Справа № 804/3014/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 рокусправа № 804/3014/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Жовтих
Водах Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року у справі № 804/3014/14 за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м.Жовтих Водах
Дніпропетровської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Жовті Води
Дніпропетровської області про
зобов'язання певні дії та стягнення
заборгованості,-

в с т а н о в и В :

Управління Пенсійного фонду України в
м.Жовтих Водах Дніпропетровської
області звернулося до суду з позовом, в
якому просило включити до актів
щомісячної звірки витрати понесені УПФ
у зв'язку із виплатою пенсій особам:
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які
призначено у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, за січень
2014 року та сплатити заборгованість у
розмірі 434,85 грн..

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
Постанова суду, в частині відмови у
задоволенні позову щодо стягнення з
відповідача понесених пенсійним
органом витрат, мотивована тим, що
по-перше, позивачем не надано доказів
наявності причинного зв'язку між
смертю годувальників та нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням. По-друге, за
позицією суду, оскільки особи, що
перебували на утриманні, на день смерті
годувальника не досягли 55 років, то
вони не мають права на призначення
пенсії по втраті годувальника.
Постанова суду, в частині відмови у
задоволенні позову щодо зобов'язання
відповідача включити до актів
щомісячної звірки понесені витрати,
мотивована тим, що позивачем не вірно
обрано спосіб захисту порушеного
права.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, управління Пенсійного фонду
України в м.Жовтих Водах
Дніпропетровської області подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просило скасувати рішення суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Перевіривши матеріали справи,
оцінивши доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що у січні 2014 року
Управлінням Пенсійного фонду в
м.Жовтих Водах Дніпропетровської
області до відповідача були надіслані
акти щомісячної звірки витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які були здійснені
пенсіонерам, згідно наданим спискам.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Жовті Води
Дніпропетровської області не були
враховані суми витрат на виплату
пенсій особам, яким призначено пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
у загальному розмірі 434, 85грн.

За наслідками перегляду судового
рішення колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що заявлені позивачем вимоги про
зобов'язання відповідача включити до
актів звірки понесені УПФУ витрати на
виплату пенсії по втраті годувальника,
не можуть бути задоволенні з огляду на
наступне.

Як вбачається з заявленого позову та
доводів апеляційної скарги управління
ПФУ, обраний спосіб захисту права у
вигляді зобов'язання включити до актів
звірки витрати, які понесені у зв'язку з
виплатою пенсій, пов'язує з порядком
відшкодування таких витрат, який
встановлено Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України від
04.03.2003р. №5-4/4, зареєстрованого в
Мін'юсті України 16.05.2003р. за №376/7697.

Натомість, вказаний Порядок не регулює
спірні правовідносини, які виникли в
межах цієї справи, оскільки
встановлене цим Порядком правило щодо
підписання актів звірки розрахунків
підлягає застосуванню лише за
відсутності спору.

У разі наявності спору та незгоди на
підписання актів звірки розрахунків з
боку Фонду, що має місце у спірному
випадку, вимоги про стягнення таких сум
мають вирішуватись шляхом пред'явлення
органами ПФУ позову про стягнення цих
сум, а не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.

Отже, висновок суду першої інстанції
щодо невірно обраного позивачем
способу захисту порушеного права є
обґрунтованим.

Погоджується колегія суддів і з
висновками суду першої інстанції про
те, що підставою для відшкодування
понесених витрат пенсійним органом по
виплаті пенсій, призначених у зв'язку з
втратою годувальнику, є наявність
причинного зв'язку між смертю
годувальника та нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням.

Так, з набранням чинності Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
від 23 вересня 1999 року № 1105-14 (далі -
Закон № 1105) обов'язок відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я або
в разі його смерті при настанні
страхового випадку, зокрема, виплати
йому або особам, які перебувають на
його утриманні пенсій по інвалідності
у зв'язку із втратою годувальника,
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом наведено у частині 1 статті 21
Закону № 1105, згідно якої у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку, зокрема:

1) своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні:

а) допомогу у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю до відновлення
працездатності або встановлення
інвалідності;

б) одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого;

в) щомісяця грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого;

г) пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

д) пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений Постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України 04.03.2003 № 5-4/4,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 16.05.2003 р. за № 376/7697.

Згідно з пунктом 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, яка отримувала
вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду
з виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

Таким чином, органи Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України повинні
відшкодувати органам ПФУ суми виплат,
які вказані в пункті 4 Порядку, в тому
числі основний розмір пенсії у зв'язку
із втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

В той же час, вказані норми права
свідчать про те, що таке відшкодування
може мати місце за умови підтвердження
причинного зв'язку між смертю
годувальника та нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням.

Оскільки, таких доказів УПФУ, відносно
призначених пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
суду надано не було, то суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову, в частині
стягнення з відповідача на користь
пенсійного органу витрат по виплаті
пенсій вказаним особам.

Разом з тим, суд першої інстанції
дійшов не вірного висновку щодо
відсутності причинного зв'язку між
смертю годувальника ОСОБА_4 та нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням.

Так, встановлені обставини справи
свідчать про те, що ОСОБА_4 перебувала
на утриманні ОСОБА_5 (а.с.15), який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що підтверджується Актом
про нещасний випадок на виробництві
(а.с.12), свідоцтвом про смерть та
довідкою (а.с.11, 14).

ОСОБА_4 призначена пенсія у зв'язку з
втратою годувальника та у січні 2014 року
розмір виплаченої пенсії становив
151,19грн. (а.с.9).

Отже, виплачені УПФУ суми пенсії ОСОБА_4
у розмірі 151,19грн. підлягають
відшкодуванню відповідачем.

При цьому, колегія суддів вважає
необґрунтованими висновки суду першої
інстанції про те, що оскільки ОСОБА_4 на
час смерті годувальника не досягла 55
років, то вона не має права на
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника.

Так, відповідно до ст.. 33 Закону України
від 23.09.1999 року № 1105-ХІV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д"пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті. Такими непрацездатними
особами є: 1) діти, які не досягли 16
років; діти з 16 до 18 років, які не
працюють, або старші за цей вік, але
через вади фізичного або розумового
розвитку самі не спроможні заробляти;
діти, які є учнями, студентами
(курсантами, слухачами, стажистами);
денної форми навчання - до закінчення
навчання, але не більш як до досягнення
ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55
років, і чоловіки, які досягли 60 років,
якщо вони не працюють; 3) інваліди -
члени сім'ї потерпілого на час
інвалідності; 4) неповнолітні діти, на
утримання яких померлий виплачував або
був зобов'язаний виплачувати аліменти;
5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право. Право на одержання
страхових виплат у разі смерті
потерпілого мають також дружина
(чоловік) або один з батьків померлого
чи інший член сім'ї, якщо він не працює
та доглядає дітей, братів, сестер або
онуків потерпілого, які не досягли
8-річного віку. Пенсія у разі смерті
годувальника призначається і
виплачується згідно із законодавством.

Отже, згідно вказаної норми права,
пенсія у зв'язку з втратою годувальнику
призначається, по-перше: особі, яка
перебувала на утриманні померлого на
день його смерті, по-друге: досягла 55
років (для жінок). При цьому, Закон не
ставить в залежність право особи на
отримання такої пенсії від досягнення
55-річного віку саме на день смерті
годувальника. Єдиною вимогою Закону, в
цій частині, є те, що особа мала
перебувати на утриманні померлого на
день його смерті.

Таким чином, ОСОБА_4, яка перебувала на
утриманні померлого на день його
смерті, по досягненняю 55-річного віку
мала права на призначення пенсії у
зв'язку з втратою годувальника.

З огляду на встановлені обставини
справи, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про те, що судом першої
інстанції ухвалено рішення з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи і є підставою для скасування
постанови суду з прийняттям нової по
суті заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Жовтих
Водах Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року у справі № 804/3014/14 -
скасувати та прийняти нову постанову
про часткове задоволення позову.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Жовті Води
Дніпропетровської області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м.Жовтих Водах Дніпропетровської
області витрати по виплаті пенсії,
призначеної ОСОБА_4 у зв'язку з втратою
годувальника, за період з 01.01.2014 року по
31.01.2014 року у сумі 151, 19 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено
28.05.2014 р.).

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк