Справа № 2а-1/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року м. Київ
К/9991/59907/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Логвиненка А.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Березнівського районного суду
Рівненської області від 01 лютого 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 28 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Малинської сільської ради,
третя особа - ОСОБА_3, про скасування
рішення Малинської сільської ради ,
скасування державного акта на право
власності на земельну ділянку,
стягнення моральної шкоди, визнання
права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Малинської сільської ради, третя особа
ОСОБА_3, про скасування рішення
Малинської сільської ради , скасування
державного акта на право власності на
земельну ділянку, стягнення моральної
шкоди, визнання права власності на
земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю рішення Малинської
сільської ради від 02.08.2006 №30 "Про
передачу земельних ділянок у
власність", якою громадянці ОСОБА_3
передано у власність земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд площею 0,2320 на в АДРЕСА_1, та
протиправністю видного на підставі
вказаного рішення державного акту на
право власності на землю як такого, що
прийнято (видано), за відсутності факту
погодження меж земельної ділянки з
боку позивача як суміжного
землевласника. Також, позивачем
вказано, що згідно із зазначеним
рішенням ОСОБА_3 передано у власність
частину земельної ділянки, яка є
необхідною для обслуговування
належного позивачеві житлового
будинку.

Ухвалою Березнівського районного суду
Рівненської області від 01 лютого 2012
року закрито провадження у справі в
частині позовних вимог про визнання
права приватної власності на земельну
ділянку.

Постановою Березнівського районного
суду Рівненської області від 01 лютого
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 28 серпня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувані рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та направити справу до суду першої
інстанції на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що рішенням виконкому
Малинської сільської Ради від 26.01.2006 №5
"Про надання дозволу на виготовлення
державного акта" ОСОБА_3 надано дозвіл
на виготовлення державного акта на
право приватної власності на землю по
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.

Рішенням Малинської сільської Ради від
02.08.2006 №30 "Про передачу земельних
ділянок у власність" , передано у
власність ОСОБА_3 земельну ділянку для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд площею 0,2320 га в АДРЕСА_1.

Згідно з державного акту на право
приватної власності на землю серії ЯГ
№ 071708 від 27 квітня 2007 року ,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за номером 67,
ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
площею 2320 кв.м. по АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з недоведеності з боку
позивача факту порушення її прав та
інтересів з боку відповідача у зв'язку
з прийняттям оскаржуваного рішення.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаною позицією судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Згідно з положеннями статті 126
Земельного кодексу України право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами. Форми державних актів
затверджуються Кабінетом Міністрів
України. Право оренди землі
оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону.

Судами попередніх інстанцій в
обґрунтування судових рішень вказано
на відсутність факту одержання
позивачем документа, що посвідчує
право власності на земельну ділянку, на
якій розташований житловий будинок, в
якому були б визначені межі земельної
ділянки, та який би відповідав вимогам
статті 126 Земельного кодексу України.

Колегія суддів погоджується із
висновками судів попередніх інстанцій
в частині того, що план забудови
земельної ділянки в с.Малинськ
громадянина ОСОБА_5 та свідоцтво №18 на
відведення присадибної земельної
ділянки та проведення на ній
індивідуального будівництва в межах
населеного пункту Березнівського
району , видане виконавчим комітетом
Березнівської районної ради народних
депутатів, договір дарування житлового
будинку від 04 лютого 2002 року , на які
посилається позивач, не є тими
документами, що посвідчують право
власності або право користування
земельною ділянкою.

Протокол встановлення і погодження меж
земельної ділянки, яка передавалась у
власність ОСОБА_3, від 20.03.2006 підписаний
представником Березнівського
районного відділу Рівненської
регіональної філії ДП " Центр ДЗК",
землевпорядником, землекористувачем
ОСОБА_3, суміжним землекористувачем
ОСОБА_6, сільським головою Малинської
сільської Ради.

Згідно з довідкою Малинської сільської
Ради від 12.01.2007 №86 ОСОБА_2 відмовилась
від підпису в акті обстеження меж по
видачі державного акту на право
власності на землю ОСОБА_3 Даний акт
підписано сільським головою
Малинською сільської Ради Крока А.І.

Відповідно до листа Головного
управління Держкомзему у Рівненській
області від 14.10.2011 №06-10-317-360 позивач
використовує свою присадибну земельну
ділянку в межах с. Малинськ без
правовстановлюючих документів на
землю, разом з тим її сусідка в 2007 році
виготовила державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,2320 га, для будівництва виготовила для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд серія
ЯГ № 071708 від 27.04. 2007 року,
зареєстрованого в книзі записів
державних актів № 67. При цьому,
ОСОБА_3 використовує свою присадибну
земельну ділянку в межах , що зазначені
в державному акті на право власності на
земельну ділянку.

За вказаних обставин, зважаючи на
недоведеність з боку позивача
наявності у неї речових прав на
земельну ділянку, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо
недоведеності з боку позивача
наявності факту порушення її майнових
прав з боку відповідача у зв'язку
передачею земельної ділянки третій
особі у порядку безоплатної
приватизації.

Відповідно до пункту 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, до розмежування
земель державної і комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, на яких розташовані державні, в
тому числі казенні, підприємства,
господарські товариства, у статутних
фондах яких державі належать частки
(акції, паї), здійснюють відповідні
сільські, селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Згідно з частиною другою, пунктом "в"
частини третьої статті 116 Земельного
кодексу України в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», вирішення питань в частині
регулювання земельних відносин
належить до виключної компетенції
сільської ради, що здійснюється на
пленарних засіданнях. Згідно з
положеннями статей 46, 59 цього Закону,
рішення ради приймаються гласно на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради.

Судами попередніх інстанцій із
посиланням на докази, досліджені під
час судового розгляду справи,
встановлено, що рішення від 02.08.2006№30
«Про передачу земельних ділянок у
власність» прийняте відповідачем в
межах його компетенції, наданої йому
чинним законодавством та без порушень
встановленого Законом порядку
прийняття оспорюваного рішення на
сесії Малинської сільської Ради
Березнівського району 5 скликання.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
недоведеність з боку позивачів факту
порушення їх прав та охоронюваних
законом інтересів у сфері
публічно-правових відносин, у зв'язку з
прийняттям відповідачем в межах
повноважень, наданих законом, рішення
про передачу третій особі у власність
земельної ділянки, колегія суддів,
виходячи із завдань адміністративного
судочинства, визначених статтею 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, погоджується із позицією
судів попередніх інстанцій щодо
відсутності підстав для вжиття заходів
судового захисту прав чи інтересів
позивача.

За вказаних обставин, висновок судів
першої та апеляційної інстанцій щодо
відсутності підстав для задоволення
позову є законним та обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Березнівського районного
суду Рівненської області від 01 лютого
2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 28 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: