Справа № 2а-522/11
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа № 9104/43977/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Хобор Р.Б., Левицької Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
та Залізничного відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
постанову Залізничного районного суду
м.Львова від 27 червня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова та
Залізничного відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
зобов'язання проведення перерахунку
пенсії та одноразової допомоги на
оздоровлення,-

В С Т А Н
О В И В :

13.01.2011 року позивач звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до відповідачів в якому просив

-зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
м.Львова перерахувати та виплачувати
пенсію за період з 25.10.2010 року
відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
виходячи з прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

-зобов'язати Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради зробити перерахунок та
провести одноразову виплату
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4
мінімальних заробітних плат за період
з 25.10.2010 року.

Постановою Залізничного районного
суду м.Львова від 27 червня 2011 року позов
задовольнено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова та
Залізничний відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
оскаржили його в апеляційному порядку,
вважають, що при ухваленні даної
постанови судом неповністю з'ясовано
обставини справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
порушено норми матеріального права.

Просять скасувати оскаржувану
постанову з підстав, викладених в
апеляційних скаргах, в позові
відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що позивач є інвалідом
третьої групи і віднесений до
категорії 1 осіб, що постраждали від
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Відповідно до ст. ст. 50, 54 ЗУ "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивач має право на пенсію
по інвалідності та додаткову пенсію за
шкоду заподіяну здоров`ю.

Зобов'язуючи управління Пенсійного
фонду України у Залізничному районі
м.Львова здійснити нарахування і
виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до
ст.54 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі 6 прожиткових
мінімумів, порушив ст. 6 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» № 1788,
відповідно до якої, особам, які мають
право на різні державні пенсії,
призначається пенсія за їх вибором

Так, згідно поданої ОСОБА_1 заяви від
20.01.2010 року (а.с. 18), про перевід на пенсію
за віком, позивачка перебуває на обліку
в управлінні Пенсійного фонду України
в Залізничному районі м.Львова як
одержувач пенсії за віком відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», однак судом дана заява не
взята до уваги.

З 20.01.2010 року позивач і з заявою про
переведення на пенсію, відповідно до
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не зверталася, тому
зобов'язання судом управління
Пенсійного фонду України у
Залізничному районі м.Львова здійснити
нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1
відповідно до ст.54 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 6
прожиткових мінімумів є неправомірним.

Право позивача на одержання додаткову
пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю для
інваліда, щодо якого встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
відповідачем не оспорюється та
доказуванню не підлягає у
відповідності до ст.72 ч.3 КАС України.

Відповідно до ст.50 даного Закону
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, інвалідам ІІІ групи,
віднесеним до першої категорії,
виплачується у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком. Порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання
пов`язаного з Чорнобильською
катастрофою, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов»язковість
якого надана Верховною Радою України,
або іншому правовому акту суд
застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають не
постанова Кабінету Міністрів України
«Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету», оскільки остання
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача, а ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов»язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч. 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Зі статті 50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» випливає, що під час
визначення розміру щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу їх нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров»ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір
щомісячної компенсації сім»ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповіно до Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» №
3491-VI від 14 червня 2011 року, що набув
чинності 19 червня цього року,
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 50 Закону
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік, а
також норми Постанови КМ України №745
від 6 липня 2011 року, якою визначений
розмір виплати вказаних статей Закону,
яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Право позивача на одержання допомоги
на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48
ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
відповідачем не оспорюється та
доказуванню не підлягає у
відповідності до ст.72 ч.3 КАС України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що посилання відповідача на постанову
Кабінету Міністрів України №562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» до уваги не
приймаються, оскільки відповідно до ч.3.
ст.22 Конституції України передбачено,
що при прийнятті нових законів або
внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Постанова Кабінету Міністрів України
№ 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» суперечить Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» оскільки
цим законом встановлено розмір
щорічної допомоги як величину кратну
відносно розміру мінімальної
заробітної плати, а вказаною
постановою Кабінету Міністрів України
встановлені конкретні розміри такої
допомоги в твердій грошовій сумі,
розміри допомоги, визначені у цій
постанові є значно меншими ніж
визначені Законом, що звужує зміст та
обсяг існуючих прав, і є неприпустимими
з огляду на вимоги Конституції України,
що вказані вище.

Колегія суддів зазначає, що надання
законодавцем права Кабінету Міністрів
України затверджувати певні розміри
компенсаційних виплат не означає, що
останній, встановлюючи такі, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити розміри та
порядок зазначених виплат, не
порушуючи положень Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
п.28 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» якими
відповідно було обмежено дію ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» на 2008 рік, визнано
неконституційними та такими, що
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Що стосується дії ч.4 ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у 2010 році, жодних Законів, які б
змінювали зміст даної статті не
виносилося, а тому підстав для її не
застосування в 2010 році не було.

Відповідно до статті 48 вищевказаного
Закону України (в редакції станом на
момент виникнення спірних
правовідносин), щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам першої і другої
груп - п'ять мінімальних заробітних
плат, інвалідам третьої групи - чотири
мінімальних заробітних плати.

Таким чином, вихідним критерієм
обчислення цих виплат є мінімальна
заробітна плата. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати. Розмір мінімальної
заробітної плати на 2010 рік -
встановлювався законом України про
державний бюджет на відповідний рік.

Слушні зауваження також наводить і
Залізничний відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради з
якими погоджується суд апеляційної
інстанції та вважає, що допомога
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
виплачується одноразово щорічно а тому
таку виплату необхідно зобов'язати
провести за певний період.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачали виплату державної та
додаткової пенсії а також щорічну
допомогу на оздоровлення особам, на
яких поширюється дія Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», на час
виникнення спірних правовідносин були
чинними, а позивач належить до вказаної
групи осіб і має право на її отримання,
органи державної влади не могли
свідомо зменшувати розмір таких
виплат без законних на те підстав.

За приписами ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання про неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору по суті.
Відтак, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової, якою
позовні вимоги слід задовольнити
частково.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд апеляційної інстанції,
-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова та
Залізничного відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду
м.Львова від 27 червня 2011 року у справі №
2а-522/11 скасувати та прийняти нову
постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов»язати управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
м.Львова провести перерахунок і
виплату додаткової пенсії на користь
ОСОБА_1 починаючи з 25.10.2010 року в розмірі
визначеному ст.ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
50% мінімальної пенсії за віком з
врахуванням ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум.

Зобов'язати Залізничний відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради зробити перерахунок та
провести на користь ОСОБА_1 виплату
щорічної одноразової допомоги на
оздоровляння як особі, яка стала
інвалідом IIІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи за 2010 рік
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п"ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Р.Б.Хобор

Н.Г.Левицька