Справа № 2а/0570/12342/11
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/3789/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Іваненко Я.Л.,

Ситникова
О.Ф.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі міста Маріуполя
Донецької області (далі - Управління
ПФУ) до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у місті
Маріуполі Донецької області про
стягнення заборгованості,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Маріуполі
Донецької області (далі - Відділення
Фонду) на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 2 листопада 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року Управління ПФУ
пред'явило позов, в якому, з урахуванням
уточнень, просило стягнути з
Відділення Фонду витрати, пов'язані з
виплатою пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач відмовився
прийняти до заліку витрати, пов'язані з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, заподіяного на
підприємствах, розташованих на
території країн Співдружності
Незалежних Держав (далі - СНД), за період
з квітня по червень 2011 року особам,
нещасні випадки з якими сталися на
території республіки колишнього СРСР,
а саме: громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, загальною сумою 6 219 гривень 18
копійок, яка складається з: основного
розміру пенсії - 1 350 гривень, щомісячної
державної адресної допомоги - 4 838
гривень 40 копійок, поштові витрати на
доставку пенсії - 30 гривень 78 копійок.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 2 листопада
2011 року, позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з Відділення Фонду
на користь Управління ПФУ витрати за
основним розміром пенсії ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 за період з квітня по
червень 2011 року у розмірі 1 350 гривень. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
Відділення Фонду посилається на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, у зв'язку з чим ставить питання
про скасування прийнятих ними рішень в
частині задоволених позовних вимог та
ухвалення в цій частині нової
постанови про відмову в задоволенні
позову.

Управління ПФУ заперечення на
касаційну скаргу не подало.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особам, які
стали інвалідами від нещасного випадку
на виробництві на території колишніх
республік СРСР, а також особам, які
втратили годувальника внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, у зв'язку з чим
зобов'язав Відділення Фонду
відшкодувати Управлінню ПФУ витрати на
виплату таких пенсій.

Оскільки судові рішення оскаржуються
відповідачем в частині задоволених
позовних вимог, а в іншій частині
судові рішення сторонами не
оскаржуються, то колегія суддів
перевіряє їх законність та
обґрунтованість лише у цій частині.

Спеціальним законом, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві,
є Закон України від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно статті 2 Закону № 1105-XIV,
його дія поширюється на осіб, які
працюють на умовах трудового договору
(контракту) на підприємствах, в
установах, організаціях, незалежно від
їх форм власності та господарювання
(далі - підприємства), у фізичних осіб,
на осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності. Особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, котра стала інвалідом внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої пенсії органами
Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Також, відповідно статті 1 Угоди
про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав у сфері пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року
(далі Угода), пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено,
що всі витрати, пов'язані зі
здійсненням пенсійного забезпечення
за даною Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені
Управлянням ПФУ у зв'язку із виплатою
та доставкою пенсій по інвалідності
від трудового каліцтва (у тому числі й
пенсій особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР)
підлягають відшкодуванню за рахунок
Відділення Фонду як належного
страховика від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання.

Зазначена правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 20 березня 2007 року №
21-1087во06, від 12 червня 2012 року №
21-165а12, від 23 квітня 2013 року (справа № 21-
108а13) та 21 травня 2013 року №
21-129а13, 12 листопада 2013 року (справа №
21-394а13), яка відповідно до приписів
статті 244-2 КАС України, є обов`язковою
для всіх судів України.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з рішеннями судів про
задоволення позовних вимог в частині
відшкодування суми витрат на виплату
основного розміру пенсій громадянам
держав - учасниць СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД та переїхали на постійне місце
проживання в Україну в у розмірі 1 350
гривень.

Доводи касаційної скарги правильності
висновку судів попередніх інстанцій не
спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Маріуполі
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 2 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф.Весельська

Я.Л. Іваненко

О.Ф.Ситников