Справа № К/9991/33745/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року м. Київ
К/9991/33745/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області про
перерахунок пенсії, за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Сніжне Донецької області
на постанову Сніжнянського міського
суду Донецької області від 08 грудня 2010
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сніжне Донецької області
про визнання дій відповідача щодо
відмови в перерахунку пенсії у розмірі,
встановленому Законом України від 2
вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення
престижності шахтарської праці» (далі
Закон № 345-VІ) неправомірними,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії з урахуванням
періоду роботи з 15 лютого 2010 року по 30
квітня 2010 року, протягом якого позивач
був зайнятий на підземних роботах за
Списком №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

В обґрунтування позову вказав на
неправомірність таких дій відповідача,
в зв'язку з чим просив усунути
зазначені порушення законодавства та
задовольнити позові вимоги.

Постановою Сніжнянського міського
суду Донецької області від 08 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року, позов задоволено, визнано
неправомірними дії та зобов'язано
відповідача провести перерахунок
пенсії позивачу з травня 2010 року.

У поданій до Вищого адміністративного
суду України касаційній скарзі
відповідач, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення, скасувати і відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів дійшла висновку
про часткове задоволення скарги з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
скаржник в травні 2010 року звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії, у відповідності до вимог статті
8 Закону № 345-VІ, оскільки відпрацював на
підземних роботах більше 15 років за
Списком №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

Однак, відповідач відмовив у
задоволенні його заяви, зазначивши, що
період роботи позивача з 15 лютого 2010
року по 30 квітня 2010 року у Технічній
одиниці «Шахта «Ударник» Державного
підприємства «Сніжнеантрацит»
підлягає зарахуванню до підземного
стажу при умові сплати даним
підприємством страхових внесків до
Пенсійного фонду України.

Задовольняючи позов суди, на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що ОСОБА_4
має право на перерахунок пенсії згідно
Закону № 345-VІ, а відмова відповідача у
зарахуванні періоду роботи з підстав
наявності у страхувальника
заборгованості зі сплати страхових
внесків, прийнята з порушенням вимог
законодавства та суперечить статті 46
Конституції України.

Так, відповідно до абзацу 1 частини 1
статті 24 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі
Закон № 1058-IV), страховий стаж - період
(строк), протягом якого особа підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачені страхові внески в
сумі не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок.

Права та обов'язки страхувальників,
визначені статтею 17 Закону №1058-IV (в
редакції статті, яка діяла у спірний
період), зокрема, пунктом 6 частини 2
цієї статті встановлено обов'язок
страхувальника нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески.

Частиною 10 статті 20 Закону № 1058-IV (в
редакції статті, яка діяла у спірний
період) передбачено, що в разі, якщо
страхувальники несвоєчасно або не в
повному обсязі сплачують страхові
внески, до них застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом, а посадові особи, винні в
порушенні законодавства про сплату
страхових внесків, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

При цьому, відповідно до статті 46
Конституції України, громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конституції
України, права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Також, за приписами статті 21
Конституції України, усі люди є вільні
і рівні у своїй гідності та правах.
Права і свободи людини є
невідчужуваними та непорушними.

Таким чином, право особи на соціальний
захист є непорушним, гарантується
Конституцією України та не ставиться в
залежність від виконання
страхувальниками своїх зобов'язань,
оскільки за несвоєчасно або не в
повному обсязі сплачені страхові
внески, останні несуть самостійну,
встановлену Законом відповідальність.

Крім того, особливості пенсійного
забезпечення шахтарів встановлені
статтею 8 Закону № 345-VІ, згідно з якою,
мінімальний розмір пенсії шахтарям,
які відпрацювали на підземних роботах
не менш як 15 років для чоловіків та 7,5
років для жінок за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, встановлюється
незалежно від місця останньої роботи, у
розмірі 80 відсотків середньої
заробітної плати шахтаря, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність. Для обчислення розміру
пенсій за віком за кожний повний рік
стажу роботи на підземних роботах до
страхового стажу додатково
зараховується по одному року.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
для виникнення права на пенсію, у
розмірі, встановленому цією статтею,
особа, зокрема, має відпрацювати на
підземних роботах не менш як 15 років
для чоловіків та 7,5 років для жінок за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи, у
неврахований відповідачем період
страхового стажу позивач працював у
Технічній одиниці «Шахта «Ударник»
Державного підприємства
«Сніжнеантрацит», що не оспорюється
сторонами.

Враховуючи викладене, суди дійшли
правильних висновків щодо
неправомірності відмови відповідача у
здійсненні перерахунку пенсії та про
наявність у позивача права на її
перерахунок у розмірі, встановленому
статтею 8 Закону № 345-VІ.

Однак при визначенні періоду, за який
підлягають задоволенню позовні вимоги,
суди не врахували вимог статті 45 Закону
№ 1058-IV, якою встановлено, що
перерахунок призначеної пенсії, крім
випадків, передбачених частиною першою
статті 35, частиною другою статті 38,
частиною третьою статті 42 і частиною
п'ятою статті 48 цього Закону,
провадиться, зокрема, у разі виникнення
права на підвищення пенсії - з першого
числа місяця, в якому пенсіонер
звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними
документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного
місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа.

З матеріалів справи вбачається, що з
заявою про перерахунок пенсії позивач
звернувся 19 липня 2010 року.

Виходячи з наведеного, рішення судів
першої та апеляційної інстанцій слід
змінити, визнавши початком періоду для
перерахунку пенсії - 1 серпня 2010 року.

За приписами статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 225, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області задовольнити
частково.

Постанову Сніжнянського міського суду
Донецької області від 08 грудня 2010 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року змінити, визнавши право ОСОБА_4 на
перерахунок пенсії з 1 серпня 2010 року.

В решті касаційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало