Справа № 2а-4601/12/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/81540/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Ланченко Л.В.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва
Державної податкової служби

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.11.2012 року

у справі №2а-4601/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Браво Гласс Трейд»

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва
Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Браво Гласс Трейд»
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва
Державної податкової служби про
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 21
грудня 2011 року, яким позивачеві
збільшено суму грошового зобов'язання
із сплати податку на прибуток на 2856799,00
грн. та № від 21 грудня 2011 року,
яким підприємству збільшено суму
грошового зобов'язання із сплати
податку на додану вартість на 2301025,00
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
22.08.2012 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.11.2012 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
задоволення позову з мотивів
обґрунтованості позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
оскільки вважає, що постанову суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального права та
без належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ у Печерському
районі м. Києва проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Браво Гласс Трейд» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства та встановлено
порушення позивачем ст. 5 Закону
України від 28.12.1994 року № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(далі - Закон № 334/94-ВР), ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 року №168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (далі -
Закон № 168/97-ВР), ст.ст. 139, 198 Податкового
кодексу України внаслідок віднесення
до складу валових витрат та
податкового кредиту витрат з оплати
товарів за договорами, укладеними з ТОВ
«ЦСП-Авант».

На підставі висновків перевірки ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва
прийнято спірні податкові
повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується суд касаційної
інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР
встановлено, що валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №
334/94-ВР до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Приписами пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України
регламентовано, що не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що всі необхідні первинні
бухгалтерські документи є в наявності
у позивача.

Згідно з п. 5.11 ст. 5 Закону № 334/94-ВР
встановлення додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових
витрат платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Крім того, податковий кредит - сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим Законом
(пункт 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР).

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з пп. «а»
п.198.1 ст.198 Податкового кодексу
України, виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6 цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 ст. 201 ПК України).

При цьому, згідно з п. 201.8 ст. 201 ПК
України, право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог Закону № 168/97-ВР
та ПК України, що підтверджують право
позивача на податковий кредит у
відповідний період. Жодних доказів, які
б підтверджували порушення з боку
позивача при укладанні договору
публічного порядку, відповідачем не
надано. На час укладання договору із
позивачем, його контрагент був
платником ПДВ згідно чинного
законодавства та належним чином
зареєстрованим у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, тобто мав достатній
об'єм правоздатності для укладення
спірної угоди.

Доводи відповідача про нікчемність
угоди, укладеної між позивачем та його
контрагентом, судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

Крім того, чинне законодавство України
не ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. Невиконання
контрагентом свого зобов'язання зі
сплати ПДВ до бюджету зумовлює
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Також, за змістом підпункту 78.1.11 пункту
78.1 статті 78 Податкового кодексу
України документальна позапланова
виїзна перевірка здійснюється у разі,
якщо отримано постанову суду (ухвалу
суду) про призначення перевірки або
постанову органу дізнання, слідчого,
прокурора, винесену ними відповідно до
закону у кримінальних справах, що
перебувають у їх провадженні.

При цьому, пунктом 86.9 статті 86 ПК
України визначено, що у разі якщо
грошове зобов'язання розраховується
органом державної податкової служби за
результатами перевірки, призначеної
відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки не приймається до дня
набрання законної сили відповідним
рішенням суду. Матеріали перевірки
разом з висновками органу державної
податкової служби передаються
правоохоронному органу, що призначив
перевірку. Статус таких матеріалів
перевірки та висновків органу
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

З матеріалів справи вбачається, що
позапланова перевірка ТОВ «Браво Гласс
Трейд» була проведена на підставі
постанови слідчого від 17.06.2011 року.

Таким чином, оскільки перевірку
призначено відповідно до
кримінально-процесуального закону і
відсутні докази набрання законної сили
відповідним рішенням суду, у
відповідача були відсутні правові
підстави для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29.11.2012 року у справі №2а-4601/12/2670
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписЛанченко Л.В. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі 16.05.2014
р.