Справа № 2а-1799/09
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/74343/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької
області (далі - Управління) на постанову
Дзержинського міського суду Донецької
області від 4 грудня 2009 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області
від 22 вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління,

про визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих коштів на
оздоровлення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся з
адміністративним позовом про визнання
дій Управління щодо відмови у виплаті
недоотриманої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2008 рік, у розмірі 2 605,00
грн., виходячи з розміру встановленого
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення.

4 грудня 2009 року постановою
Дзержинського міського суду Донецької
області, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 22 вересня 2011 року позов задоволений
частково.

Дії Управління щодо відмови ОСОБА_2 у
виплаті недоотриманої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 рік,
виходячи з розміру встановленого ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визнані неправомірними;
зобов'язано Управління здійснити
ОСОБА_2 перерахунок щорічної допомоги
на оздоровлення.

Управління звернулося із касаційною
скаргою про скасування постанови
Дзержинського міського суду Донецької
області та ухвали Апеляційного суду
Донецької області і ухвалення нової
постанови, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій ОСОБА_2 є
інвалідом 2 групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Згідно з ч. 4 та ч. 7 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) особам, що стали
інвалідами 2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
передбачена щорічна виплата допомоги
на оздоровлення в розмірі п'ятьох
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до ст. 62 цього Закону
застосування цього Закону провадиться
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 836 від 26 липня 1996 року
було установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, розмір щорічної допомоги
на оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІ
групи - 26,70 грн. Постановою Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12
липня 2005 року був збільшений розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІ групи - 120 грн., що
також не відповідав розміру,
встановленому Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» статтю 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено в новій
редакції, відповідно до якої щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

Колегія суддів, вважає, що дії
Управління при виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення в 2008 році були
правомірними, оскільки допомога була
перерахована в січні 2008 року, а рішення
Конституційного Суду України було 22
травня 2008 року.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції має право скасувати судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове рішення,
якщо обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судами попередніх інстанцій правильно
встановлено обставини у
адміністративній справі, однак, не було
враховано вимоги чинного
законодавства України та ухвалено
рішення із порушенням норм
процесуального права, яке підлягають
скасуванню.

Керуючись ст.,ст. 220, 222, 223, 229, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької
області задовольнити.

Постанову Дзержинського міського суду
Донецької області від 4 грудня 2009 року
та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 22 вересня 2011 року
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дзержинської
міської ради Донецької області про
визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих коштів на
оздоровлення за 2008 рік відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.