Справа № 2а-3272/12/0970
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
Справа №
1638/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

представника позивача
Григоріва В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2012 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Електросвіт», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енерготек СВ»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтервекс-Груп»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптдевайс» про
визнання недійсними угод та стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція в м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
до суду з адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Електросвіт»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енерготек СВ»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтервекс-Груп»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптдевайс» про
визнання недійсними угод та стягнення
коштів в сумі 1593295,00 грн.

Львівський окружний адміністративний
суд постановою від 12.12.2012 року у
задоволенні позову відмовив.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила ДПІ в м. Івано-Франківську,
подавши на неї апеляційну скаргу.

Позивач зазначає, що не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що постанова підлягає
скасуванню.

Звертає увагу на невірне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Зокрема, зазначає, що ТОВ «Електросвіт»
здійснювало господарські операції із
ТОВ «Енерготек СВ», ТОВ
«Інтервекс-Груп», ТОВ «Оптдевайс», які
полягали у придбанні сировини,
матеріалів та комплектуючих засобів,
запчастин та механізмів, обладнання та
комп'ютерної техніки. Відповідно
Товариством отримувався дохід, а в
подальшому формувався податковий
кредит. Дані операції не спричинили
реальне настання правових наслідків
обумовлених у них. Такі висновки
мотивовані тим, проведеною
Слов'янською оДПІ Донецької області
документальною невиїзною перевіркою
ТОВ «Енерготек СВ» встановлено, що
придбання та продаж ТМЦ Товариством не
були спрямовані на реальне настання
правових наслідків, а також мало місце
відсутність об'єктів оподаткування при
придбанні та продажу товару (послуг).
Також на адресу Державної податкової
інспекції в м. Івано-Франківську із
Ленінської МДПІ у м. Луганську надійшла
довідка невиїзної документальної
перевірки ТОВ «Інтервекс Груп», якою
встановлено відсутність Товариства за
юридичною адресою, відсутність
необхідних умов для ведення
господарської діяльності, основних
фондів, технічного персоналу,
виробничих активів, що дає підстави для
висновку про фіктивність укладених
угод вказаного Товариства із
контрагентами в період квітень-травень
2010 року. Також, із акту документальної
невиїзної перевірки, проведеної
Васильківською оДПІ Київської області
відносно ТОВ «Оптдевайс», вбачається,
що вказане Товариство відсутнє за
юридичною адресою. Більше того, в ході
перевірки податковим органом було
опрацьовано протокол допиту свідка
ОСОБА_2 (засновника ТОВ «Оптдевайс»), в
якому зазначено, що господарської
діяльності не здійснював, а у вересні
2010 року ним перереєстровано Товариство
на громадянина ОСОБА_3 В свою чергу
останній зазначив, що господарська
діяльність, як керівника ТОВ
«Оптдевайс» ним не здійснювалася, такі
Товариства, як ТОВ «Електросвіт», ТОВ
«Енерготек СВ» та ТОВ «Інтервекс-Груп»
йому не відомі, будь-яких товарів
(робіт, послуг) ним реалізовано не було.
Вказані факти, на думку податкового
органу, свідчать про фіктивність
господарської діяльності між ТОВ
«Електросвіт» та ТОВ «Енерготек СВ»,
ТОВ «Інтервекс-Груп», ТОВ «Оптдевайс»,
як наслідок безпідставне формування
податкового кредиту.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який наполягав
на задоволенні апеляційної скарги,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Електросвіт» 04.01.2002
року виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
зареєстроване юридичною особою та
включено до ЄДРПОУ, товариство
перебуває на обліку у Державній
податковій інспекції в м.
Івано-Франківську з16.01.2002 року, а також
є платником податку на додану вартість
з 22.01.2002 року.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Оптдевайс» 26.02.2010
року Васильківською районною
державною адміністрацією Київської
області зареєстроване юридичною
особою.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енерготек СВ» 10.10.2008
року виконавчим комітетом Слов'янської
міської ради Донецької області
зареєстроване юридичною особою.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтервекс-Груп»
01.12.2008 року виконавчим комітетом
Луганської міської ради зареєстроване
юридичною особою.

Приводом для звернення Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську з даним
адміністративним позовом став акт
проведеної документальної планової
перевірки ТОВ «Електросвіт» з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів, дотримання вимог валютного та
іншого законодавства за період з 01.10.2008
року по 30.09.2010 року, за результатами
якої позивачем 18.02.2011 року складено акт
за №858/23-2/31789596.

В ході перевірки позивачем встановлено
порушення ТОВ «Електросвіт» ч. 1 ст. 203,
215, п. 1 ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу
України, ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п. 2.4, 2.15, 2.16
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, що, на думку
податкового органу, полягало в
здійсненні операцій на підставі
нікчемних правочинів, прийнятті до
виконання документів та складання
документів на операції, що порушують
публічний порядок і відповідно
суперечать законодавчим та
нормативним актам. Крім того, мало
місце порушення Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого платником занижено
податок на прибуток на суму 355686 грн.,
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого платником
занижено податок на додану вартість на
суму 265549 грн.

Висновки податкового органу за
результатами проведеної перевірки
мотивовано тим, що за період, який
перевірявся, ТОВ «Електросвіт»
здійснювало операції по придбанню
сировини, матеріалів та комплектуючих
засобів, запчастин та механізмів,
обладнання та комп'ютерної техніки у
ТОВ «Енерготек СВ», ТОВ
«Інтервекс-Груп», ТОВ «Оптдевайс»
товарно-матеріальних цінностей, які, на
думку податкового органу, мають
протиправний характер, суперечать
інтересам держави, здійснені без мети
настання реальних наслідків, отже є
нікчемними в силу закону. На
підтвердження зазначеної позиції
Державна податкова інспекція в м.
Івано-Франківську вказує про
відсутність фактичних поставок
товарів, здійснення контрагентами ТОВ
«Електросвіт» діяльності без мети
настання реальних наслідків, укладення
фіктивних угод.

Висновки позивача про нікчемність
угод, укладених між ТОВ «Електросвіт»
та ТОВ «Енерготек СВ», ТОВ
«Інтервекс-Груп», ТОВ «Оптдевайс» є
безпідставними.

30.10.2009 року між ТОВ «Інтервекс-Груп»
(Продавець) та ТОВ «Електросвіт»
(Покупець) укладено договір, згідно
предмету якого Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти та оплатити товар
(кабельно-провідникову та
електротехнічну продукцію) в кількості
і за ціною відповідно видаткових
накладних.

Про реальність вказаної поставки
свідчать наявні в матеріалах справи
копії податкової накладної та
видаткової накладної.

26.08.2010 року між ТОВ «Оптдевайс»
(Продавець) та ТОВ «Електросвіт»
(Покупець) укладено договір, згідно
предмету якого Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти та оплатити товар
(кабельно-провідникову та
електротехнічну продукцію) в кількості
і за ціною відповідно видаткових
накладних.

Факт здійснення операції за вказаний
період також підтверджується
сформованими видатковими, податковими
накладними, а також прибутковими
накладними, копії яких наявні в
матеріалах справи.

ТОВ «Електросвіт» протягом періоду
поставки здійснювався розрахунок за
поставлений ТОВ «Оптдевайс» товар в
безготівковій формі, що
підтверджується копіями платіжних
доручень.

Крім того, мало місце також укладення
12.01.2010 року договору за № 12-01 між ТОВ
«Електросвіт» (Покупець) та ТОВ
«Енерготек СВ», за предметом якого
Продавець зобов'язується передати
Покупцю у власність товар (виробничого
призначення), Покупець зобов'язується
прийняти його на умовах даного
договору.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджується копією
накладної та копією податкової
накладної.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ «Електросвіт» займалося
наступними видами діяльності: оптова
торгівля електропобутовими приладами,
роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах без
переваги продовольчого асортименту,
електромонтажні роботи, виробництво
електророзподільної та контрольної
апаратури, діяльність у сфері
інжинірингу, відповідно до Статуту
Товариства.

Доводи Державної податкової інспекції
в м. Івано-Франківську відносно
безтоварності господарських операцій,
вчиненої між ТОВ «Електросвіт» та його
контрагентами спростовуються фактом
подальшого використання Товариством
придбаного товару у власній
господарській діяльності, а саме
наявністю видаткових накладних,
відповідно до яких постачальником
виступало саме ТОВ «Електросвіт», а
одержувачами юридичні та фізичні
особи.

Частина 1 статті 203 Цивільного кодексу
України передбачає, що зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 2 статті 215,
частини 1 статті 216 Цивільного кодексу
України недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 Цивільного
кодексу України, зокрема це: правочини,
спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Стаття 207 Господарського кодексу
України передбачає, що господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути, на вимогу
однієї із сторін або відповідного
органу державної влади, визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Необхідними умовами для визнання
зобов'язання недійсним відповідно до
частини 1 статті 207 Господарського
кодексу України є, зокрема, його
вчинення з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства та наявність умислу хоча б
у однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків.

Наявність умислу у сторін (сторони)
угоди означає, що вони (вона), виходячи з
обставин справи, усвідомлювали або
повинні були усвідомлювати
протиправність вчинення зобов'язання і
суперечність його мети інтересам
держави та суспільства і прагнули або
свідомо допускали настання
протиправних наслідків.

Отже, при кваліфікації правочину за
статтею 228 Цивільного кодексу України
має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін.

Необхідними умовами для визнання угоди
недійсною є її укладення з метою
завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства та наявність умислу хоча
б у однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків. Однак для
прийняття рішення про визнання угоди
недійсною необхідно встановлювати, у
чому конкретно полягала завідомо
суперечна інтересам держави і
суспільства мета укладення угоди, якою
із сторін і в якій мірі виконано угоду,
а також вину сторін у формі умислу.

Таким чином, для визнання зобов'язання
таким, що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, закон вимагає наявність
наступних умов: вина фізичних осіб, які
підписували договір, що проявляється у
формі умислу, який спрямований на
приховування доходів від
оподаткування; такий умисел повинен
виникнути до моменту укладення
договору; мета укладення такого
договору - приховування доходів від
оподаткування.

Відсутність хоча б однієї з них не дає
підстав стверджувати, що зобов'язання
вчинялося з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави.

Позивачем не доведено наявності
зазначених умов, не надано доказів, які
б свідчили про відсутність
волевиявлення за істотними умовами
договору однією із сторін та спільних
дій відповідачів спрямованих на
порушення існуючого в державі
суспільного ладу або моральних засад,
не доведено, що на момент здійснення
господарських зобов'язань відповідачі
діяли з метою завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства.

Господарські операції ТОВ
«Електросвіт» з його контрагентами
мали реальний характер, понесені
витрати за придбаний товар та
виготовлену продукцію в наступному
призвели до отримання підприємством
прибутку, як наслідок валові витрати та
податковий кредит пов'язані із
господарською діяльністю позивача, а
накладні, які перевірялися
працівниками відповідача під час
перевірки, є первинними документами у
розумінні ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
ним встановлений рух активів у процесі
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентами,
спеціальна податкова
правосуб'єктність учасників
господарської операції та зв'язок між
фактом придбання позивачем товару,
понесенням витрат і господарською
діяльністю цього платника податку.

Обов'язковою умовою для визнання
недійсним правочину відповідно ст. 228
Цивільного кодексу України є
встановлення наявності умислу в діях
осіб, що уклали такий правочин, який
виражається у намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін, шляхом ухилення
від сплати податку, зменшення бази
оподаткування чи отримання
безпідставної майнової вигоди тощо.
При цьому, носіями протиправного
умислу юридичних осіб-сторін такого
правочину є посадові особи цих
юридичних осіб.

Таким чином, при кваліфікації
правочину за статтею 228 Цивільного
кодексу України факт наявності умислу
в однієї чи обох сторін на вчинення
протиправного господарського
зобов'язання, яке суперечить інтересам
держави та суспільства, повинен
підтверджуватися належними доказами.

Доказами наявності протиправного
умислу, в даному випадку, можуть бути,
зокрема, матеріали кримінальної справи
або вирок суду, постановлений у
кримінальній справі.

Згідно акту Слов'янської оДПІ
Донецької області від 29.09.2010 року
№6816/23-4-35957570 «Про результати
документальної невиїзної перевірки
ТОВ «Енерготек СВ» з питань
правомірності нарахування податкових
зобов'язань та податкового кредиту,
валових доходів та валових витрат по
взаємовідносинам з підприємством ТОВ
«Укрспецстройтранс за період з 01.04.2010
року по 30.06.2010 року» вбачається, що
правочини, укладені даним товариством
по придбанню та продажу ТМЦ, не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків; у Товариства
відсутні об'єкти оподаткування, а угоди
з контрагентами за період, який
підлягав перевірці, мають ознаки
нікчемності.

Актом перевірки Васильківської оДПІ
Київської області від 26.11.2010 року №
4943/23-20/36900457 «Про результати
документальної невиїзної перевірки
ТОВ «Оптдевайс» в частині дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства по податку на додану
вартість за період з 01.01.2010 року по
30.09.2010 року» встановлено відсутність
Товариства за юридичною адресою, а
також відсутня, як база так і об'єкт
оподаткування, що свідчить про
нікчемність укладених в період, що
перевірявся, правочинів. З пояснень
засновника ТОВ «Оптдевайс» ОСОБА_2
вбачається, що фінансово-господарською
діяльністю він не займався, а
Товариство 18.09.2010 року ним
перереєстроване на ОСОБА_3 В ході
допиту останнього встановлено, що
фактично будь-якої господарської
діяльності, як директором Товариства
ним не здійснювалося, такі Товариства,
як ТОВ «Електросвіт» та ТОВ «Енерготек
СВ» ТОВ «Інтервекс-Груп» йому
невідомі.

За матеріалами довідки Ленінської МДПІ
у м. Луганську від 29.07.2010 року №
1504/16/36256025 «Про неможливість проведення
перевірки ТОВ «Інтервекс-Груп» з
питань взаємовідносин з контрагентами,
яким сформовані податкові зобов'язання
за період квітень-травень 2010 року» не
підтверджено наявність необхідних
умов для ведення господарської
діяльності; у товариства відсутні
основні фонди, технічний персонал,
виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби,
товариства відсутнє за юридичною
адресою, а угоди, період укладення яких
припадав на квітень-травень 2010 року
мають ознаки нікчемності.

Проаналізувавши вказані документи, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що ТОВ «Електросвіт» не несе
відповідальності за можливу
недостовірність інформації про
контрагентів, а саме щодо наявності чи
відсутності основних фондів і
виробничих потужностей, трудових
ресурсів, транспортних засобів.

Посилання апелянта на матеріали допиту
свідка ОСОБА_2, який зазначив що
фінансово-господарською діяльністю
він не займався, як на одну із підстав
нікчемності правочинів між ТОВ
«Електросвіт» та ТОВ «Оптдевайс»,
безпідставні.

З цього приводу суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що умовою для
визнання недійсним правочину, який
суперечить інтересам держави та
суспільства, є встановлення умислу в
діях осіб, що уклали такий правочин. При
цьому носіями протиправного умислу
юридичних осіб - сторін такого
правочину є посадові особи цих
юридичних осіб. Податковими органами
не представлено суду доказів -
матеріалів кримінальної справи або
вироку суду, постановленого у
кримінальній справі, які б
підтверджували вину посадових осіб цих
юридичних осіб.

Статтею 61 Конституції України
передбачено, що юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Оскільки обвинувального вироку про
засудження колишнього чи теперішнього
керівника ТОВ «Оптдевайс» не
представлено, суд приходить до
висновку про безпідставність
посилання позивача на те, що ТОВ
«Електросвіт» повинен нести
відповідальність за дії інших
громадян, оскільки це прямо суперечить
конституційним нормам.

Вищезазначені обставини не можуть
свідчити про здійснення між ТОВ
«Електросвіт» та ТОВ «Енерготек СВ»,
ТОВ «Інтервекс-Груп», ТОВ «Оптдевайс»
нікчемних угод, оскільки з досліджених
в судовому засіданні документів
вбачається реальне виконання
господарських операцій Товариствами.
Крім того, судом враховано також, що на
момент здійснення господарських
операцій між вказаними Товариствами,
кожне із них було включене до Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців та являлося
платником податку на додану вартість.

Європейський суд з прав людини у справі
«Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік,
заява № 3991/03, п. 71 рішення) вказав, що
платник ПДВ не повинен нести
відповідальність за зловживання,
вчинені його постачальниками, якщо
платник ПДВ не знав про такі
зловживання і не міг про них знати.

Крім цього, апеляційний суд
погоджується з тим, що при дослідженні
факту здійснення господарської
операції мають братися до уваги
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку, оскільки відносини між
учасниками попередніх ланцюгів
постачань товарів та послуг не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між останнім у
ланцюгу постачань платником податків
та його безпосереднім контрагентом.

Отже, факт неподання контрагентами ТОВ
«Електросвіт» до перевірки первинних
документів чи порушення порядку
ведення ними бухгалтерського та
податкового обліку не може бути
підставою для визнання усіх укладених
даними товариствами правочинів
нікчемними і застосування
відповідальності за таке порушення.

Судом першої інстанції враховано і те,
що позивачем в ході проведення
перевірки ТОВ «Електросвіт» подальший
рух придбаного товару не
досліджувався, не встановлювався
зв'язок між фактом придбання ТМЦ і
господарською діяльністю
підприємства, не встановлено наявність
господарської мети та економічної
вигоди.

Оскільки позивачем - Державною
податковою інспекцією в м.
Івано-Франківську не доведено, що
укладені відповідачами правочини є
нікчемними і такими, що порушують
публічний порядок, укладені з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, та не
встановлено наявність умислу хоча б у
однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків, як можливої
підстави для визнання недійсним
господарського зобов'язання, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що відсутні
підстави для стягнення коштів за
нікчемним правочином.

Отже доводи апеляційної скарги
законності висновків суду першої
інстанції не спростовують, у зв'язку з
чим підстави для скасування чи зміни
оскаржуваної постанови суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 12.12.2012 року
у справі № 2а-3272/12/0970 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 13.06.2014