Справа № 256/1845/14-а
Суддя: Федорчук М. М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА справа № 2а-
256/108/2014

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 256/1845/14а

16.04.2014 року Калінінський
районний суд м. Донецька

У складі головуючого судді
М.М.Федорчук

При секретарі
А.А.Поповой

розглянувши у судовому засіданні у м.
Донецьку у приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділу ДАІ ГУМВС України у Донецькій
області про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом про
скасування Постанови ПС1 № 255296 від
14.12.2013 року як такої, що складена з
порушенням вимог чинного
законодавства, мотивуючи вимоги тим, що
04 березня 2014 року близько 20 год 15 хв він
рухався автомобілем Subaru Legacy , державний
номерний знак НОМЕР_1 що належить йому
на підставі свідоцтва про реєстрацію,
зі швидкістю 30-35 км/год. по пр-т Полеглих
Комунарів. При під'їзді до
нерегульованого пішохідного переходу,
його зупинив старшина міліції ОСОБА_2,
який підійшовши до його автомобіля, не
відрекомендувався, чим порушив
Інструкцію з діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС України,
затверджену наказом Міністерства
внутрішніх справ України №111 від 27.03.2009
року, а саме пункт 28.2. (Під час звернення
до учасників дорожнього руху працівник
підрозділу ДПС повинен чітко
відрекомендуватися, назвавши свою
посаду, спеціальне звання, прізвище та
причину і суть звернення.) відразу став
звинувачувати його в тому, що він ніби
то здійснив обгін менше ніж за 50 метрів
до пішохідного переходу, підтвердження
цього факту у інспектора не було та
яким приладом він заміряв відстань він
не пояснив. Позивач передав інспектору
реєстраційні документи та посвідчення
водія, але вимогу пред'явити службове
посвідчення згідно з ч.2 ст.5 Закону
України «Про Міліцію» старшина міліції
ОСОБА_2 проігнорував.(ст.5 При зверненні
до громадянина працівник міліції
зобов'язаний назвати своє прізвище,
звання та пред'явити на його вимогу
службове посвідчення.)

На підтвердження його звинувачення
не було надано жодних доказів - згідно
зі ст.. 251 КУпАП, до того ж, сам інспектор,
в момент його обгону у повній темряві,
знаходився на значній відстані від
нього, та не міг об'єктивно оцінити
дорожню ситуацію, яка склалася в момент
його проїзду. Єдиним об'єктивним
свідком по даній справі міг виступити
ОСОБА_3, який знаходився в автомобілі
Позивача, та бачив як все відбувалося.
Після цього інспектор почав вимагати
«Поліс обов'язкового страхування» який
без порушення ПДД позивач не мав
пред'являти і не пред'явив.

Після цього інспектор почав складати
протокол про адміністративне
правопорушення.

Оскільки, у вчиненні адміністративного
правопорушення винним себе Позивач не
вважав, та не володів достатніми
знаннями у галузі законодавства про
адміністративні правопорушення, йому
була необхідна кваліфікована правова
допомога при розгляді даної справи,
зокрема, для складання й написання
ґрунтовних заперечень та пояснень,
надання додаткових документів,
встановлення необхідних фактів У
зв'язку з цим, він в порядку ч.1 ст.268
КУпАП заявив клопотання про розгляд
справи у суді Калінінського району м.
Донецька. У клопотанні йому було
відмовлено і винесено рішення на місці.

Не зважаючи на заперечення, порушуючи
«Розпорядження міністерства
внутрішніх справ України» №466 від
21.05.2009р. , а саме пункт 1.6. (Виключити
випадки складання відносно водіїв
транспортних засобів адміністративних
протоколів без доведення їхньої вини
чи достатніх доказів допущення ними
порушень ПДР (фото-, відеоматеріалів,
показів свідків тощо), старшина міліції
ОСОБА_2 склав протокол про
адміністративне правопорушення серія
АВ2 №222818, де вказав, що Позивач порушив
пункт 14,6 п.В та 2.1 Г ПДР, здійснивши
обгін ближче 50 метрів від пішохідного
переходу та за відсутність «Поліс
обов'язкового страхування».

У протоколі Позивачем зазначено, що з
обвинуваченнями інспектора він не
згоден. але, не зважаючи на заперечення
інспектор прийняв рішення про
накладення адміністративного
стягнення, та виніс постанову серія
ПСІ№255296 по справі про адміністративне
правопорушення від 04 березня 2014 року у
вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Таким
чином при складанні протоколу про
адміністративне правопорушення та
винесенні постанови по справі про
адміністративне правопорушення
відповідачем порушені вимоги ст. 251 та
ст. 252 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
розпорядження № 466 МВС України, а також
порушено положення ст, 280 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, адже відповідачем
достеменно не встановлено, чи був
ОСОБА_1 винний у правопорушенні,
враховуючи, що будь - яких доказів
правопорушення не наведено.

Позивач зазначив також, що притягнення
його до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є
необґрунтованим, недоведеним з
наступних причини:

1) рухаючись на автомобілі він
виконував вимоги Правил дорожнього
руху України щодо проїзду перехресть
та пішохідних переходів

2) жодного доказу порушення
інспектором ДПС не наведено

3) дії інспектора ДАІ ОСОБА_2
не відповідають законодавству України
та утискають його права

За таких умов вважає, що у його діях
немає складу правопорушення, у якому
його визнано винним зазначеною
постановою.

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву, в якій підтримав
позовні вимоги та просив розглянути
справу у його відсутність.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про день час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача
- суб'єкта владних повноважень,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин або без повідомлення
ним про причини неприбуття, розгляд
справи не відкладається і справу може
бути вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Враховуючи вищевикладене, суд
вважає за можливе розглянути дану
справу за відсутність відповідачів, на
підставі наявних у справі матеріалів.

Суд, розглянувши адміністративну
справу в межах заявлених вимог,
дослідивши матеріали справи і надані
докази, дійшов висновку, що позов є
обґрунтованим та таким що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129
Конституції України принципу
змагальності та рівноправності сторін
у судочинстві, обов'язок доведення
законності застосування
адміністративного стягнення, лежить на
органі (посадовій особі), який виніс
оскаржуване рішення.

Відповідно до ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
до компетенції місцевих загальних
судів , як адміністративних судів
віднесені усі адміністративні справи
з приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративній справі про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Будь яких доказів, які б спростували
ствердження позивача до суду надано не
було.

Стаття 36 КУпАП передбачає, що при
вчиненні однією особою двох або більше
адміністративних правопорушень
адміністративне стягнення
накладається за кожне правопорушення
окремо.

Якщо особа вчинила кілька
адміністративних правопорушень,
справи про які одночасно розглядаються
одним і тим же органом (посадовою
особою), стягнення накладається в межах
санкції, встановленої за більш
серйозне правопорушення з числа
вчинених.

Відповідно до вимог ст. 288 КУпАП
постанову іншого органу (посадової
особи) - про накладення
адміністративного стягнення у справі
про адміністративне правопорушення
може бути оскаржено - у вищестоящий
орган (вищестоящій посадовий орган»,
або у районний, районний у місті,
міський чи міськрайонний суд в порядку
визначеному Кодексам
адміністративного судочинства
України, встановленими цим Кодексом.

Стаття 122 КУпАП встановлює
відповідальність за перевищення
водіями транспортних засобів
встановлених обмежень швидкості руху,
проїзд на заборонний сигнал
регулювання дорожнього руху та
порушення інших правил дорожнього
руху.

Стаття 126 КУпАП передбачає положення
щодо керування транспортним засобом
особою, яка не має відповідних
документів на право керування таким
транспортним засобом або не пред'явила
їх для перевірки.

Судом встановлено, що згідно
технічного паспорту НОМЕР_2 автомобіль
Subaru Legacy реєстраційний номер НОМЕР_1
належить ОСОБА_1 ( а.с.9).

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження
в справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності

В протоколі про адміністративне
правопорушення АВ2№ 222818 від 04.03.2014 року
складеному інспектором ОСОБА_2
відносно ОСОБА_1 було допущено
порушення, а саме:

зазначено, що 04.03.2014 року о 2-00 годині 15
хв. у м. Донецьку по пр. П.Комунарів
ОСОБА_1 керуючи автомобілем Subaru Legacy
реєстраційний номер НОМЕР_1 скоїв обгін
ближче ніж 50 метрів від пішохідного
переходу та не мав при собі поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортного засобу, чим
порушив п.14.6 в, п.2.1 г Правил дорожнього
руху України, за що передбачена
відповідальність ч 2,1 ст. 122, 126 КУпАП,
тобто, не зазначено яка саме частина
відповідної статті КУпАП застосована
до правопорушника;

крім того, у графі свідки, відсутні
будь-які відомості, в той час як
правопорушник заперечував свою
провину( а.с. 5).

Відповідно до ст. 256 КУпАП при
складенні протоколу особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, роз'яснюються його
права і обов'язки, передбачені статтею
268 цього Кодексу, про що робиться
відмітка у протоколі, але у зв'язку із
квапливістю інспектора при розгляді
матеріалу ( час складання протоколу 20
година 20 хвилин, час розгляду
матеріалу 20 година 30 хвилин) ОСОБА_1
був позбавлений можливості
скористатися юридичною допомогою, що
також свідчить про порушення прав
заявника.

Постановою у справі про
адміністративне правопорушення ПС1 №
255296 від 04.03.2014 року, винесеною
відповідачем, ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної

відповідальності за ч.2,1 статті 122, 126
КУпАП та застосовано адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850
гривень, проте інспектором на
зазначено, яка саме частина
відповідної статті КУпАП застосована
до правопорушника, не вказано про
підставу об'єднання правопорушень та
одночасного їх розгляду.

Крім того, у мотивувальній
частині постанови інспектор зазначає
по-батькові правопорушника «ОСОБА_1», а
в резолютивній частині «ОСОБА_1», що
свідчить про не встановлення особи
правопорушника.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що постанову ПС1 № 255296 від
04.03.2014 року, яка винесена суб'єктом
владних повноважень - посадовою особою
відповідача про притягнення позивача
до адміністративної відповідальності
за ч.2,1 ст. 122, 126 КУпАП, слід визнати
неправомірною та скасувати.

Керуючись ст.ст. 7,9, 10, 11, 14, 15, 17,18, 23, 48,
69-71, 79, 86, 87, 158- 159, 160, 161, 162, 163,167, 171-2
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу ДАІ ГУМВС України у Донецькій
області про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності - задовольнити.

Постанову ПС1 № 255296 від 04.03.2014 про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.2,1 ст. 122, 126 КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя:
М.М.Федорчук

16.04.2014