Справа № 817/1622/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року
м. Київ К/800/45736/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 06.06.2013

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.08.2013

у справі № 817/1622/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПБФ ВІКТОРІЯ"

до Державної податкової інспекції у м.
Рівному Рівненської області Державної
податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 06.06.2013, яка
залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.08.2013,
позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби від 17.04.2013 № та
№ .

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.07.2010 позивач
зареєстрований юридичною особою, а з
05.07.2010 перебуває на обліку в ДПІ у м.
Рівному та є платником податку на
додану вартість, яким зареєстрований
відповідно до свідоцтва №100329003 від
17.03.2011.

За результатами проведеної
відповідачем документальної
позапланової перевірки позивача з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати усіх
податків та зборів за період з 01.07.2010 по
31.12.2012, складено акт №191/16-00/37198017 від
04.04.2013, в якому зафіксовано порушення
позивачем: п.44.1 ст.44, пп.138.1.1, п.138.1, п.138.2,
п.138.4 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.185.1 ст.185,
п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3 та п.198.6 ст.198,
п.200.14, п.200.15 ст.200 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податкового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на загальну суму
119 197,00 грн. та до заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 398 004,00 грн.

Такі висновки податковим органом
зроблено на підставі аналізу
господарських операцій позивача з ТОВ
"ТУТТО-ОЛ МІТ", ТОВ "Бі енд Бі Соларс", ТОВ
"РИВС", ТОВ "Ферріт-Д", ТОВ "Матадор", ТОВ
"Стар-Д", ТОВ "Галактика-М" та ТОВ
"Ангстрем Континенталь". Так, ДПІ у
м. Рівному було отримано акти перевірок
вказаних контрагентів, зі змісту яких
вбачається, що господарські операції
даних підприємств не мали реального
товарного характеру, так, як
встановлено відсутність поставок
товарів та укладання угод без мети
настання реальних наслідків між ними
та їх контрагентами, а тому, на думку
податкового органу, останні
здійснювали діяльність, спрямовану на
здійснення операцій, пов'язаних з
наданням податкової вигоди третім
особам.

На підставі акта перевірки, 17.04.2013
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток у розмірі 178795,50
грн., в тому числі 119197 грн. за основним
платежем та 59598,50 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість у розмірі 597515 грн., в
тому числі 398 004,00 грн. за основним
платежем та 199 511,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів /послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
товарів з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, а матеріалами справи
підтверджено, що бухгалтерські
документи, якими оформлені
господарські операції позивача з ТОВ
"ТУТТО-ОЛ МІТ", ТОВ "Бі енд Бі Соларс", ТОВ
"РИВС", ТОВ "Ферріт-Д", ТОВ "Матадор", ТОВ
"Старт-Д", ТОВ "Галактика-М" та ТОВ
"Ангстрем Континенталь" в силу Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» є
первинними документами, оскільки мають
всі необхідні встановлені законом
обов'язкові реквізити. Доказів того, що
видаткові, товарно-транспортні
накладні, рахунки-фактури, не мали
юридичної сили або визнані в
установленому порядку недійсними
відповідачем суду не надано. Також,
встановлено, що на момент існування
господарських правовідносин між
позивачем і зазначеними контрагентами,
останні мали цивільну правоздатність,
чинну державну реєстрацію і не були
позбавлені права укладати угоди у
відповідності до вимог діючого
законодавства та були платниками
податку на додану вартість.

Крім того, рух активів у процесі
здійснення позивачем господарських
операцій з контрагентами
підтверджується матеріалами справи, а
долучені до матеріалів справи
видаткові накладні, податкові
накладні, товарно-транспортні
накладні, довіреності, інші документи
свідчать про використання позивачем
придбаних у контрагентів матеріалів у
власній господарській діяльності, а
саме - про їх подальшу реалізацію
контрагентам-покупцям.

Разом із тим, судами вірно зазначено
про те, що результати перевірок
контрагентів позивача, контрагентів
контрагентів, наявність та/або
відсутність контрагента за
зареєстрованим місцезнаходженням,
відсутність необхідних умов для
ведення господарської діяльності,
відсутність власних основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів, наявність або відсутність
порушених кримінальних справ,
пояснення осіб, не можуть впливати на
право позивача щодо формування складу
витрат операційної діяльності та
податкового кредиту, оскільки наявними
у справі доказами підтверджено
обставини щодо фактичного виконання
спірних господарських операцій.

Таким чином, вірними є висновки судів
першої та апеляційної інстанцій про
відсутність у податкового органу
підстав для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень від
17.04.2013 № та № .

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів, не
встановлено.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Рівному Рівненської
області Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 06.06.2013 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.08.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль