Справа № К/9991/81245/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року м.
Київ К/9991/81245/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Лиски Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області про стягнення соціальної
допомоги, за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 9
листопада 2009 року і ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 жовтня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У грудні 2008 року позивач звернулась із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що є пенсіонером за віком, має статус
дитини війни, а відтак має право на
перерахунок пенсії відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» від 18 листопада 2004
року №2195-ІV (далі Закон №2195-ІV).

Посилаючись на те, що вимоги Закону
№2195-ІV відповідачем не виконані,
просила зобов'язати відповідача
провести перерахунок пенсії за 2006-2007
роки.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 9
листопада 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року позов задоволено частково,
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок і виплату позивачу
підвищення до пенсії в порядку статті 6
Закону №2195-ІV, у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з 4 грудня по 31 грудня 2007
року, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати
та відмовити в позові.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами касаційного оскарження є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувані судові рішення ухвалені у
відповідності з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для їх скасування відсутні.

Задовольняючи частково позов суди, на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що з дня набрання рішеннями
Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року № 6-рп/2007 чинності, до
спірних правовідносин підлягає
застосуванню стаття 6 зазначеного
Закону №2195-ІV, у редакції даного
періоду.

Суди до спірних правовідносин
правильно застосували положення
статті 6 Закону №2195-ІV, статтю 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції спірного періоду), з
урахуванням рішення Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007 та дійшли правильного висновку
про задоволення позовних вимог за
період 4 грудня 2007 року по 31 грудня 2007
року в межах строку, встановленого
статтями 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки на його застосуванні
наполягав відповідач, а причини
пропуску позивачем встановленого
строку обґрунтовано визнані
неповажними.

За таких обставин, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, судовій
практиці, доводи касаційної скарги їх
висновків не спростовують, такі
ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області відхилити, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 9 листопада
2009 року і ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

Т.О. Лиска