Справа № 805/5393/14
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 р.
Справа №805/5393/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11 год. 00
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Зінченка О.В.,

при секретарі судового засідання Усові
Д.В.,

з участю представників:

позивача - Чоловян Г.М.,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у м. Краматорську Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
визнання дій державного виконавця щодо
відмови у відкриті виконавчого
провадження протиправними, скасування
постанови державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 27 лютого
2014 року за № 42264601, -

в с т а н о
в и в :

У квітні 2014 року Державна податкова
інспекція у м. Краматорську Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (далі - позивач, ДПІ у м.
Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій
області) звернулась до Донецького
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції (далі - відповідач, ВДВС
Краматорського МУЮ) про визнання дій
державного виконавця щодо відмови у
відкриті виконавчого провадження
протиправними, скасування постанови
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 27 лютого
2014 року за № 42264601, зобов'язання Відділ
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції прийняти до виконання
виконавчий лист Донецького окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року по справі № 805/16101/13-а.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року по справі № 805/16101/13-а
задоволений у повному обсязі позов ДПІ
у м. Краматорську ГУ Міндоходів у
Донецькій області до Ф-ОП ОСОБА_2 про
стягнення суми податкового боргу у
розмірі 530,95 грн. Судове рішення набрало
законної сили 25 січня 2014 року. Позивач
вказав, що ним до Відділу Державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції був
направлений виконавчий лист по
вказаній адміністративній справі №
805/16101/13-а, з відповідною заявою про
відкриття виконавчого провадження.
Зазначена заява про відкриття
виконавчого провадження та виконавчий
лист були отримані відповідачем 25
лютого 2014 року, про що свідчить вхідний
штамп. 27 лютого 2014 року державним
виконавцем ВДВС Краматорського МУЮ на
підставі пункту 8 частини 1 статті 26
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, з посиланням наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження. Позивач не погодився з
даною постановою державного виконавця,
та звернувся з даним адміністративним
позовом до суду, вказавши на те, що
частиною 5 статті 124 Конституції
України встановлена обов'язковість
виконання рішень на всій території
України в порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року
№606-ХІУ. Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим законом.
Пунктом 1 частини 2 статті 17 Закону
визначено, що державною виконавчою
службою підлягають виконанню
виконавчі листи, що видаються судами (в
тому числі адміністративним судом) та
інші документи. Також статтею 19
згаданого Закону встановлено, що
державний виконавець відкриває
виконавчі провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення. В силу
статті 11 згаданого Закону, державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 257 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення, яке набрало
законної сили, або яке належить
негайному виконанню, є підставою для
його виконання. Однак, відповідач
всупереч наведеним законодавчим
нормам відмовив у відкритті
виконавчого провадження по
примусовому виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, позивач
просив суд визнати протиправними дії
державного виконавця щодо відмови у
відкриті виконавчого провадження,
скасувати постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 27 лютого 2014 року за №
42264601, а також зобов'язати відповідача
прийняти до виконання виконавчий лист
Донецького окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року по справі № 805/16101/13-а (арк.
справи 2-3).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2014
року відкрито провадження у даній
справі та призначено до розгляду у
відкритому судовому засіданні (арк.
справи 1).

У судовому засіданні представник
позивача надала суду заяву про
уточнення позовних вимог, згідно якої
просила викласти позовні вимоги у
наступній редакції: визнати дії
державного виконавця щодо відмови у
відкриті виконавчого провадження
протиправними, скасувати постанову
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 27 лютого
2014 року за № 42264601. Уточнені позовні
вимоги підтримала, просила
задовольнити адміністративний позов у
повному обсязі (арк. справи 20-21).

26 травня 2014 року на адресу Донецького
окружного адміністративного суду
через канцелярію надійшла заява від
відповідача про розгляд даної справи
за відсутності його представників (арк.
справи 16-17), а також заперечення на
даний адміністративний позов (арк.
справи 14-15), в яких відповідач вказав, що
26 лютого 2014 року до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського МУЮ
надійшов виконавчий документ, виданий
Донецьким окружним адміністративним
судом за № 805/16101/13-а від 25 листопада 2013
року про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ДПІ у м. Краматорську заборгованості у
розмірі 530,95 грн. 27 лютого 2014 року на
підставі пункту 3 статті 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем за зазначеним
виконавчим провадженням винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження, яка
направлена до ДПІ у м. Краматорську.
Відповідач вказує, що відповідно до
статті 25 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Водночас, як вказав
відповідач, порядок стягнення
податкового боргу платників податків
регулюється статтями 95-99 Податкового
кодексу України. Відповідно до пункту
95.3 статті 95 цього Кодексу стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.
Тобто, як вказує відповідач, зі змісту
наведеної законодавчої норми випливає,
що Податковим кодексом України
встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за такими рішеннями, які
здійснюють процедуру їх примусового
виконання, є контролюючі органи в
розумінні Податкового кодексу України.
Механізм виконання судових рішень про
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу передбачений главою
12 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
правління Національного банку України
від 21 січня 2004 № 22, який передбачає
оформлення інкасового доручення для
примусового стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу. При цьому,
судове рішення, на підставі якого з
платника податків стягуються кошти,
відповідно до пункту 12.4 зазначеної
Інструкції, до банку не подається.
Натомість реквізити відповідного
судового рішення зазначаються в самому
інкасовому дорученні. Отже, відповідач
вказує, що чинне законодавство
передбачає окремий порядок
примусового виконання судових рішень
про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу, при цьому
органи державної виконавчої служби до
цієї процедури не залучаються, таким
чином у державного виконавця немає
підстав для відкриття виконавчого
провадження. З урахуванням
викладеного, відповідач просив
відмовити у задоволенні
адміністративного позову у повному
обсязі.

З огляду на положення частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності відповідача на підставі
наявних у справі доказів.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд дійшов
висновку про те, що адміністративний
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Позивач, Державна податкова інспекція
у м. Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області є
органом виконавчої влади, який в даних
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
Податковим кодексом України.

Відповідач, відділ Державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції, у
розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України в даних
правовідносинах є суб`єктом владних
повноважень, який реалізує надані йому
Законом України «Про державну
виконавчу службу» та Законом України
«Про виконавче провадження»
повноваження.

Згідно статті 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтею 2 Закону «Про виконавче
провадження» передбачено, що примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Відповідно до Закону України «Про
державну виконавчу службу» примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України, до складу якого
входить відділ примусового виконання
рішень; управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головних управлінь
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі, до складу яких входять
відділи примусового виконання рішень;
районні, районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні
відділи державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 6
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами
адміністративної справи, 25 листопада
2013 року Донецьким окружним
адміністративним судом винесено
постанову по адміністративній справі
№ 805/16101/13-а, якою задоволено
адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до ОСОБА_2 про
стягнення податкового боргу у розмірі
530,95 грн. Постанова набрала законної
сили 25 січня 2014 року.

28 січня 2014 року Донецьким окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист по вищенаведеній
адміністративній справі № 805/16101/13-а, в
якому боржником є фізична
особа-підприємець ОСОБА_2, стягувачем -
Державна податкова інспекція у м.
Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 заборгованості перед бюджетом з
податку на доходи з фізичних осіб у
сумі 530,95 грн. (арк. справи 4).

У зв'язку з вищенаведеним, 19 лютого 2014
року позивач направив на адресу
відповідача заяву № 3303/05-15-10-013-5 про
відкриття виконавчого провадження з
означеним вище виконавчим листом (арк.
справи 5).

27 лютого 2014 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції Заборожець І.М. на підставі
пункту 8 частини 1 статті 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
прийнято постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) ВП № 42264601), з
посиланням на те, що Податковим
кодексом України встановлено
особливий порядок виконання судових
рішень про стягнення коштів з платника
податків у рахунок погашення
податкового боргу, який регулюється
статтями 95-99 Податкового кодексу
України. Органами стягнення за такими
рішеннями, які здійснюють процедуру їх
примусового виконання, є контролюючі
органи в розумінні Податкового кодексу
України. При цьому, органи державної
виконавчої служби до цієї процедури не
залучаються (арк. справи 6).

Прийнята відповідачем постанова є
правовим актом індивідуальної дії,
правомірність винесення якої
здійснюється за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Обов'язок суду вирішувати спори на
підставі Конституції України
закріплений положеннями принципу
законності викладеного у пункті 1
частини першої статті 9 КАС України.

Статтею 17 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, серед інших, такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Статтею 258 КАС України також
встановлено, що за кожним судовим
рішенням, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, за
заявою осіб, на користь яких воно
ухвалено, чи прокурора, який здійснював
у цій справі представництво інтересів
громадянина або держави в суді,
видається один виконавчий лист.

Як вказувалось судом вище, державним
виконавцем відмовлено у відкритті
виконавчого провадження, підставою для
відмови державним виконавцем в
прийнятті до провадження виконавчого
документа стало те, що чинне
законодавство передбачає окремий
порядок примусового виконання судових
рішень про стягнення коштів в рахунок
погашення податкового боргу, який
регулюється статтями 95-99 Податкового
кодексу України.

Дійсно статтями 95-99 Податкового
кодексу України визначений порядок
стягнення податкового боргу платників
податків. Зазначені норми визначають
перелік заходів, що можуть вживатися
податковим органом до платника
податків із метою погашення
податкового боргу, зокрема, стягнення
коштів, які перебувають у власності
платника податків, а також продаж майна
платника податків, що перебуває в
податковій заставі (пункт 95.1 статті 95
Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання (вручення) такому платнику
податкової вимоги.

Водночас, відповідачем при прийнятті
спірної постанови не враховані
особливості стягнення податкового
боргу з фізичної особи. Так, відповідно
до пункту 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку-фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Отже, вищенаведеним пунктом
Податкового кодексу України
встановлено особливий порядок
стягнення податкового боргу платників
податків-фізичних осіб у порівнянні з
порядком погашення податкового боргу
юридичних осіб. За змістом пункту 87.11
статті 87 Податкового кодексу України
стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється виключно
державною виконавчою службою
відповідно до закону про виконавче
провадження.

Таким чином, 27 лютого 2014 року державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції
Заборожець І.М. на підставі пункту 8
частини 1 статті 26 Закону України «Про
виконавче провадження» помилково
прийнято постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) ВП № 42264601) на
підставі виконавчого листа, виданого
Донецьким окружним адміністративним
судом 28 січня 2014 року, згідно якого
постановлено стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2
заборгованість перед бюджетом з
податку на доходи з фізичних осіб у
розмірі 530,95 грн.

З урахуванням викладеного, а також
встановлених судом обставин у справі,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги Державної податкової інспекції
у м. Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про визнання дій державного
виконавця щодо відмови у відкриті
виконавчого провадження
протиправними, скасування постанови
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 27 лютого
2014 року за № 42264601 є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 122-143, 151-154, 158 - 163,167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
визнання дій державного виконавця щодо
відмови у відкриті виконавчого
провадження протиправними, скасування
постанови державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 27 лютого
2014 року за № 42264601, - задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції щодо
винесення постанови про відмову у
відкриті виконавчого провадження №
42264601 від 27 лютого 2014 року.

Скасувати постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
відмову у відкритті виконавчого
провадження № 42264601 від 27 лютого 2014
року.

Вступну та резолютивну частини
постанови виготовлено у нарадчій
кімнаті і проголошено 26 травня 2014 року.

Постанова у повному обсязі складена 30
травня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьоїстатті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зінченко О.В.