Справа № 2а-0370/563/11
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року

Справа № 876/2907/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Клюби В.В., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання:
Саламахи О.І.

представника відповідача:
Арендарчука О.Ю.

представника відповідача:
Ніколайчука .М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Ягодинської митниці Міндоходів на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2014
року за позовом ОСОБА_2 до
Ягодинської митниці Міндоходів,
Міністерства доходів і зборів України
про стягнення середнього заробітку, -

в с т а н о в и в :

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з адміністративним позовом про
визнання протиправним та скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 22.01.2014 р. було
скасовано постанову Волинського
окружного адміністративного суду
22.03.2011 р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.11.2011 р. та задоволено частково
позов ОСОБА_2, скасовано наказ
Державної митної служби України в
частині його звільнення та поновлено
на посаді, а в частині позовних вимог
про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 14.02.2014 р.
позов було задоволено повністю.
Вирішено стягнути з Ягодинської
митниці Міндоходів на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у сумі 127 943,16 грн.

Не погоджуючись із даною постановою, її
оскаржила Ягодинська митниця
Міндоходів. Апеляційну скаргу мотивує
тим, що суд першої інстанції
неправильно застосував норми ч.2 ст.235
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП України), ст.27 Закону України «Про
оплату праці» та Порядку обчислення
середньої заробітної плати, визначаючи
розмір середньої заробітної плати за
час вимушеного прогулу, не виключив з
розрахунку виплати, які не підлягають
урахуванню відповідно до розділу ІІІ
зазначеного порядку. Тому просить
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 14.02.2014 р.
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити позивачу в задоволені позову
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників відповідача, які просили
задовольнити апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що наказом
Державної митної служби України № 136-к
від 02.02.2011 р. «По особовому складу
митних органів» було припинено
перебування ОСОБА_2 з 03.02.2011 р. на
державній службі в митних органах
України за порушення Присяги державних
службовців відповідно до п.6 ч.1 ст.30
Закону України «Про державну службу».

Наказом Ягодинської митниці № 87-к від
03.02.2011 р. з урахуванням змін, внесених
наказом № 103-к від 07.02.2011 р., ОСОБА_2 було
оголошено п.1 наказу Державної митної
служби України № 136-к від 02.02.2011 р. «По
особовому складу митних органів».

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 22.01.2014 р. було
скасовано наказ Державної митної
служби України № 136-к від 02.02.2011 р. в
частині звільнення ОСОБА_2 з митних
органів України та поновлено позивача
на посаді головного інспектора сектору
митного оформлення № 2 митного посту
«Ковель» Ягодинської митниці.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України, а
у відповідності до п.3 ч.1 ст.256 КАС
України негайно виконуються постанови
суду про поновлення на посаді у
відносинах публічної служби. Ці
положення кореспондуються з вимогами
ч.5 ст.ст. 235 КЗпП України.

Негайне виконання судового рішення
полягає в тому, що воно підлягає
виконанню не з часу набрання ним
законної сили, що передбачено для
переважної більшості судових рішень, а
негайно з часу його оголошення в
судовому засіданні, чим забезпечується
швидкий і реальний захист життєво
важливих прав та інтересів громадян і
держави.

Відповідно до вимог ч.2 ст.257 КАС України
судове рішення, яке набрало законної
сили або, яке належить виконати
негайно, є підставою для його
виконання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вказаною вище постановою Вищого
адміністративного суду України було
встановлено незаконність звільнення
позивача, а тому в силу вимог ст.235 КЗпП
України наявні підстави для стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. При цьому суд першої інстанції
при розгляді справи взяв до уваги ту
обставину, що позивач за період
звільнення і до поновлення на посаді
був працевлаштований у відділення
«Доманово» філії
«Укрінтеравтосервіс-Волинь»
Українського державного підприємства
по обслуговуванню іноземних та
вітчизняних автотранспортних засобів
«Укрінтеравтосервіс» на посаду
брокера, а також одержував в подальшому
компенсаційну виплату по догляду за
престарілою, а тому зарахував отримані
позивачем доходи до суми заробітку за
час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх вірними з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 27 Закону
України «Про оплату праці», порядок
обчислення середньої заробітної плати
працівника у випадках, передбачених
законодавством, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження
порядку обчислення середньої
заробітної плати» визначено, що
середньомісячна заробітна плата за час
вимушеного прогулу працівника
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
виплата, тобто, що передують дню
звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 8 розділу 4 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого вищевказаною
постановою, нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Згідно ч.2 п.2 цього Порядку, обчислення
середньої заробітної плати для оплати
часу щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
або для виплати компенсації за
невикористані відпустки провадиться
виходячи з виплат за останні 12
календарних місяців роботи, що
передують місяцю надання відпустки або
виплати компенсації за невикористані
відпустки. У всіх інших випадках
збереження середньої заробітної плати
і середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи із виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Якщо протягом
останніх двох календарних місяців
працівник не працював, середня
заробітна плата обчислюється, виходячи
з виплат за попередні два місяці
роботи.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України
передбачено, що при винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більш як за
один рік.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 24.05.2012 р. позивач
був прийнятий на посаду брокера
відділення «Доманово» філії
«Укрінтеравтосервіс-Волинь»
Українського державного підприємства
по обслуговуванню іноземних та
вітчизняних автотранспортних засобів
«Укрінтеравтосервіс».

Згідно довідки № 12 від 11.02.2014 р. слідує,
що за період роботи на підприємстві
(травень 2012 року - січень 2014 року)
позивачу було нараховано заробітну
плату в розмірі 25735,61 грн. З досліджених
доказів вбачається, що його заробіток
на цьому підприємстві нижчий, ніж під
час виконання обов'язків на посаді, з
якої він був незаконно звільнений.

Крім цього, з довідки Управління
соціального захисту населення
Ратнівської районної державної
адміністрації Волинської області № 126
від 07.02.2014 р. слідує, що в період з 10.02.2011
р. по 23.05.2012 р. ОСОБА_2 одержував
компенсаційну виплату по догляду за
престарілою ОСОБА_3 та одержав 211,39 грн.,
що підтверджується довідками № 127-128.

Беручи до уваги дані обставини, колегія
суддів приходить до висновку, що в
користь ОСОБА_2 підлягав стягненню
середній заробіток 127 943,16 грн. грн. (153
890,16 грн. - 25947,00 грн.), що вірно визначив
суд першої інстанції.

Колегія суддів погоджується, судом
першої інстанції, що рішення в частині
виплати заробітної плати за час
вимушеного прогулу у межах суми
стягнення за один місяць слід
допустити до негайного виконання, так
як відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.256 КАС
України, постанови суду про
присудження виплати заробітної плати,
іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць та про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби підлягають негайному
виконанню. З огляду на наведене, з
відповідача слід стягнути суму
середнього заробітку позивача за один
місяць в розмірі 4349,58 грн.

Суд не бере до уваги доводи
представників апелянта в тій частині,
що суд першої інстанції не вірно
визначив суму середнього заробітку, не
включивши виплати, які не підлягають
урахуванню відповідно до розділу ІІІ
зазначеного порядку, оскільки такі
були враховані при дослідженні довідки
№ 4/44-56 від 10.02.2014 р.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо суд першої
інстанції правильно встановив
обставини та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці
Міндоходів - залишити без задоволення,
а постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2014
року по справі № 2а/0370/563/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.В. Клюба

І.О. Яворський

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 06.06.2014 р.