Справа № 2а/0470/12977/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/800/18236/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою державного підприємства
"Смоли" на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2012 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2013
року у справі № 2а/0470/12977/11 за позовом
державного підприємства "Смоли" до
Дніпродзержинської об'єднаної
фінансової інспекції, Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області про
визнання нечинною вимоги, -

в с т а н о в и л а:

Державне підприємство "Смоли"
звернулось в суд з позовом до
Дніпродзержинської об'єднаної
фінансової інспекції, Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області про
визнання нечинними пунктів 2-7 вимоги
щодо усунення порушень, виявлених під
час ревізії фінансово-господарської
діяльності позивача за період 01 січня
2010 року по 30 червня 2011 року
Контрольно-ревізійним відділом в м.
Дніпродзержинську.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
висновки ревізії з приводу наявності
порушень з боку позивача не
відповідають дійсності, а відтак
оскаржувана вимога підлягає
скасуванню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2012року позов задоволено
частково, визнано протиправними та
скасовано вимоги щодо усунення
порушень, виявлених під час ревізії
Контрольно-ревізійним відділом в м.
Дніпродзержинську
фінансово-господарської діяльності
державного підприємства "Смоли" за
період з 01 січня 2010 року по 30 червня 2011
року, які викладені у листі-вимозі
Контрольно-ревізійного відділу в м.
Дніпродзержинську від 29 вересня 2011
року за № 27/207б "Щодо усунення порушень"
в частині пунктів 2 (два), 3 (три), 4
(чотири), 5 (п'ять).

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 21 лютого 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано в частині
визнання протиправними та скасування
вимоги щодо усунення порушень,
виявлених під час ревізії
Контрольно-ревізійним відділом в м.
Дніпродзержинську
фінансово-господарської діяльності
позивача за період з 01 січня 2010 року по
30 червня 2011 року, які викладені в листі
вимозі Контрольно-ревізійного відділу
в м. Дніпродзержинську від 29 вересня 2011
року за № 27/207б "Щодо усунення порушень"
в частині пунктів 2,3,4,5. В задоволенні
позову в цій частині відмовлено. В
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, державне
підприємство "Смоли" звернулось до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та
задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій,
Контрольно-ревізійним відділом в м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
позивача за період 01 січня 2010 року по 30
червня 2011 року, за результатами якої
складено акт від 05 вересня 2011 року
№04-19/11.

29 вересня 2011 року
Контрольно-ревізійним відділом в м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області направлено директору
державного підприємства "Смоли" вимоги
щодо усунення порушень №27/2075

Зокрема, пунктом 2 вимоги позивача
зобов'язано в повному обсязі
відшкодувати зайво виплачену доплату у
розмірі 10% від посадового окладу за
стажування нещодавно прийнятих
робітників та проведення навчання
працівників підприємства на суму
4322,11грн., яка не передбачена
колективним договором та нарахована
протягом січня-вересня 2010 року в
порушення статті 15 Закону України "Про
оплату праці", статей 5, 7 Закону України
"Про колективні договори та угоди",
шляхом внесення грошових коштів до
каси підприємства або утримання із
заробітної плати за заявами
працівників та надати до відділу
завірені копії документів, що
підтверджують відшкодування.

Пунктом 3 вимоги позивача зобов'язано в
повному обсязі відшкодувати зайво
виплачені премії, не передбачені
колективним договором на загальну суму
36980грн., які нараховані в порушення
статей 14, 15 Закону України "Про оплату
праці", статей 5, 7 Закону України "Про
колективні договори та угоди" шляхом
внесення грошових сум до каси закладу
або утримання із заробітної плати за
заявами працівників та надати до
відділу завірені копії документів, що
підтверджують відшкодування.

Пунктом 4 вимоги позивача зобов'язано в
повному обсязі відшкодувати вартість
робіт по демонтажу трубопроводів, що
належать сторонньому підприємству -
ПАТ "ДніпроАЗОТ", та знаходиться на його
території, на суму 10039,31 грн., які
виконані при відсутності договірних
відносин з ПАТ "ДніпроАЗОТ" та
віднесені на витрати підприємства в
порушення статті 626 Цивільного кодексу
України, пункту 1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", шляхом
внесення грошових коштів до каси
підприємства або утримання із
заробітної плати за заявами осіб, якими
прийнято рішення щодо відшкодування
цих робіт, та надати до відділу
завірені копії документів, що
підтверджують відшкодування.

Пунктом 5 вимоги позивача зобов'язано
провести перерахунок внесків до
державних цільових фондів на суму
15791,53грн., які були нараховані і
перераховані на суму зайво нарахованої
і виплаченої заробітної плати, та
надати бухгалтерську довідку,
підтверджуючу здійснення даної
операції.

Пунктом 6 вимоги позивача зобов'язано в
повному обсязі відшкодувати збитки у
сумі 7179,98грн., які спричинені
підприємству внаслідок закупівлі у 2010
році молочних продуктів на загальну
суму 115730,30грн. без проведення тендерних
процедур в порушення пункту 5
"Положення про закупівлю товарів, робіт
та послуг за державні кошти",
затвердженого Кабінетом Міністрів
України від 17 жовтня 2008 року №921, та
Закону України "Про здійснення
державних закупівель". Відшкодування
здійснити шляхом внесення коштів до
каси винною особою, або утримання із
заробітної плати за заявою працівника
та надати до відділу завірені копії
документів, що підтверджують
відшкодування.

Пунктом 7 вимоги позивача зобов'язано
відобразити в бухгалтерському обліку
збільшення вартості житлових квартир
на суму індексації 29013,38грн. яка в
порушення пункту 2 Порядку індексації
вартості об'єктів житлового фонду,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 серпня 1996 року
не була проведена.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
пункти 2, 3, 5 є протиправними, оскільки
право на виплату одноразових премії та
доплат передбачено колективним
договором позивача та положеннями
чинного законодавства. Скасовуючи
пункт 4 вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач отримав
послугу по демонтажу П-образних
компенсаторів ф630 на естакаді 3-4 та
ремонт самої естакади, що знаходиться
на території ВАТ "Дніпроазот" та
оплатив їх правомірно. Відмовляючи у
задоволенні позову в частині
скасування пунктів 6, 7 вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач в цих відносинах діяв
неправомірно.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог та відмовляючи у позові
в цій частині, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що пункти 2, 3, 5
є правомірними, оскільки преміювання
працівників та здійснення доплат
проводилось позивачем з порушенням
чинного законодавства та умов
колективного договору. З приводу
пункту 4 вимоги, судом апеляційної
інстанції зазначено, що згідно
пояснень заступника головного
механіка державного підприємства
"Смоли", демонтовані за рахунок
позивача деталі підприємству не
належать, а тому після демонтажу вони
не були оприбутковані підприємством.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
частково погоджується з висновками
судів першої та апеляційної інстанцій,
виходячи з наступного.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України судове рішення
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відносно пунктів 2, 3, 5 вимог колегія
судді зазначає наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про оплату праці" форми і системи
оплати праці, норми праці, розцінки,
тарифні сітки, схеми посадових окладів,
умови запровадження та розміри
надбавок, доплат, премій, винагород та
інших заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами у колективному
договорі з дотриманням норм і гарантій,
передбачених законодавством,
генеральною та галузевими
(регіональними) угодами. У разі, коли
колективний договір на підприємстві не
укладено, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний погодити ці
питання з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок
(окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються з
урахуванням вимог, передбачених
частиною першою цієї статті.

Оплата праці працівників підприємства
здійснюється в першочерговому
порядку. Всі інші платежі здійснюються
підприємством після виконання
зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно зі статтями 5, 7 Закону України
"Про колективні договори та угоди"
умови колективних договорів і угод,
укладених відповідно до чинного
законодавства, є обов'язковими для
підприємств, на які вони поширюються,
та сторін, які їх уклали.

Умови колективних договорів або угод,
що погіршують порівняно з чинним
законодавством становище працівників,
є недійсними, і забороняється включати
їх до договорів і угод.

Забороняється включати до трудових
договорів умови, що погіршують
становище працівників порівняно з
чинним законодавством, колективними
договорами та угодами.

Зміст колективного договору
визначається сторонами в межах їх
компетенції.

У колективному договорі
встановлюються взаємні зобов'язання
сторін щодо регулювання виробничих,
трудових, соціально-економічних
відносин, зокрема: зміни в організації
виробництва і праці; забезпечення
продуктивної зайнятості; нормування і
оплати праці, встановлення форми,
системи, розмірів заробітної плати та
інших видів трудових виплат (доплат,
надбавок, премій та ін.); встановлення
гарантій, компенсацій, пільг; участі
трудового колективу у формуванні,
розподілі і використанні прибутку
підприємства (якщо це передбачено
статутом); режиму роботи, тривалості
робочого часу і відпочинку; умов і
охорони праці; забезпечення
житлово-побутового, культурного,
медичного обслуговування, організації
оздоровлення і відпочинку працівників;
гарантій діяльності профспілкової чи
інших представницьких організацій
трудящих; умов регулювання фондів
оплати праці та встановлення
міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень в оплаті праці;
забезпечення рівних прав та
можливостей жінок і чоловіків.

Колективний договір може передбачати
додаткові порівняно з чинним
законодавством і угодами гарантії,
соціально-побутові пільги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що колективний договір
державного підприємства "Смоли" на IV кв.
2008-2009 роки зареєстровано виконкомом
Баглійської районної ради за № 03 від 06
лютого 2009 року, що підтверджується
написом про повідомну реєстрацію
галузевої, регіональної угоди,
колективного договору.

Згідно напису про повідомну реєстрацію
галузевої, регіональної угоди,
колективного договору, виконкомом
Баглійської районної ради
зареєстровано 14 грудня 2009 року зміни та
доповнення до колективного договору на
IV кв. 2008-2009 роки за № 31.

Відповідно до пункту 5.19. розділу 5
Доповнення до Колективного договору на
2010 рік, прийнятого на розширеному
засіданні адміністрації та
профспілкового активу ППО від 03 грудня
2009 року передбачена оплата праці
кваліфікованих робочих та
спеціалістів, які без звільнення від
основної роботи, приймають участь у
виробничому навчанні та стажуванні
робітників підприємства у розмірі 10 %
від посадового окладу.

Судом апеляційної інстанції зазначено,
що вказані доповнення до колективного
договору всупереч статті 15 Кодексу
законів про працю України не були
відповідним образом зареєстровані
місцевими органами виконавчої влади, а
відтак не можуть братись до уваги.

Відповідно до статті 15 Кодексу законів
про працю України колективні договори
підлягають повідомній реєстрації
місцевими органами державної
виконавчої влади. Порядок реєстрації
колективних договорів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим відповідно до статті 17
Кодексу законів про працю України, та
статті 9 Закону України "Про колективні
договори та угоди" колективний договір
набирає чинності з дня його підписання
представниками сторін або з дня,
зазначеного у колективному договорі,
угоді.

Крім того, пунктом 1 Положення про
порядок повідомної реєстрації
галузевих і регіональних угод,
колективних договорів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 5 квітня 1994 року № 225, повідомна
реєстрація угод, колективних договорів
проводиться з метою забезпечення
можливості для врахування їх умов під
час розгляду трудових спорів
(індивідуальних і колективних), що
можуть виникнути за результатами
застосування норм цих угод (договорів)
уповноваженими на те органами, і
засвідчує автентичність примірників і
копії, поданих на реєстрацію.

З огляду на наведене, датою набуття
чинності колективного договору є дата
його підписання сторонами, а не дата
проведення повідомної реєстрації,
метою якої є лише повідомлення органу
влади про укладення такої угоди,.

Таким чином, колегія суддів не
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про те, що
положення пункту 5.19. розділу 5
Доповнення до Колективного договору на
2010 рік, яким передбачена оплати праці
кваліфікованих робочих та
спеціалістів, які без звільнення від
основної роботи, приймають участь у
виробничому навчанні та стажуванні
робітників підприємства у розмірі 10 %
від посадового окладу, не повинні
застосовуватись до даних відносин, у
зв'яжу з чим суд першої інстанції
дійшов вірного висновку щодо
скасуванні пункту 2 вимоги.

Крім того, пунктом 5.6. розділу 65
Колективного договору на IV квартал 2008
року та 2009 рік визначено, що на підставі
статті 15 Закону України "Про оплату
праці" форми і системи оплати праці ,
тарифні сітки, схеми посадових окладів,
умови встановлення і розміри надбавок,
доплат та тарифних ставок (посадовим
окладам), винагород і інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат визначають сторони
власника і профспілкового комітету з
урахуванням вимог колективного
договору.

Пунктом 5.6 розділу 5 Колективного
договору на IV квартал 2010 року та 2011 рік
крім вказаного передбачена можливість
виплати одноразової допомоги за
підсумками виробничої та фінансової
діяльності за рік та встановлення її у
розмірі однієї середньомісячної
заробітної плати працівника. Виплати
здійснюються за наявності коштів.

Судам попередніх інстанцій
встановлено, що згідно наказу № 239 від 17
вересня 2010 року нагороджено грошовою
премією 35 працівників та директора ДОЛ
"Алі паруса".

Згідно з наказом №117 від 26 травня 2010
року 12 співробітникам виплачено
грошові компенсації у сумі 800,00 грн.

Наказом № 340 від 22 грудня 2010 року
оголошено подяку та виплачено премії
на загальну суму 6200,00 грн. 38
співробітникам.

Разом з тим відповідно до статті 15
Закону України "Про оплату праці" умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами у колективному
договорі з дотриманням норм і гарантій.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Держкомстату
України від 13 січня 2004 року № 5,
одноразові премії відносять до інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, а відтак відносять до структури
заробітної плати.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що колективними
договорами підприємства, що діяли
протягом перевіряємого періоду,
виплата разових премій взагалі не
передбачена, порядок її нарахування та
виплати відсутній.

Разом з тим, в пункті 3 вимоги позивача
зобов'язано в повному обсязі
відшкодувати зайво виплачені премії,
не передбачені колективним договором
на загальну суму 36980грн. шляхом
внесення грошових сум до каси закладу
або утримання із заробітної плати за
заявами працівників та надати до
відділу завірені копії документів, що
підтверджують відшкодування.

В той же час, зміст вказаної вимоги дає
підстави стверджувати, що її виконання
не залежить від дій керівника
підприємства, а від дій працівників,
які повинні здійснити їх повернення за
власним бажанням. У випадку неподання
працівниками заяв, виконати таку
вимогу є неможливо, з огляду на що,
колегія суддів приходить до висновку,
що вказана вимога не підласе виконанню.

Таким чином, не підлягає виконанню і
пункт 5 вимоги щодо проведення
перерахунку внесків до державних
цільових фондів на суму 15791,53грн., які
були нараховані і перераховані на суму
зайво нарахованої і виплаченої
заробітної плати.

Відносно пункту 4 вимоги, колегія
суддів зазначає.

Судом першої інстанції встановлено, що
майно, демонтаж якого проведено за
рахунок позивача на території іншого
підприємства належить позивачу.

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції зазначено, що демонтоване
майно не належить позивачу.

В той же час, ні суд першої інстанції, ні
апеляційної не зазначають, якими саме
документами та доказами підтверджують
їх твердження, а відтак колегія суддів
приходить до висновку про направлення
справи на новий розгляд з метою
належного встановлення всіх обставин
справи та правомірності винесення
пункту 4 оскаржуваної вимоги.

Так само щодо пунктів 6, 7 вимоги суди
першої та апеляційної інстанцій
обмежились лише констатуванням факту
порушення позивачем вимог
законодавства, про те не зазначили, які
саме норми позивачем порушено та чим
підтверджується сам факт порушення, а
відтак ці питання також підлягають
вивченню при новому розгляді справи.

За правилами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу державного
підприємства "Смоли" задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2012 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2013
року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша