.

Із досліджений письмових доказів також
вбачається, що позивач оскаржував
бездіяльність відповідача щодо
ненадання відповіді на запит.

Вказаний факт ненадання відповідачем
відповіді на запит на публічну
інформацію від 03.10.2013 р. встановлений
Державною інспекцією ядерного
регулювання України (лист № 09-14/2525-07із
від 16.04.2014 р.).

Відтак, з урахуванням наведеного, судом
встановлено, що відповідач - Південна
державна інспекція з ядерної та
радіаційної безпеки, діяла не на
підставі, та не у спосіб, що передбачені
Конституцією України, Законом України
"Про доступ до публічної інформації",
приписами Положення про Державну
інспекцію ядерного регулювання
України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011року
№403/2011, Положення про державні
регіональні інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України,
затвердженого Наказом Державної
інспекції ядерного регулювання
України від 11.10.2011р. №142,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 жовтня 2011р. за
№1229/19967, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1
є повністю обґрунтованими та
правомірними.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При зазначених обставинах, суд вважає,
що вимоги позивача правомірні,
обґрунтовані і підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки про
визнання дій протиправними -
задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки у
частині ненадання відповіді на запит
до публічної інформації, а саме: коли у
яких місцевих засобах масової
інформації Південна державна
інспекція з ядерної та радіаційної
безпеки оприлюднила Порядок роботи
Громадської приймальні з надання
безоплатної первинної правової
допомоги.

Зобов'язати Південну державну
інспекцію з ядерної та радіаційної
безпеки у терміни передбачені законом
надати інформацію: коли і у яких
місцевих засобах масової інформації
Південна державна інспекція з ядерної
та радіаційної безпеки оприлюднила
Порядок роботи Громадської приймальні
з надання безоплатної первинної
правової допомоги.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови з одночасним поданням її
копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя

Л.М.Токмілова