Справа № 825/1929/14
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1929/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд колегією суддів в
складі:

головуючого судді
Соломко І.І.,

суддів
Зайця О.В., Клопота С.Л.,

за участю секретаря
Розмовенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Територіального управління
Державної судової адміністрації
України у Чернігівській області, треті
особи - Міністерство фінансів України,
Державна казначейська служба України
про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.06.2014 ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Чернігівській області, треті особи -
Міністерство фінансів України,
Державна казначейська служба України,
в якому просить суд визнати
протиправною бездіяльність
територіального управління ДСА
України у Чернігівській області щодо
ненарахування та невиплати
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань за 2013 рік,
зобов'язати здійснити нарахування
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань за 2013 рік у
розмірі середньомісячної заробітної
плати відповідно до наказу голови
Чернігівського районного суду №02-07/100
від 11.12.2013 року та стягнути на її
користь суму матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
за 2013 рік визначену в довідці, наданій
відповідачем. Позивач вважає, що має
право на таку допомогу відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
проте вона виплачена не була.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлені
належним чином, надали заяви про
розгляд справи у їх відсутності.
Представник Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Чернігівській
області надав заперечення на
адміністративний позов, в яких виклав
свою позицію проти доводів позивача та
просить суд відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі, посилаючись на
те, що відповідач діяв в межах та в
порядку, визначеному чинним
законодавством України. Причини неявки
третіх осіб суду невідомі.

Враховуючи, що треті особи є суб'єктами
владних повноважень, були належним
чином повідомлені про дату, час та
місце судового розгляду, суд вирішив
розглянути справу за їх відсутності на
підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини першої статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

З 18.01.1993, позивач перебуває на державній
службі, працюючи в Чернігівському
районному суді Чернігівської області
на посаді секретаря суду, що
підтверджується довідкою від 02.06.2014
№0702-27 (а.с.9).

За заявою позивача, головою
Чернігівського районного суду видано
наказ № 02-07/100 від 11.12.2013 про надання
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань
працівникам апарату Чернігівського
районного суду Чернігівської області
(а.с.8).

Даний наказ направлено ТУ ДСАУ у
Чернігівській області для здійснення
відповідних нарахувань та виплати, що
підтверджується витягом з Журналу
реєстрації вихідної кореспонденції №01
-23 (а.с.8).

В зв'язку з тим, що вищезгаданий наказ
залишився без виконання, 09.01.2014
державні службовці (в тому числі
позивач) звернулись до начальника ТУ
ДСАУ у Чернігівській області з
проханням надати роз'яснення щодо
нездійснення виплати матеріальної
допомоги за 2013 рік, на що 16.01.2014 отримали
відповідь, в якій вказано, що
асигнувань на виплату одноразової
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань кошторисом
не передбачено (а.с.4, 5).

Враховуючи відповідь територіального
управління працівниками суду було
направлено колективне звернення до
територіальної державної інспекції з
питань праці у Чернігівській області
щодо проведення перевірки
правомірності дій територіального
управління по невиплаті матеріальної
допомоги і 07.03.2014 була надано відповідь,
яка обґрунтована тим, що інспекція
праці не може ухвалити обов'язкове до
виконання підприємством рішення про
поновлення порушеного трудового права
конкретного громадянина і
запропоновано звернутись до суду (а.с.6).

Встановлені обставини сторонами не
заперечуються.

Відповідно до положення про
територіальне управління Державної
судової адміністрації України у
Чернігівській області, затвердженого
наказом Державної судової
адміністрації України від 05.04.2011 №82, у
своїй діяльності управління керується
Конституцією і законами України та
іншими нормативно-правовими актами та
цим положенням.

Статтею 68 Конституції України
встановлено, що кожен повинен
неухильно додержуватися Конституції
України та законів України.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723,
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» керівникам
органів, зазначених у пункті 1 цієї
постанови, надано право у межах
затвердженого фонду оплати праці
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника.

Згідно статті 143 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
№ 2453, суди загальної юрисдикції
фінансуються згідно з кошторисами і
щомісячними розписами видатків,
затвердженими відповідно до вимог
цього Закону, у межах річної суми
видатків, передбачених Державним
бюджетом України на поточний
фінансовий рік, у порядку,
встановленому Бюджетним кодексом
України.

Наказом територіального управління
Державної судової адміністрації
України у Чернігівській області від
10.01.2012 № 12, затверджено Положення про
порядок преміювання та надання
матеріальної допомоги працівникам
районних та міськрайонних судів
області.

Згідно вказаного положення,
матеріальна допомога проводиться за
рахунок коштів державного бюджету в
межах затверджених видатків на оплату
праці на відповідний бюджетний рік.
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» додатком № 8 на
оплату праці для Чернігівського
районного суду Чернігівської області з
бюджету виділено кошти в розмірі 1618,7
тис. грн., що становить 59% від потреби в
розмірі 2735,5тис. грн., що
підтверджується розрахунком фонду
оплати праці на 2013 рік.

Таким чином, розмір асигнувань
кошторису на оплату праці в 2013 році
дало можливість здійснити виплату лише
обов'язкових складових заробітної
плати. Коштів для виплати допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
не залишилось.

Також суд зазначає, що конкретний
розмір матеріальної допомоги, в даному
випадку-це допомога на вирішення
соціально-побутових питань, має бути
погоджена з керівником бухгалтерської
служби територіального управління ДСА
України в Чернігівській області.

Проте доказів такого погодження суду
надано не було.

Посилання позивача на лист від 07.10.2013 за
№01-56/478 Чернігівського районного суду
Чернігівської області, як на
обґрунтування позовних вимог судом не
приймаються, оскільки листом від 18.10.2013
за вих. №03-32/1071/13, відповідачем надано
відповідь, що кошторисні призначення
для виплати працівникам суду
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань відсутні та
в даному випадку правового значення не
має.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Відповідно до
Конституції України, яка має найвищу
юридичну силу Закони приймає Верховна
рада України яка є єдиним органом
законодавчої влади (ст. 75). Кабінет
Міністрів України - вищий орган у
системі органів виконавчої влади (ст.
113). Закони та інші нормативно-правові
акти приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

Отже, Територіальне управління ДСА в
Чернігівській області зобов'язано
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В даному випадку відповідач не
наділений правом самостійно, без
правового врегулювання та фінансової
можливості, здійснювати відповідні
виплати, а отже і не повинен був їх
здійснювати.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд також бере до уваги, що згідно з
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів сторін,
оцінивши докази суб'єкта владних
повноважень на підтвердження
правомірності своїх дій, суд доходить
висновку, що заявлений
адміністративний позов ОСОБА_1 є
безпідставним і таким, що задоволенню
не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

Керуючись саттями 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Головуючий суддя
І.І. Соломко

Судді
О.В. Заяць

С.Л. Клопот