Справа № 2а/2209/444/12 (1109/1464/12)
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/74507/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кіровограді про визнання
дій незаконними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Кіровського
районного суду м. Кіровограда з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати дії Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді щодо відмови у здійсненні
йому раніше призначеної пенсії за
Законом України «Про статус суддів»
неправомірними; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді провести перерахунок
раніше призначеної пенсії з 01 січня 2012
року відповідно до ст. 129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» на
підставі довідки Апеляційного суду
Кіровоградської області № 5 від 07
лютого 2012 року. Стягнути судові
витрати.

Постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 11 квітня 2012 року
адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного
Фонду України в м. Кіровограді щодо
відмови ОСОБА_4 у перерахунку його
пенсії - незаконними. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді провести належний
перерахунок пенсії ОСОБА_4 з 01.01.2012 року
на підставі ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» №2453-УІ від
07 липня 2010 року та згідно довідки
Апеляційного суду Кіровоградської
області №5 від 07 лютого 2012 року.
Стягнуто судові витрати.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13 вересня 2012 року скасовано
постанову Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 11 квітня 2012 року та
прийнято нову, якою відмовлено
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року, ОСОБА_4 звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову апеляційного
адміністративного суду та залишити в
силі постанову Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 11 квітня 2012
року, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про задоволення
касаційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини:

01.03.2004 року, позивач вийшов на пенсію з
посади судді Апеляційного суду
Кіровоградської області. При
встановленні пенсії, позивач за
власним бажанням обрав пенсію
державного службовця. З дня
призначення пенсії позивач не працює.

Стаж державної служби позивача складає
25 років 5 місяців 10 днів, а загальний
страховий стаж 43 роки, загальний
процент розрахунку його пенсії від
заробітку складає 90%.

Останній раз позивачу була
перерахована пенсія у 2006 році на
підставі Закону України «Про державну
службу» та Постанови Кабінету
Міністрів України «Про оплату праці
суддів» від 3 вересня 2005 року № 865.

07 лютого 2012 року на підставі ст. 129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.10р., Апеляційним
судом Кіровоградської області
позивачу була надана довідка № 5 від
7.02.2012р., для перерахунку пенсії з 01.01.2012
р., як державному службовцю з
останнього місця роботи.

У лютому 2012 року, позивач звернувся до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку пенсії у зв'язку з
підвищенням окладу та встановленням
заробітку судді на підставі ст. 129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів». Однак, у здійсненні
перерахунку пенсії ОСОБА_4 було
відмовлено.

Вважаючи вказану відмову
неправомірною, позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позові вимоги
Кіровський районний суд м. Кіровограда
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог, виходячи з того, що
позивач, відповідно до приписів ст.37-1
Закону України «Про державну службу»,
має право на перерахунок пенсії у
зв'язку з підвищенням розміру
заробітної плати працюючого судді.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд
дійшов протилежного висновку з
посиланням на те, що заробітна плата
державним службовцям за період з 01.02.2008
року не підвищувалась.

Проте, з даним висновком суду
апеляційної інстанції не можна
погодитися з огляду на наступне.

Особливий статус судді, гарантії його
незалежності визначено Конституцією і
законами України.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону
України «Про статус суддів» судді є
посадовими особами судової влади, які
відповідно до Конституції України
наділені повноваженнями здійснювати
правосуддя і виконувати свої обов'язки
на професійній основі в
Конституційному Суді України та судах
загальної юрисдикції.

Статтею 1 Закону України «Про державну
службу» державна служба в Україні
визначена як професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону
посада - це визначена структурою і
штатним розписом первинна структурна
одиниця державного органу та його
апарату, на яку покладено встановлене
нормативними актами коло службових
повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що суддя, на якого поширюється
дія положень статей 1, 2 Закону України
«Про державну службу», є державною
службовою особою, яка здійснює функції
представника державної судової влади
на постійній основі, наділений
повноваженнями здійснювати правосуддя
та одержує суддівську винагороду за
рахунок державних коштів.

Пенсійне забезпечення державних
службовців регулюється статтею 37
Закону України «Про державну службу»,
яка, зокрема, визначає підстави для
виходу на пенсію державних службовців
та її розмір, а також передбачає, що
пенсія державному службовцю
виплачується незалежно від його
заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію.

Конституцією України та Законом
України «Про статус суддів» визначено
граничний вік перебування судді на
посаді - 65 років.

Крім того, визначені Конституцією та
законами України гарантії
незалежності суддів є невід'ємним
елементом їх статусу, поширюються на
всіх суддів України та є необхідною
умовою здійснення правосуддя
неупередженим, безстороннім і
справедливим судом. Такими гарантіями
є надання суддям за рахунок держави
матеріального забезпечення та надання
їм у майбутньому статусу судді у
відставці. Право судді у відставці на
пенсійне або щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією належного
здійснення правосуддя і незалежності
працюючих суддів та дає підстави
висувати до них високі вимоги,
зберігати довіру до їх компетентності
і неупередженості. Про це неодноразово
наголошував у своїх рішеннях
Конституційний Суд України.

Відповідно до частини четвертої статті
43 Закону України «Про статус суддів»
судді, який пішов у відставку, за
наявності відповідного віку і стажу
роботи виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу».

Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок - 50 років),
розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі або, за
його вибором, призначається пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України «Про державну службу».

Аналіз статті 43 Закону України «Про
статус суддів» свідчить про те, що вона
регулює відносини, пов'язані з
відставкою судді, яка, у свою чергу, є
підставою для виникнення спеціальної
правоздатності у судді для набуття
особливого соціального забезпечення.

Зазначена стаття, як і в цілому Закон
України «Про статус суддів», посилює
гарантії незалежності суддів
порівняно з іншими категоріями
державних службовців, право на пенсію
яких передбачено статтею 37 Закону
України «Про державну службу». Зокрема,
вона передбачає можливість вибору
суддею одного з двох варіантів
соціального забезпечення у разі виходу
у відставку - отримання пенсії на
умовах, визначених статтею 37 Закону
України «Про державну службу», або
неоподаткованого щомісячного
довічного грошового утримання.

Статус судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя. Про це
зазначив Конституційний Суд України в
Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Виходячи з особливого статусу суддів
як носіїв державної влади з
притаманним їм спеціальним соціальним
захистом та конституційними
гарантіями їхньої незалежності суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів попередніх
інстанцій, що стаття 43 Закону України
«Про статус суддів» не суперечить
положенням статті 37 Закону України
«Про державну службу» та не обмежує
право суддів на отримання пенсії
державних службовців, а встановлює для
них додаткові гарантії. У зв'язку з цим
судді мають право на отримання пенсії
на визначених Законом України «Про
державну службу» умовах в разі
досягнення ними пенсійного віку.

У зв'язку з набранням чинності Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 вказаного Закону визначено
вид, склад, розмір суддівської
винагороди, яка складається з
грошового утримання, яке включає в себе
посадовий оклад та доплати за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Згідно Закону України «Про судоустрій
і статус суддів» з 01 січня 2012 року
працюючим суддям підвищено посадові
оклади.

Вказане дає підстави для здійснення
перерахунку пенсій суддям, що вийшли на
пенсію і які отримують пенсії як
державні службовці.

Отже, підвищення розміру заробітної
плати працюючим суддям з 01 січня 2012
року дає підстави для перерахунку
пенсій суддям, що отримують пенсії як
державні службовці, а тому позивач
набув право на перерахунок пенсії
згідно ст. 37-1 Закону України «Про
державну службу».

Конституційним Судом України
викладені правові позиції стосовно
гарантій незалежності суддів у
рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002,
від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11
жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008
року № 10-рп/2008 та від 3 червня 2013 року
№3-рп/2013.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_4.

Відповідно до частини першої статті 226
КАС України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 222, 226, 231 КАС України
,-

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову - Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13 вересня 2012 року скасувати, а
постанову Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 11 квітня 2012 року -
залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

Т.Ф. Весельська

В.В.
Малинін