Справа № 872/13315/13
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2014 рокусправа № 811/1876/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів:
Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Пасічника А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 05
серпня 2013 року по справі № 811/1876/13-а за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Кіровоградський
агроспецтех» до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кіровоградський
агроспецтех» звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 11.01.2012
року.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2013
року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 11.01.2012
року.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду, оскільки вважає, що
вона винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів приходить висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
працівниками Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції на підставі наказу від 15.12.2011
року 16.12.2011 року проведено перевірку
ТОВ "Кіровоградський Агроспецтех" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, в частині правомірності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість та правомірності
декларування валових доходів та
валових витрат з податку на прибуток по
взаємовідносинам з ПП "Каїр" за період з
01.03.2011 року по 31.03.2011 року, за
результатами якої складено акт
№164/23-6/35720699 від 21.12.2011 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем у тому числі п. 198.2, п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України, в
результаті чого підприємством
занижено податок на додану вартість за
період з 01.08.2011 року по 31.08.2011 року
всього в розмірі 248 000,00 грн. у тому числі
за березень 2011 року в сумі 248 000,00 грн.

На підставі висновків акту,
Кіровоградською об'єднаною державною
податковою інспекцією прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 11.01.2012р., яким ТОВ
"Кіровоградський Агроспецтех"
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) у сумі 248 001,00 грн., у тому числі,
за основним платежем - 248 000,00 грн., та
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
1,00 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини,колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про помилковість висновків
податкового органу та безпідставність
означеного податкового
повідомлення-рішення.

Стосовно права на віднесення сум
податку до податкового кредиту таке
право відповідно до п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України виникає,
зокрема, у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

20.03.2011 року ТОВ "Кіровоградський
Агроспецтех" (покупець) уклало з ПП
"Каїр" (продавець) договір
купівлі-продажу № 12, згідно якого
продавець продає, а покупець приймає та
оплачує товар в асортименті, кількості
в строки встановлені у цьому договорі.
Назва товару - Комбайн FENDT 8300 рік
випуску 2004. Зав.№ 59683, двигун №G4367100.
Сума, кількість, назва товару
зазначаються у рахунку-фактурі,
виписаних продавцем на адресу покупця.

В зв'язку з неможливістю ПП "Каїр"
(продавець) виконати умови
вищезазначеного договору, а саме:
надати для придбання Комбайн FENDT 8300,
була укладена додаткова угода №1.

Відповідно до додаткової угоди №1 до
договору купівлі-продажу №12 від 20.03.2011
року (щодо доповнення умов договору)
відповідно до якої доповнено п.1.1. та
п.2.4. Договору в наступній редакції: 1.1.
Постачальник зобов'язується поставити
товар: запасні частини для с/г техніки
на суму - 964 200,00 грн. в тому числі ПДВ
Покупцеві, а Покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього
згідно умов розрахунку, вказаних в цій
додатковій угоді; 2.4. Загальна сума
розрахунків по договору становить: 1 488
000,00 грн.

Дані операції з контрагентом позивачем
включено до складу дозволеного
податкового кредиту у березні 2011 року
на загальну суму ПДВ 248 000,00 грн. на
підставі податкової накладної ПП
"Каїр". Кількість товару, їх назва та
ціна визначена накладною.

Між ТОВ "Кіровоградський Агроспецтех"
(постачальник) та ФОП ОСОБА_1
(реалізатор) укладений договір про
послуги зберігання та реалізацію
товару №1 від 04.01.2011 року відповідно до
якого реалізатор, який згідно договору
оренди нерухомого майна №5 від 13.12.2010
року, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зобов'язується за винагороду
здійснювати за дорученням
постачальника такі юридичні дії:

- укладення угод на поставку продукції
від імені постачальника;

- продаж продукції від імені
постачальника;

- проведення маркетингових досліджень;

- брати на зберігання товар, який буде
знаходитись у реалізатора;

- реалізатор одержує право здійснювати
вищевказані дії на території України.

Перевезення товару відбувалось
транспортним засобом ФОП ОСОБА_1 та
оприбуткований на орендованому
майданчику для торгівлі (вагончику)
відповідно до оборотно-сальдової
відомості.

Оплата придбаного товару
підтверджується банківськими
виписками.

В подальшому придбані у ПП "Каїр"
товарно-матеріальні цінності були
продані фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 відповідно до договору про
послуги зберігання та реалізацію
товару №1 від 04.01.2011 року іншим
контрагентам, що підтверджується
податковими та видатковими накладними.

Виконання робіт по продажу та
зберіганню товару підтверджується
актами приймання-передачі виконаних
робіт та рахунками.

Оплата за виконані послуги
підтверджується випискою за особовим
рахунком.

Встановлені під час перевірки фактичні
обставини щодо взаємовідносин між
позивачем та ПП «Каїр», відображення
позивачем операцій з отримання
обумовлених договором товарів у
відповідних податкових (звітних)
періодах відповідачем не
спростовуються.

Перелічені вище документи, містять всі
обов'язкові реквізити, що передбачені
ст.9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», в розумінні вказаного Закону
є первинними, такими, що підтверджують
здійснення відповідної господарської
операції.

Податкові накладні, на підставі яких
позивачем суми податку на додану
вартість включені до складу
податкового кредиту, складені ПП
«Каїр» у відповідності до вимог ст. 201
Податкового кодексу України.

Виявлені під час перевірки фактичні
обставини щодо взаємовідносин між
позивачем та його контрагентом, які
зазначені податковим органом в акті
перевірки, відображення позивачем
операцій з отримання товару в
податковому обліку відповідачем не
спростовуються.

На момент укладення та реалізації
вказаного вище договору контрагент
позивача - ПП «Каїр» мало зареєстровані
у встановленому порядку установчі
документи та цивільну дієздатність
згідно з чинним законодавством, було
зареєстровано як платник податку на
додану вартість.

Наявними в матеріалах справи первинним
документами підтверджено реальність
здійснення господарських операцій між
позивачем та ПП «Каїр».

Посилання відповідача на той факт, що
укладений з ПП «Каїр» договір має
ознаки нікчемності, не створює
юридичних наслідків та здійснений без
мети настання реальних наслідків не
приймається колегією суддів до уваги
зважаючи на наступне.

Законодавчо встановлені вимоги,
необхідні для чинності правочину (ст.203
ЦК України), позивачем та його
контрагентами дотримані. Також
господарські зобов'язання з поставки
товару не містять ознак фіктивності
(вчинених без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися
відповідними правочинами). Крім того,
відповідно до ст.234 Цивільного кодексу
України фіктивний правочин визнається
судом недійсним.

Відповідачем вказана норма
законодавства не врахована, належні
докази на підтвердження викладених в
акті перевірки доводів щодо
відсутності фактичного здійснення
господарських операцій з поставки
товарів, виконання робіт відповідачем
не зазначені, суду не подані. Жодний
документ, який в установленому порядку
встановлював би відповідні факти та
був обов'язковим для застосування на
всій території України, в матеріалах
справи відсутній.

Дії позивача та його контрагента,
вчинені на виконання вказаного вище
договору, направленні саме на
створення наслідків, які обумовлені
правовою природою договорів такого
виду.

Також укладений позивачем з ПП «Каїр»
договір не містить умов та ознак, які б
свідчили про їх суперечність інтересам
держави та суспільства або порушували
публічний порядок.

Чинним законодавством України не
передбачено обов'язку сторони договору
перевіряти повноваження контрагента
на підписання первинних
бухгалтерських та податкових
документів, як і не передбачено
відповідальності сторони договору за
порушення її контрагентом вимог
чинного законодавства при укладанні
договору. У тому випадку, якщо не
доказано обізнаності сторони договору
про факт порушення законодавства його
контрагентом на момент укладання
договору, вважається, що така сторона
діяла правомірно.

Колегією суддів встановлено, що
укладений позивачем з ПП «Каїр»
договір відповідає вимогам чинного
законодавства України, має своїм
наслідком зміну у майновому стані
учасників правочину, є економічно
виправданим, а факт виконання
господарських зобов'язань сторін
підтверджується первинними та
податковими документами.

Належні докази, які б свідчили про
порушення з боку контрагента позивача -
ПП «Каїр», які б позбавляли позивача
права на віднесення відповідних сум до
податкового кредиту відповідачем не
подані, в матеріалах справи такі докази
відсутні.

Відповідач, зробивши в акті перевірки
висновок про нікчемність правочину, не
міг керуватися лише припущеннями щодо
фіктивності (нікчемності) укладеного
договору, його позиція про те, що цей
правочин очевидно суперечать
інтересам держави, не підкріплені
належними доказами, зокрема, рішеннями
суду.

Посилання відповідача на факти,
виявлені податковим органом та
зафіксовані у відповідних актах
перевірки стосовно ПП «Каїр», а також
ТОВ «Євросвіт» (постачальника ПП
«Каїр»), не приймається колегією суддів
до уваги, оскільки інформація, що
міститься в матеріалах перевірки
стосовно вказаних підприємств, за
встановлених вище фактичних обставин
не може бути підставою для висновку про
недійсність укладених позивачем з ПП
«Каїр» правочинів.

Виходячи з затвердженого Наказом
Державної податкової служби України №
984 від 22.12.2010 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства, акт
перевірки лише фіксує обставини,
встановлені під час проведення
перевірки, факти виявлених порушень
законодавства. При цьому контролюючий
орган не позбавлений права викладати в
акті перевірки власні суб'єктивні
висновки щодо зафіксованих обставин.

Виходячи з вищевикладеного,
вбачається, що позивачем як
отримувачем товарів виконані всі
законодавчо передбачені умови для
віднесення вартості цих товарів до
валових витрат, сум податку на додану
вартість - до складу податкового
кредиту у відповідних (податкових)
періодах.

Також колегія суддів зазначає, що
добросовісний платник податків, який в
силу покладеного на нього законом
обов'язку щодо сплати податків, зборів
вступає у зв'язку з цим у відповідні
правовідносини з державою, не може
нести відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання такого
обов'язку іншими платниками податків.
Слід врахувати і те, що якщо контрагент
не виконував свої зобов'язання перед
державою та податковим органом, то це
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення добросовісного платника
податку права на віднесення сплачених
ним у ціні виконаних робіт сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту, якщо останній виконував усі
передбачені законом умови щодо цього
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Отже у відповідача відсутні правові
підстави для зменшення податкового
кредиту з податку на додану вартість.

Виходячи з наведених вище норм, колегія
суддів вважає позовні вимоги
обґрунтованими, оскаржуване податкове
повідомлення-рішення підлягає
визнанню протиправним та скасуванню.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом першої
інстанції в з'ясовано усі обставини,
які мають значення для справи, ухвалено
законне та обґрунтоване рішення про
задоволення позову.

Доводи, викладені відповідачем в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого Адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 4 червня 2014
року.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов