Справа № 823/1449/14
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
справа № 823/1449/14

м. Черкаси

11 год. 20 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша про
визнання дій незаконними та стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулось
управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області, в якому просить:

- визнати незаконними дії відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Золотоноша
щодо відмови у прийнятті до
відшкодування коштів на виплату
пенсії, державної адресної допомоги та
підвищення;

- стягнути з виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша
заборгованість в розмірі 344 грн. 81 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем в порушення вимог ст.ст. 21,
24, 25 Закону України від 23.09.1999р. №1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" не прийнято до заліку
для відшкодування витрати на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
допомогу на поховання за квітень 2014
року у розмірі 344 грн. 81 коп.

Позивач належним чином повідомлений
про дату, час та місце судового
розгляду справи в судове засідання не
з'явився, на адресу суду направив
клопотання, в якому просить суд
провести засідання без участі
представника управління, позовні
вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду справи в
судове засідання не з'явився, на адресу
суду направив письмові заперечення. В
запереченнях відповідач зазначає, що
відповідно до ст. 2 Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
спричиненої працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків від
09.09.1994р. відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
проводиться роботодавцем сторони,
законодавство якої розповсюджувалось
на працівника в момент отримання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Крім того, грошові розрахунки по
відшкодуванню витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання відповідно до
вищевказаного Порядку відшкодування
можуть здійснюватися лише на
централізованому рівні, між виконавчою
дирекцією Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України та виконавчою
дирекцією Пенсійного фонду України.

Відповідач просить суд здійснювати
розгляд справи без участі представника
відповідача.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з актом
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за квітень 2014 року (а.с. 11)
позивач поніс грошові витрати на
виплату пенсій (основний розмір);
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття; витрати на виплату і
доставку пенсій, допомоги на поховання
у квітня 2014 року на загальну суму 10191
грн. 15 коп.

Відповідачем прийнято до
відшкодування витрати, понесені
позивачем у квітні 2014 року на загальну
суму 9846 грн. 34 коп.

При цьому згідно із таблицею
розбіжностей до довідки про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по м. Черкаси у квітні 2014
року (а.с. 10) відповідач не прийняв до
заліку для відшкодування суми витрат
на виплату пенсій громадянам держав -
учасниць СНД та членам їх сімей, які
отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну; витрати на виплату допомоги
на поховання, оскільки смерть
потерпілого не пов'язана із страховим
випадком державного соціального
страхування; витрати на виплату пенсій,
оскільки нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом на загальну
суму 344 грн. 81 коп.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" № 1105-XIV від 23.09.1999 р.
(далі по тексту - Закон № 1105-XIV) Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
передбачений статтею 21 Закону № 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Механізм відшкодування понесених
страховиком витрат, в свою чергу,
визначений Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань № 5-4/4 від 04.03.2003р. (далі по
тексту - Порядок відшкодування).

Пунктом 4 Порядку відшкодування
передбачено, що відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалась пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Щодо відшкодування витрат на виплату
та доставку пенсій по інвалідності
громадянам, які проживають в Україні, а
каліцтво яким заподіяно на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД, суд зазначає
наступне.

Судом встановлено, що відповідачем не
прийняті до відшкодування витрати на
виплату пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва
пенсіонеру ОСОБА_1 за квітень 2014 року у
розмірі 52 грн. 86 коп.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення. Взаємні розрахунки не
проводяться, якщо інше не передбачено
двосторонніми угодами.

Частина 1 статті 6 цієї Угоди
передбачає, що призначення пенсій
громадянам держав - учасниць Угоди
проводиться за місцем проживання.

Стаття 7 цієї Угоди передбачає, що при
переселенні пенсіонера в межах держав -
учасниць Угоди виплата пенсії за
попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера,
при цьому розмір пенсії переглядається
відповідно до законодавства держави -
учасниці Угоди за новим місцем
проживання пенсіонера з дотриманням
умов, передбачених пунктом 3 статті 6
цієї Угоди.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 р., з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 ст. 24 Закону №1105-XIV
закріплено аналогічне правило: якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
ту категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
яким виник спір.

За змістом статті 2 Закону № 1105-XIV дія
цього Закону поширюється на осіб, які
працюють на умовах трудового договору
(контракту) на підприємствах, в
установах, організаціях, незалежно від
їх форм власності та господарювання
(далі - підприємства), у фізичних осіб,
на осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності. Особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до абзацу 2 п. 3 Прикінцевих
положень Закону №1105-XIV відшкодування
шкоди, медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхову виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 3 цього пункту (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) встановлено, що уся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
цьому Фонду страхові платежі
підприємства, що ліквідуються та на
яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14.10.1992 р. № 2694-XII "Про
охорону праці", які ліквідуються.

Отже, страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Аналогічна правова позиція з даного
питання викладена в постановах
Верховного Суду України у справах №
21-116а11 від 06.06.2011р., № 21-361а11 від 21.11.2011р.
та №21-333а11 від 05.12.2011р.

Положеннями ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

При цьому суд вважає помилковою
позицію відповідача про те, що
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду витрат, пов'язаних із
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, здійснюється лише на
централізованому рівні, оскільки вона
не відповідає нормам чинного
законодавства та висновкам Верховного
Суду України з цього питання (постанови
від 20.07.2007 справи №№ 21-1087во06 та 21-897во06
та інші), відповідно до яких Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Правління
Пенсійного фонду України та Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків від 04.03.2003 № 5-4/4, не
врегульовує виниклих спірних відносин
між Фондами.

У випадку відсутності згоди Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України на включення
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності, до актів звірки
розрахунків, вимоги про відшкодування
таких сум вирішуються в судовому
порядку в судах адміністративної
юрисдикції, шляхом пред'явлення позову
про стягнення цих сум.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду від 03.10.2012 № К/9991/6970/11.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що підлягає до відшкодування
відповідачем сума витрат на виплату
пенсій по інвалідності пенсіонеру
ОСОБА_1 за квітень 2014 року на загальну
суму 52 грн. 86 коп.

Стосовно позовних вимог щодо
відшкодування витрат на виплату
допомоги на поховання та витрат на її
доставку сім'ї померлого ОСОБА_2 на
загальну суму 196 грн. 46 коп., суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 53 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 №1058 у разі
смерті пенсіонера особам, які
здійснили його поховання, виплачується
допомога на поховання пенсіонера в
розмірі двомісячної пенсії, яку
отримував пенсіонер на момент смерті.

Пунктами 8, 9 статті 34 Закону № 1105-XIV
передбачено, що у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України. У разі смерті потерпілого,
який одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
яку одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 20 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватись
висновками відповідних медичних
закладів.

Таким чином, допомога на поховання
підлягає відшкодуванню при умові
документального підтвердження
причинного зв'язку смерті потерпілого
з одержаним каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я.

Відповідна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
23.05.2011 у справі № 21-48а11, яка прийнята за
результатами розгляду заяви
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування касаційним
судом пунктів 8, 9 ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" № 1105-XIV від 23.09.1999.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтво,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я від 15.11.2005 № 606 для
розгляду причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням, отруєнням
або трудовим каліцтвом до МСЕК
направляються відповідні документи
постраждалих, у яких при житті було
встановлено професійне захворювання
(отруєння), трудове каліцтво, що
спричинило стійку втрату професійної
працездатності, та померлих після
вступу в дію Закону України "Про
охорону праці". Згідно п. 2.10 вказаної
Інструкції висновок про наявність або
відсутність причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом
оформляється довідкою у трьох
примірниках, що використовується МСЕК
за формою, що затверджується МОЗ
України та видається: перший - установі,
що надавала направлення до МСЕК, другий
- відповідному відділенню виконавчої
дирекції Фонду, третій - заявнику.
Підставою є акт визначення причинного
зв'язку смерті з профзахворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом
(форма акта затверджується МОЗ
України).

Згідно з п. 2 Порядку проведення витрат
на поховання у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №826 від 11.07.2001,
витрати на поховання провадяться у
разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Частиною 1 статті 77 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не надав висновок
медико-соціальної експертної комісії
чи інший документ про наявність
причинного зв'язку смерті ОСОБА_2 з
одержаним каліцтвом, у зв'язку з чим не
довів право на відшкодування витрат на
виплату допомоги на поховання та
витрат на її доставку в сумі 196 грн. 46
коп.

Щодо відшкодування витрат на виплату
та доставку пенсій по інвалідності по
громадянину ОСОБА_3, суд зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Актом форми Н- 1 про нещасний випадок на
виробництві від 08.08.1974 підтверджується
отримання учнем Ватутінського
міського середнього профтехучилища №2,
- ОСОБА_3, - травми руки 07.08.1974.
Вищеозначений акт ніким не
оскаржувався та на даний час не
скасований.

Підставою для оплати потерпілому
витрат на медичну допомогу, проведення
медичної, професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат,
є акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання (отруєння) за
встановленими формами.

Тобто, з моменту складання акту
спеціального розслідування нещасного
випадку та визнання його таким, що
пов'язаний з виробництвом, виникає
право на отримання матеріального
забезпечення та/або соціальних послуг.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону
№ 1105-XIV нещасний випадок - це обмежена в
часі подія або раптовий вплив на
працівника небезпечного виробничого
фактора чи середовища, що сталися у
процесі виконання ним трудових
обов'язків, внаслідок яких заподіяно
шкоду здоров'ю або настала смерть.

Як вище зазначалось, за ст. 2 № Закону №
1105-XIV дія цього Закону поширюється на
осіб, які працюють на умовах трудового
договору (контракту) на підприємствах,
в установах, організаціях, незалежно
від їх форм власності та
господарювання (далі - підприємства), у
фізичних осіб, на осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно,
та громадян - суб'єктів підприємницької
діяльності.

Особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8
Закону № 1105-XIV обов'язковому
страхуванню від нещасного випадку
підлягають учні та студенти навчальних
закладів, клінічні ординатори,
аспіранти, докторанти, залучені до
будь-яких робіт під час, перед або після
занять; під час занять, коли вони
набувають професійних навичок; у
період проходження виробничої
практики (стажування), виконання робіт
на підприємствах.

Крім того, в силу ст. 38 Закону України
«Про професійно-технічну освіту» час
навчання у професійно-технічному
навчальному закладі зараховується до
трудового стажу учня, слухача, у тому
числі в безперервний і в стаж роботи за
спеціальністю, що дає право на пільги,
встановлені для відповідної категорії
працівників, якщо перерва між днем
закінчення навчання і днем зарахування
на роботу за набутою професією не
перевищує трьох місяців.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при
поданні потерпілим акту про нещасний
випадок пов'язаний з виробництвом за
формою Н-1, та низки інших документів, у
робочого органу Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України виникає обов'язок
щодо виплати страхових виплат, а також
надання медичних та соціальних послуг,
- з огляду на що вважає позовні вимоги
Управління в цій частині
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення з відповідача сум
витрат на виплату пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві за квітень 2014
року у розмірі 148 грн. 35 коп.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша на
користь управління Пенсійного фонду
України в Золотоніському районі
Черкаської області витрати на виплату
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві за
квітень 2014 року у розмірі 148 (сто сорок
вісім) грн. 35 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
В.І. Орленко