Справа № 808/5431/13-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 рокусправа № 808/5431/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "ВАЙТ СТОР"

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 29
січня 2014 року по справі № 808/5431/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВАЙТ СТОР" до
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м.Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в
и В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВАЙТ СТОР"
звернулось до суду з позовом в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 22
лютого 2013 року, № від 22 лютого 2013
року, № від 17 травня 2013 року,
винесені Державною податковою
інспекцією у Комунарському районі
міста Запоріжжя Запорізької обласної
Державної податкової служби; визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 22
лютого 2013 року, винесене Державною
податковою інспекцією у Комунарському
районі міста Запоріжжя Запорізької
обласної Державної податкової служби,
в частині зайво застосованих
фінансових санкцій з посиланням на
пункт 4 статті 17 Закону України від 06
липня 1995 року № 265/95-ВР "Про
застосування РРО в сфері громадського
харчування та послуг" у розмірі 340,00 грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено. Постанова суду
мотивована тим, що відповідачем
проведено перевірку в межах наданих
повноважень та у спосіб, що
передбачений Податковим кодексом
України, а застосовані до позивача
штрафні (фінансові) санкції
відповідають встановленим перевіркою
порушенням.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВАЙТ СТОР" подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просило скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову про задоволення позову.
Апеляційна скарга обґрунтована
незгодою позивача з висновками суду
першої інстанції щодо правомірності
проведеної документальної перевірки.
Позивач наполягав на тому, що
податковий орган порушив процедуру
проведення перевірки, у зв'язку з чим
отримані докази, за результатами такої
перевірки, не можуть бути включені до
акту фактичної перевірки та
використанні при прийнятті рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій. Крім цього, позивач
посилається на невідповідність
висновків суду першої інстанції щодо
правомірності застосування до
підприємства штрафних санкцій у
розмірі 340грн., вимогам п.4 ст.17 Закону
України ВР "Про застосування РРО в
сфері громадського харчування та
послуг".

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що повноважними
особами ДПІ у Комунарському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
29.01.2013р. проведено фактичну перевірку
господарських одиниць ТОВ «ВАЙТ СТОР»
щодо дотримання норм законодавства з
питань регулювання обігу готівки,
порядку здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами), за
результатами якої складено Акти
фактичної перевірки щодо:

- магазину «ВАЙТ СТОР», розташованого
за адресою: місто Запоріжжя, вулиця
Чарівна, будинок 74 (акт фактичної
перевірки: реєстраційний №
0034/08/00/22/38069619, дата реєстрації - 07 лютого
2013 року). В ході перевірки встановлено,
що 17 січня 2013 року підклеєно в КОРО №
р/1 Z-звіт, який не відповідає
вимогам Постанови Кабінету Міністрів
України від 18 лютого 2002 року № 199 «Про
затвердження вимог щодо реалізації
фіскальних функцій РРО для різних сфер
застосування», зокрема, відсутні
обов'язкові реквізити (номер, дата і час
роздрукування, повідомлення про
обнуління регістрів денних підсумків
оперативної пам'яті та дійсність
фіскального звітного чека), що призвело
до порушення вимог пункту 9 статті 3 №
265/95-ВР від 06 липня 1995 року. Також
встановлено невідповідність суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків, сумі коштів, яка зазначена
у денному звіті реєстратора
розрахункових операцій на 3,00 грн. (сума
коштів на місці проведення розрахунків
1 435,39 грн.; сума коштів, зазначена у
денному звіті реєстратора
розрахункових операцій - 1 432,39 грн.), що є
порушенням пункту 13 статті 3 № 265/95-ВР
від 06 липня 1995 року. В ході перевірки
також встановлено, що 01 лютого 2013 року
до перевірки надано КОРО № р/1 від
19 вересня 2012 року, в якій відсутні
записи про рух готівки за період з 29
січня 2013 року по 31 січня 2013 року на
загальну суму 7 808,26 грн., а саме
фіскальні звітні чеки від 29 січня 2013
року № 133 на суму 3 542,00 грн., від 30 січня
2013 року № 134 на суму 4 266,26 грн., від 31
січня 2013 року № 135 - продаж за готівкові
кошти відсутній;

- магазину «ВАЙТ СТОР», розташованого
за адресою: місто Запоріжжя, вулиця
Перемоги, будинок 64 (акт фактичної
перевірки: реєстраційний №
0035/08/00/22/38069619, дата реєстрації - 07 лютого
2013 року). В ході даної перевірки,
зокрема, при перевірці КОРО № р/1,
наданій підприємством 01 лютого 2013 року
встановлено відсутність записів у
розділі 2 «Облік руху готівки та сум
розрахунків» про оприбуткування
готівкових коштів на загальну суму 29
479,33 грн. згідно Z-звітів: № 249 від 29 січня
2013 року, роздрукованого о 21 год. на суму
виторгу 1 140,13 грн.; № 250 від 30 січня 2013
року, роздрукованого о 21 год. на суму
виторгу 28 076,00 грн.; № 251 від 31 січня 2013
року, роздрукованого о 21 год. на суму
виторгу 263,20 грн.

- магазину «ВАЙТ СТОР», розташованого
за адресою: місто Запоріжжя, вулиця
Бородинська, будинок 20-Б (акт фактичної
перевірки: реєстраційний
№0036/08/00/22/38069619, дата реєстрації - 07
лютого 2013 року). В ході перевірки
встановлено, що 01 лютого 2013 року до
перевірки надано КОРО № р/1 від 13
липня 2012 року, в якій відсутні записи
про рух готівки за період з 29 січня 2013
року по 31 січня 2013 року на загальну суму
2 231,20 грн., а саме фіскальні звітні чеки
від 29 січня 2013 року № 197 на суму 229,00 грн.,
від 30 січня 2013 року № 198 на суму 1 764,20
грн., від 31 січня 2013 року № 199 на суму 238,00
грн.

На підставі акту перевірки №
0034/08/00/22/38069619 від 07 лютого 2013 року ДПІ
винесено податкові
повідомлення-рішення:

№ , яким до позивача застосовано
штрафні санкції у розмірі 341,00 грн. за
встановлене порушення пунктів 9, 13
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» № 265/95-ВР від 06 липня 1995 року;

№ , яким до позивача застосовано
штрафні санкції у розмірі 39 041,30 грн. за
встановлене порушення пункту 2.6
«Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого постановою
Правління Національного банку України
№ 637 від 15 грудня 2004 року та
зареєстрованого постановою в
Міністерстві юстиції України за № 40/10320
від 13 січня 2005 року.

На підставі акту перевірки №
0035/08/00/22/38069619 від 07 лютого 2013 року ДПІ
винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким до
позивача застосовано штрафні санкції у
розмірі 199 681,03 грн. за встановлене
порушення пунктів 2.6, 2.8, 3.5, 7.24
«Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого постановою
Правління Національного банку України
№ 637 від 15 грудня 2004 року та
зареєстрованого постановою в
Міністерстві юстиції України за № 40/10320
від 13 січня 2005 року.

На підставі акту перевірки №
0036/08/00/22/38069619 від 07 лютого 2013 року ДПІ
винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким до
позивача застосовано штрафні санкції у
розмірі 11 156,00 грн. за встановлене
порушення пункту 2.6 «Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України № 637 від 15
грудня 2004 року та зареєстрованого
постановою в Міністерстві юстиції
України за № 40/10320 від 13 січня 2005 року.

За результатами застосування ТОВ «ВАЙТ
СТОР» процедури адміністративного
оскарження вищевказаних податкових
повідомлень-рішень Державною
податковою службою у Запорізькій
області було прийнято рішення про
результати розгляду первинних скарг за
вих. № 1913/10/10-420 від 26 квітня 2013 року.
Даним рішенням залишено без змін
податкові повідомлення-рішення №
, № , № , винесені 22
лютого 2013 року, та скасовано податкове
повідомлення-рішення № , винесене
22 лютого 2013 року, в частині зайво
застосованих фінансових санкцій з
посиланням на абзац 2 Указу Президента
України від 12 червня 1995 року № 436/95 у
розмірі 52 284,38 грн. (скасовано суму
фінансових санкцій за надання
видаткових касових ордерів без запису
підтверджуючих документів, не
підтверджених записом отримувача,
помилково кваліфікована як переліміт
каси), в іншій частині - залишено без
змін.

17 травня 2013 року, на підставі акта
перевірки № 0035/08/00/22/38069619 від 17 лютого
2013 року та рішення про результати
розгляду первинних скарг ДПС у
Запорізькій області №1913/10/10-420 від 26
квітня 2013 року, ДПІ у Комунарському
районі міста Запоріжжя Запорізької
області винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким до
ТОВ «ВАЙТ СТОР» застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у
розмірі 147396,65грн.

Правомірність та обґрунтованість
вказаних податкових
повідомлень-рішень є предметом спору,
який передано вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та задовольняючи позовні
вимоги суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що оскаржені рішення
відповідача прийняті на підставі та у
спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України. Такі висновки суд
обґрунтував тим, що відповідачем
проведено перевірку в межах наданих
повноважень та у спосіб, що
передбачений Податковим кодексом
України, а застосовані до позивача
штрафні (фінансові) санкції
відповідають встановленим перевіркою
порушенням.

З такими висновками суду першої
інстанції, у повній мірі, суд
апеляційної інстанції не погоджується
з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано
зазначив про безпідставність доводів
позивача щодо порушення відповідачем
процедури проведення фактичної
перевірки.

Статтею 15 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» №265-ВР/95 від 06.07.1995 року (далі -
Закон №265) передбачено, що контроль за
додержанням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), інших вимог цього
Закону здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення фактичних та
документальних перевірок відповідно
до Податкового кодексу України.

Фактичною (відповідно до підпункту 75.1.3.
статті 75 ПК України) вважається
перевірка, що здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Тривалість фактичної перевірки не
повинна перевищувати 10 діб (п.82.3 ст.82 ПК
України).

Як свідчать встановлені обставини
справи та не заперечується позивачем,
перевірку проведено на підставі наказу
ДПС у Запорізькій області від 22.01.2013р.
№53 «Про проведення фактичної
перевірки». Перевірка проводилась
29.01.2013р. за місцем розташування
господарських одиниць ТОВ «Вайт СТОР».
Акти перевірки складено 07.02.2013р., тобто
у межах строків, які передбачено п.82.3
ст.82 ПК України.

Вказуючи на протиправність дій щодо
проведення перевірки, позивач
посилається на те, що 29.01.2013р., під час
проведення перевірки на господарських
одиницях, перевіряючими особами було
вручено запрошення з проханням прибути
до ДПІ та надати документи, перелік
яких наведено у запрошенні. Акти
перевірки, в яких і були викладені
порушення, складенні в приміщенні ДПІ.
Зазначені обставини, на думку позивача,
свідчать про те, що посадовими особами
ДПІ проведено не фактичну, а
документальну перевірку. Оскільки,
були відсутні правові підстави для
проведення документальної перевірки,
то отримані докази, за результатами
такої перевірки, не можуть бути
включені до акту фактичної перевірки
та використанні при прийнятті рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

З такими доводами позивача колегія
суддів не погоджується з наступних
підстав.

Так, з актів перевірки, які підписані
представниками позивача, вбачається,
що перевірка проводилась 29.01.2013р. у
магазинах, які належать підприємству.
Саме під час перевірки були
встановлені порушення, суть яких
відображена в актах перевірки.
Посилання позивача на те, що після
29.01.2013р. представників запрошували до
ДПІ з проханням надати документи,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки такими повноваженнями ДПІ
наділена в силу приписів ст..20 ПК
України, і вказані обставини не
свідчать про порушення відповідачем
проведення фактичної перевірки.

Отже, встановивши обставини проведення
перевірки, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність доводів позивача щодо
порушення порядку проведення
фактичної перевірки.

Крім цього, судом першої інстанції
зроблено висновок, з яким погоджується
колегія суддів, про те, що порядок
проведення перевірки не вливає на
встановлені перевіркою порушення.
Тобто, можливі процедурні порушення,
які допущені під час проведення
перевірки, не можуть бути підставою для
звільнення особи від відповідальності,
у разі встановлення порушень вимог
чинного законодавства.

Таким чином, доводи заявника
апеляційної скарги щодо порушення
порядку проведення фактичної
перевірки, що є підставою для
скасування спірних податкових
повідомлень-рішень, колегія суддів
вважає необґрунтованими.

Вказуючи на правомірність податкових
повідомлень-рішень відповідача №
від 22 лютого 2013 року, № від
22 лютого 2013 року, № від 17 травня 2013
року, якими застосовано штрафні
санкції за порушення порядку
оприбуткування готівки, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
у разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням розрахункової книги
оприбуткуванням готівки є сукупність
таких дій: фіксація повної суми
фактичних надходжень готівки у
фіскальних звітних чеках РРО (даних
розрахункової книги) та відображення
на їх підставі готівки у книзі обліку
розрахункових операцій. Невиконання
будь-якої з цих дій є порушенням
порядку оприбуткування готівки, за яке
встановлена відповідальність (абзац
третій статті 1 Указу № 436/95).

Такі висновки суду першої інстанції
узгоджуються з вимогами абзацу
третього пункту 2.6 Положення,
затвердженого постановою НБУ від
15.12.2004р. № 637, яким передбачено, що у разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням
розрахункової книги оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних
розрахункової книги).

При дослідженні КОРО № р/1
(перевірка господарської одиниці за
адресою: місто Запоріжжя, вулиця
Перемоги, будинок 64), а саме сторінки 49
судом встановлено, що 29 січня 2013 року
ДПС у Запорізькій області проведено
перевірку вказаної книги. 01 лютого 2013
року міститься запис про фактичну
перевірку книги. Після вказаної дати
міститься запис від 29 січня 2013 року
Z-звіт № 249 на суму виторгу 1 140,13 грн. На
сторінці 54 також міститься запис
(здійснений 01 лютого 2013 року) про
фактичну перевірку, за яким слідкує
дата 30 січня 2013 року Z-звіт № 250 на суму
виторгу 28 076,00 грн.; та дата від 31 січня
2013 року № 251 на суму виторгу 263,20 грн. На
сторінках 46, 47 зазначеної книги
містяться перелічені Z-звіти № 249, № 250,
№ 251. З огляду на зазначене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що вище перелічені Z-звіти вклеєні до
книги 01 лютого 2013 року або після
вказаної дати, оскільки записи про них
до КОРО № р/1 здійснені після
відмітки податкового
органу(здійсненої 01 лютого 2013 року).

При дослідженні КОРО № р/1
(перевірка господарської одиниці за
адресою: місто Запоріжжя, вулиця
Чарівна, будинок 74), а саме сторінки 92
судом встановлено, що 01 лютого 2013 року
міститься запис про фактичну перевірку
книги, розпочату 29 січня 2013 року. Нижче
01 лютого 2013 року містяться записи від 29
січня 2013 року Z-звіт № 133 та від 30 січня
2013 року Z-звіт № 134. На сторінках 1, 94
зазначеної книги містяться перелічені
Z-звіти № 133 на суму 3 542,00 грн., № 134 на
суму 4 266,26 грн., № 135 (з нульовими
показниками). З огляду на зазначене, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що вище перелічені Z-звіти
вклеєні до книги 01 лютого 2013 року або
після вказаної дати, оскільки записи
про них до КОРО № р/1 здійснені
після відмітки податкового
органу(здійсненої 01 лютого 2013 року).

При дослідженні КОРО № р/1
(перевірка господарської одиниці за
адресою: місто Запоріжжя, вулиця
Бородинська, будинок 20-Б), а саме
сторінки 82 судом встановлено, що 01
лютого 2013 року податковим органом
здійснено запис про фактичну перевірку
книги. Після вказаного запису
містяться записи від 29 січня 2013 року
про Z-звіт № 197 на суму 229,00 грн., від 30
січня 2013 року про Z-звіт № 198 на суму 1
764,20 грн., від 31 січня 2013 року про Z-звіт №
199 на суму 238,00 грн. Копії перелічених
Z-звітів надані суду, проте копії
здійснені навіть не з КОРО. З огляду на
зазначене, суд дійшов правильного
висновку, що вище перелічені Z-звіти
вклеєні до книги 01 лютого 2013 року або
після вказаної дати, оскільки записи
про них до КОРО № р/1 здійснені
після відмітки податкового
органу(здійсненої 01 лютого 2013 року).

Встановивши такі обставини справи, суд
першої інстанції обґрунтовано
погодився з позицією ДПІ щодо
порушення підприємством порядку
оприбуткування готівки, що стало
підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень.

Рішення суду першої інстанції, в
частині висновків щодо правомірності
податкових повідомлень-рішень, якими
застосовано штрафні санкції за
порушення порядку оприбуткування
готівки, позивачем не оскаржується, а в
заявленому позові не наведено
обґрунтувань неправомірності вказаних
податкових повідомлень-рішень, у
зв'язку з чим відсутні підстави
стверджувати про обґрунтованість
заявлених вимог щодо скасування
повідомлень-рішень відповідача №
від 22 лютого 2013 року, № від
22 лютого 2013 року, № від 17 травня 2013
року.

В той же час, колегія суддів
погоджується з позицією позивача в
іншій частині доводів, якими
обґрунтовувались вимоги апеляційної
скарги, а саме щодо неправомірності
податкового повідомлення-рішення
№ від 22 лютого 2013 року в частині
застосування фінансових санкцій у
розмірі 340,0грн. на підставі на пункту 4
статті 17 Закону України від 06 липня 1995
року № 265/95-ВР "Про застосування РРО в
сфері громадського харчування та
послуг" у розмірі 340,00 грн.

Так, встановлені обставини справи
свідчать про те, що штрафні санкції у
розмірі 340грн. застосовані ДПІ у зв'язку
з встановленим фактом вклеювання до
КОРО №р/1 Z-звіт за 17.01.2013р., в якому
відсутні обов'язкові реквізити - номер,
дата і час друкування, повідомлення про
обнуління оперативної пам'яті та
дійсності фіскального звітного чеку.

Правовою підставою для застосування
штрафних санкцій зазначений пункт 4
статті 17 Закону України "Про
застосування РРО в сфері громадського
харчування та послуг".

У відповідності до пункту 4 статті 17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» у разі
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його не
зберігання до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Отже, вказаною нормою права
передбачена відповідальність за
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його не
зберігання.

Вказуючи на правомірність рішення ДПІ
в цій частині, суд першої інстанції
виходив з того, що зазначений Z-звіт не
містить реквізитів, які визначені у
пунктах 13, 14, 17 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
вимог щодо реалізації фіскальних
функцій реєстраторами розрахункових
операцій для різних сфер застосування»
від 18 лютого 2002 pоку № 199.

Так, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що вказаний Z-звіт не містить усіх
реквізитів, які визначені постановою
КМУ №199, водночас відсутність
будь-якого реквізиту фіскального
звітного чеку не прирівняний вказаною
постановою КМУ до відсутності такого
фіскального звітного чеку, у зв'язку з
чим застосування штрафних санкцій на
підставі п.4 ст.17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», на думку колегії суддів, є
неправомірним.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову про часткове
задоволення позову.

На підставі викладеного,
керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "ВАЙТ СТОР"
- задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року по справі № 808/5431/13-а - скасувати та
прийняти нову постанову про часткове
задоволення позову.

Податкове повідомлення-рішення
№ від 22 лютого 2013 року, в частині
застосування штрафних санкцій у
розмірі 340,0грн. - визнати неправомірним
та скасувати.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

(Повний текст постанови
виготовлено 28.05.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк