Справа № 804/9553/13-а
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2013-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
09 жовтня 2013 р. Справа № 804/9553/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство «СІСТАР» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування карток відмови та рішень
про коригування митної вартості, -
12.07.13 року Товариство з обмеженою
відповідальністю науково - виробниче
підприємство «СІСТАР» (далі - позивач)
звернулася до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
(далі - відповідач) про визнання
противоправним та скасування: картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 29.04.13
рішення про коригування митної
вартості товарів від 29.04.13
№110080000/2013/100061/1, від 29.04.13 №110080000/2013/100064/1.

В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що 29.04.2013 року ТОВ НВП
«СІСТАР» до Дніпропетровської митниці
Міндоходів для здійснення митного
оформлення товару - «прокат плоский з
вуглецевої сталі, оцинкований шляхом
гарячого окупання, в рулонах, гладкий,
стандарт» за контрактом № 7В9Р7FА3 від
05.02.2013 року, виробництва Словаччина,
подані митні декларації № 110080000/2013/110727
та №11080000/2013/110724. Відповідачу були
надані усі необхідні, передбачені
Митним кодексом України документи, які
обґрунтовано та безперечно доводили
вартісні показники такого товару.
29.04.2013 року Дніпропетровською митницею
Міндоходів було винесені рішення про
коригування митної вартості товарів
№110080000/2013/100061/1 та №110080000/2013/00064/1,
підставою для винесення яких стала
відсутність в інвойсі інформації щодо
зовнішньоекономічного контракту для
ідентифікації ввезеного товару.
Відповідачем було зобов'язано надати
додаткові документи, що підтверджують
митну вартість товару. 29.04.2013 року
позивачем були подані нові митні
декларації на ввезений товар з
урахуванням рішень про коригування
митної вартості товарів №110080000/2013/100061/1
та №110080000/2013/00064/1. Між тим, 29.04.2013 року
Дніпропетровською митницею Міндоходів
винесені картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №110080000/2013/00070 та
№110080000/2013/00069. В результаті проведеного
коригування визначення митної
вартості товарів та подання нових ВМД,
розмір сплаченого ПДВ по митній
вартості збільшилось на суму 25289,28 грн.
Позивачем зазначено, що відповідачем
було застосовано резервний метод
визначення митної вартості, однак
загальні посилання на норми МКУ щодо
причин незастосування попередніх
методів визначення митної вартості не
повинні розцінюватися як достатні
доводи обґрунтованості прийнятих
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, рішень.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити у повному
обсязі із викладених у позові підстав.

Представник відповідача -
Дніпропетровської митниці Міндоходів
проти позову заперечував, подав до суду
письмові заперечення, які залучені до
матеріалів справи (а.с. 53-67). Суду
пояснив, що відповідно до умов
зовнішньоекономічного договору від
05.02.2013 р. № 7В9Р7FАЗ оплата за товар
здійснюється протягом 15 днів після
виставлення рахунку - фактури або
авансовим платежем: 100% відповідно до
інвойсу - проформи (20% - до 5 днів від дати
виставлення, 80% напередодні
відвантаження). Позивачем до
документів митного оформлення надані
рахунки - фактури від 17.04.2013 р.- № 113/80419701
на суму 26240,00 USD (800,00 USD/т); № 113/80419601 на
суму 41809,76 USD (824,00 USD/т); № 113/90275001 на суму
13344,00 USD (800,00 USD/т), тобто, підприємство
повинно було здійснити оплату за
поставлений товар в строк до 02.05.2013 р.
Товар був заявлений до митного
оформлення 29.04.2013 р. та в строк для
надання додаткових документів (09.05.2013
р.) документів, що підтверджували б
сплату за товар, до відповідача не
надав. Крім того, надані інвойси від
17.04.2013 р. не містять посилань на номер та
дату контракту, а отже, ідентифікувати
зазначені інвойси зі спірними
поставками неможливо. Позивачем також
не було надано додаткових документів
на вимогу митниці, що не давало
можливості достовірно обрахувати всі
складові митної вартості заявленого до
митного оформлення товару. За
результатами контролю співставлення
відповідно до ст. 337 МКУ встановлено, що
рівень заявленої декларантом митної
вартості товару становить 0,81 дол.
США/кг, рівень митної вартості на
підставі наявних у митниці відомостей
з урахуванням регіону походження, умов
контракту, у наближений до митного
оформлення час, становить 0,97дол. США/кг.
З урахуванням викладеного, посадова
особа митниці, відповідно до ст. 55 МКУ,
прийняла рішення про коригування
заявленої митної вартості товару від
29.04.13 №110080000/2013/100061/1 та №110080000/2013/100064/1,
відповідно до якого, митну вартість
скориговано до 0,97 доларів США/кг (на
«прокат плоский з вуглецевої сталі,
оцинкований шляхом гарячого окупання,
в рулонах, гладкий, стандарт») на
підставі наявних у митниці відомостей
(МД № 110080000/2013/104937 від 04.03.2013, метод 6,
товар ідентичний, то же виробник «U.S.
Streel Kosice. s.r.o.», вага 45511,34 кг. - 0,97 дол.
США/кг) із застосуванням резервного
методу відповідно до ст. 60 МКУ. У зв'язку
з прийняттям митницею рішень про
визначення митної вартості товару, за
митними деклараціями було відмовлено в
митному оформленні та видано картки
відмови від 29.04.13 №110080000/2013/00069 та
№110080000/2013/00070. Таким чином, спірні
рішення та картки прийняті, на думку
відповідача, відповідно до норм
чинного законодавства, у зв'язку із чим
підстави для задоволення позову
відсутні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справу докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд при
прийнятті рішення виходить з
наступного.

Судовим розглядом справи встановлено,
що спірні рішення прийняті
відповідачем у зв'язку із розмитненням
позивачем поставленого йому 29.04.13 на
виконання умов Контракту
купівлі-продажу № 7В9Р7FАЗ від 05.02.2013 р. з
компанією «U.S. Streel Kosice. s.r.o.» (Словаччина)
(а.с. 18) товару - прокат плоский з
вуглецевої сталі, оцинкований шляхом
гарячого окупання, в рулонах, гладкий,
стандарт у кількості 67420 кг. та 32800 кг.

Так, з метою розмитнення вказаного
поставленого товару позивачем було
подано до митного оформлення
відповідачу митні декларації: №
110080000/2013/110724, №110080000/2013/110727 та такі
документи: - картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами від 03.04.2013
№ 110/2012/0001154; накладна ЦІМ/УМВС від 23.04.2013
р. № 11912, № 11914; рахунок - фактура (інвойс)
від 17.04.2013 р. № 113/80419701, № 113/80419601; рахунок
- фактура (інвойс) від 17.04.2013 р. № 113/90275001;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) № 7В9Р7FАЗ від 05.02.2013 р.;
внутрішній договір (контракт)
доручення від 10.04.2012 р. № 3А/1; довідку
про проведення декларування валютних
цінностей від 08.04.2013 р.; сертифікати
якості; копії митних декларацій.

Відповідно до митних декларацій
№110080000/2013/110724 та №110080000/2013/110727, митна
вартість товару була задекларована
позивачем із застосуванням першого
методу визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну (за
ціною договору), в розмірі 0,808 дол.
США/кг. (а.с. 70-71,74-75).

Згідно з повідомленням митниці
декларанту в результаті здійсненої
відповідачем перевірки документів, які
надані у підтвердження митної
вартості, були виявлені наступні
розбіжності: в додатках до МД
№110080000/2013/110724 від 29.04.2013 р. інвойс
№113/80419701 від 17.04.2013 р. не містить
посилання на номер та дату контракту (№
7В9Р7FАЗ від 05.02.2013 р); в додатках до МД
№110080000/2013/110727 від 29.04.2013 р. інвойси №
113/90275001 та № 113/80419601 не містять
посилання на номер та дату контракту (№
7В9Р7FАЗ від 05.02.2013 р.), зазначений у
Інвойсах ID продавця (SK) не
співпадає із кодами продавця,
зазначеними у контракті (№ 7В9Р7NАЗ від
22.02.2013 р. (SK). В результаті
проведеної консультації декларанта
зобов'язано надати протягом 10
календарних днів такі додаткові
документи: - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

29.04.2013 р. за вих. №№ 29/04-5, 29/04-7, позивач
повідомив відповідача про
неможливість надати додаткові
документи по МД №110080000/2013/110724 від 29.04.2013
р та №110080000/2013/110727 від 29.04.2013 р. (а.с. 78-79).

За результатами здійснення митним
органом перевірки наданих позивачем
документів відповідачем прийняті
Рішення про коригування митної
вартості товарів від 29.04.13
№110080000/2013/100061/1 та №110080000/2013/100064/1 (а.с. 23,
33), відповідно до якого митну вартість
скориговано до 0,97 доларів США/кг (на
«прокат плоский з вуглецевої сталі,
оцинкований шляхом гарячого окупання,
в рулонах, гладкий, стандарт») на
підставі наявних у митниці відомостей
(МД № 110080000/2013/104937 від 04.03.13, метод 6,
товар ідентичний, той же виробник U.S.
Streel Kosice. s.r.o., вага 45511,34 кг - 0,97 дол.
США/кг) із застосуванням резервного
методу відповідно до ст. 60 МКУ. На
підставі вказаних рішень відповідачем
виставлені картки відмови у митному
оформленні товарів від 29.04.13
№110080000/2013/00069 та №110080000/2013/00070 (а.с. 22, 34).

За змістом оскаржуваних Рішень про
коригування митної вартості товарів
від 29.04.13 №110080000/2013/100061/1 та
№110080000/2013/100064/1, узв'язку із відмовою
позивача надати додаткові документи на
підтвердження митної вартості товару
відповідачем зазначено, що відповідно
до п.6 ст.54 МК У , п. 2 ст. 58 МК України
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не може бути
застосований. При визначені митної
вартості товару неможливо було
застосувати методи 2 а), 2 б), так як у
митного органу відсутня інформація
щодо вартості ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів, враховуючи
положення ст. 59, 60, 61 МКУ. Методи на
основі віднімання 2 в) та додавання 2 г)
вартості (ст.62, ст.63 МКУ) неможливо
застосувати у зв'язку із відсутністю
об'єктивних, документально
підтверджених даних, які піддаються
обчисленню. Митну вартість товару, що
імпортується, скориговано із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості 2 ґ), -
резервний метод визначення митної
вартості (ст.64 МКУ) (метод 6) (а.с. 23, 33).

Як було з'ясовано в ході розгляду
справи, для уникнення простою вагонів
та накладення штрафів, у відповідності
до норм ст. 55 Митного кодексу України,
позивачем до відповідача були подані
нові декларації: № 110080000/2013/110878 від
29.04.2013 р. та № 110080000/2013/110860 від 29.04.2013 р. з
урахуванням митної вартості,
визначеної рішеннями про коригування
митної вартості товарів від 29.04.13
№110080000/2013/100061/1 та №110080000/2013/100064/1 (а.с.
72-73,76-77).

Листом від 07.05.2013 р. за вих. № 17-20-3/3477,
відповідач повідомив позивача про
випуск у вільний обіг (МД № 110080000/2013/110878
від 29.04.2013 р. та МД №110080000/2013/110860 від
29.04.2013 р.) товару «прокат плоский з
вуглецевої сталі, оцинкований шляхом
гарячого окупання, в рулонах, гладкий,
стандарт», за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю
товару, визначеного декларантом, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів обчисленою згідно з
митною вартістю товару, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товару, визначеною Дніпропетровською
митницею відповідно до рішення про
визначення митної вартості від 29.04.2013 р.
№110080000/2013/100061/1 та від 29.04.13 р.
№110080000/2013/100064/1, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X МК України.
Строк дії гарантійних зобов'язань не
може перевищувати 90 календарних днів з
дня випуску товарів (а.с. 17).

10.06.2013 року позивачем до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
на підтвердження митної вартості
товару були надані: висновок експерта
№ ГО2 від 29.05.2013 р., виданий
Дніпропетровською торгово -
промисловою палатою; переклади
інвойсів від 17.04.2013 р. № 113/80419701; від
17.04.2013 р. № 113/80419601; від 17.04.2013 р. №113/90275001;
платіжне доручення в іноземній валюті
№ 490 від 18.05.2013 р. на суму 81 393,76 доларів
США (а.с. 16).

14.06.2013 р. за вих. № 17-11-3/390 відповідачем
на адресу позивача надано відповідь
про результати розгляду додаткових
документів на підтвердження вартості
партії товару «прокат плоский з
вуглецевої сталі, оцинкований шляхом
гарячого окупання, в рулонах, гладкий,
стандарт», якою, враховуючи результати
перевірки та встановленої
невідповідності в наданих документах,
що унеможливлювало проведення
обчислення формування ціни товару на
заявленому рівні, повідомлено про
відсутність підстав для перегляду
Рішень про коригування митної вартості
товару від 29.04.2013 р. №110080000/2013/100061/1 та
від 29.04.13 р. №110080000/2013/100064/1 (а.с. 14-15).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів відповідача і
винесених на їх підставі спірних актів
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Засади державної митної справи,
зокрема, правовий статус органів
доходів і зборів, митна територія та
митний кордон України, процедури
митного контролю та митного оформлення
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, митні режими та умови
їх застосування, заборони та/або
обмеження щодо ввезення в Україну,
вивезення з України та переміщення
через територію України транзитом
окремих видів товарів, умови та порядок
справляння митних платежів, митні
пільги, визначено Митним кодексом
України від 13.02.2012 року № 4495 - VI (далі - МК
України).

Відповідно до ст. 49 цього Кодексу
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50
МКУ). За приписами статті 52 МКУ
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
кодексу та цією главою.

Положеннями ст. 54 МКУ визначено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень ч.9 цієї статті; 4)
покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 цього
Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у ч.5 і 6 ст.52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо наведені документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини. (ч.3 ст.53 МК
України).

На думку суду, позивачем для
підтвердження заявленої митної
вартості товару було подано до митного
органу всі необхідні для цього
документи відповідно до вимог митного
законодавства. Надання ж додаткових
документів є необхідним у разі потреби
в підтвердженні задекларованої
декларантом митної вартості товару за
першим методом, викликаної
обґрунтованими сумнівами митного
органу в достовірності відомостей, які
містяться в поданих до митного
оформлення товару документах. На думку
суду, сумніви є обґрунтованими, якщо
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. В такому разі
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи.

Обґрунтовуючи свій сумнів у
правильності визначення декларантом
митної вартості, відповідач послався
на те, що в додатках до МД №110080000/2013/110724
від 29.04.2013 р. інвойс №113/80419701 від 17.04.2013 р.
не містить посилання на номер та дату
контракту (№ 7В9Р7FАЗ від 05.02.2013 р.), а в
додатках до МД №110080000/2013/110727 від 29.04.2013
р. інвойси № 113/90275001 та № 113/80419601 не
містять посилання на номер та дату
контракту (№ 7В9Р7FАЗ від 05.02.2013 р.),
зазначений у Інвойсах ID продавця
(SK) не співпадає із кодами
продавця, зазначеними у контракті (№
7В9Р7NАЗ від 22.02.2013 р. (SK).

Між тим, як свідчать матеріали справи, в
інвойсах від 17.04.2013 р. №113/80419701; від
17.04.2013 р. № 113/80419601; від 17.04.2013 р. №113/90275001,
наданих при декларуванні 29.04.2013 року,
номер та дата зовнішньоекономічного
контракту (№ 7В9Р7FАЗ від 05.02.2013 р.),
вказані в графі: «код № 7В9Р7FАЗ» та
«ваше замовлення - 05.02.2013», що
підтверджується перекладами інвойсів,
наданих позивачем 10.06.2013 р. (а.с. 25,27,37).

Що стосується розбіжностей
ідентифікаційного номеру продавця в
інвойсах та зовнішньоекономічному
контракті № 7В9Р7FАЗ від 05.02.2013 р., суд
зазначає, що в контракті вказаний як
податковий реєстраційний номер
продавця - так і ідентифікаційний
номер НДС - SK (а.с. 18), який і був
зазначений в інвойсах, складених
продавцем товару. За таких обставин,
висновки відповідача щодо
розбіжностей в зазначених документах,
які впливали на визначення митної
вартості товару, є безпідставними та
свідчать про формальний підхід
відповідача до проведення перевірки
наданих декларантом документів.

Суд також зазначає, що відповідачем
безпідставно при розгляді додаткових
документів, наданих позивачем 10.06.2013
року, не прийнято до уваги та обставина
що термін сплати за поставлену
продукцію у відповідності до умов
контракту № 7В9Р7FАЗ від 05.02.2013 р. та
інвойсів від 17.04.2013 р. №113/80419701; від
17.04.2013 р. №113/80419601; від 17.04.2013 р. №113/90275001,
спливав 03.05.2013 року. Тобто, на момент
прийняття оскаржуваних Рішень про
визначення митної вартості товарів
(29.04.2013 р.) взагалі не настав строк
сплати позивачем сум за поставлений
товар.

Крім того, на підтвердження сплати
позивачем вартості поставленої
продукції відповідачу було надано
платіжне доручення в іноземній валюті
№ 490 від 18.05.2013 р. на суму 81393,76 долларів
США в якому наявні всі необхідні дані
щодо номеру та дати контракту, сторін
договору та їх місцезнаходження (а.с. 20).
За таких обставин, безпідставними є
твердження відповідача щодо
розбіжностей між датами інвойсів
(17.04.2013 р.) та вказаними в платіжному
дорученні відомостями про FCD 110860 і FCD
110878 від 29.04.2013 р., оскільки, по - перше,
абревіатура FCD (freight costoms declaration) з
англійської переводиться як «вантажна
митна декларація», по - друге, номер та
дата FCD 110860 і FCD 110878 співпадають із
новими вантажними митними
деклараціями, поданими позивачем 29.04.2013
р. з урахуванням рішень про
встановлення митної вартості товарів
від 29.04.2013 р. (а.с. 72-73,76-77).

Суд також зазначає, що відповідачем
безпідставно не було прийнято до уваги
при розгляді додаткових документів
щодо підтвердження вартості товару
висновок експерта Дніпропетровської
торгово - промислової палати від 29.05.2013
р. № ГО-2514, з посиланням на ту обставину,
що вони ґрунтуються лише на інформації
прайс - листа. Як свідчить з Висновку
експерта, ринкова вартість товару -
сталі, оцинкованій шляхом гарячого
окупання в рулонах, марка сталі S350GD+Z,
отриманої за контрактом №7В9Р7FАЗ від
05.02.2013 р., комерційними інвойсами від
17.04.2013 р. №113/80419701; від 17.04.2013 р. №113/80419601;
від 17.04.2013 р. №113/90275001, може складати
вартість, визначену в інвойсах
(відповідно 800,00 долларів США/т та 824,00
долларів США/т). Для визначення
ринкової вартості експертом був
проведений аналіз цінової інформації
не лише на підставі інформації прас -
листа виробника за березень 2013 р., але і
інформації Лондонської біржі
кольорових металів та сайтів мережі
Інтернету (а.с. 41-42).

Окрім того, суд зауважує, що з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
законодавець надав митному органу як
право у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості так
і право звертатися до митних органів
інших країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості, а також застосовувати
інші передбачені цим Кодексом форми
митного контролю. Відповідачем на
обґрунтування своє позиції не надано
доказів звернення до митних органів
країни експорту товару із запитом щодо
надання необхідних відомостей для
підтвердження ціни. Між тим, чинним
законодавством саме на митний орган
покладений обов'язок із здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції).

На підставі досліджених судом в ході
розгляду справи документів суд
доходить до висновку, що надані
позивачем для митного оформлення
документи не містять розбіжності, а їх
данні піддаються обчисленню та
підтверджують ціну товару. Також суд
відмічає, що за умови не наведення
митним органом доказів того, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості. За відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом,
застосування митним органом
коригування митної вартості є
передчасним.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу. Застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу (ст.57
МК України).

Аналіз наведених законодавчих
положень дає підстави для висновку, що
митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості. Однак,
дискреційні функції митних органів
мають законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До таких, зокрема, належать
обов'язок послідовного вибору
другорядних методів визначення митної
вартості товарів із проведенням
процедури консультації між митним
органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу,
під час якої митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності (ч.4 ст.57 МКУ).

Представником відповідача не
обґрунтовано та не надано суду
належних і допустимих доказів в
підтвердження неможливості визначення
митної вартості товару позивача шляхом
застосування другорядних методів, що
передують резервному. Як вбачається зі
змісту оскаржуваних рішень,
відповідачем наведені формальні
причини в обґрунтування неможливості
застосування другорядних методів, що
передують резервному, який
застосований Дніпропетровською
митницею до позивача. Такі загальні
посилання на норми Митного кодексу
України зроблені без конкретизації
підстав щодо причин незастосування
того чи іншого методу визначення
митної вартості не є достатніми
доводами обґрунтованості прийнятого
суб'єктом владних повноважень рішень.

Отже, з огляду на наявні в матеріалах
справи докази та дослідженні в ході
розгляду справи оригінали документів,
позивач задля підтвердження митної
вартості товарів за основним методом
виконав свій обов'язок та до декларацій
митної вартості 29.04.13 надав всі
необхідні документи, передбачені ч.2 ст.
53 МКУ, а також наявні у нього документи,
передбачені ч.3 ст.53 МКУ. За викладених
обставин, суб'єкт владних повноважень -
Дніпропетровська митниця, діючи в
межах наданих повноважень та у спосіб,
передбачений законодавством,
зобов'язаний був здійснити митне
оформлення товару позивача за митною
вартістю, заявленою декларантом.

Враховуючи встановлені судовим
розглядом факти, дослідивши зібрані
докази в їх сукупності за правилами
ст.86 КАС України, суд доходить висновку,
що спірні акти індивідуальної дії
відповідача відносно позивача, як-то:
рішення про коригування митної
вартості товарів № 110080000/2013/100061/1 від
29.04.2013 року, №110080000/2013/100064/1 від 29.04.2013
року та картки відмови у митному
оформленні товарів № 110080000/2013/00070 від
29.04.2013 року, № 110080000/2013/00069 від 29.04.2013
року, є такими, що прийняті
необґрунтовано та безпідставно, а отже
не відповідає вимогам, встановленим ч.3
ст.2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі
матеріали, які свідчать про його
правомірні дії. Однак відповідач
правомірність прийнятих рішень
належним чином не довів. Беручи до
уваги наведене, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство «СІСТАР» підлягають
задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробниче підприємство
«СІСТАР» до Дніпропетровської митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування карток відмови та рішень
про коригування митної вартості -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
110080000/2013/00070 від 29.04.2013 року, №
110080000/2013/00069 від 29.04.2013 року.

Визнати протиправним і скасувати
рішення Дніпропетровської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товрів № 110080000/2013/100061/1 від
29.04.2013 року, № 110080000/2013/100064/1 від 29.04.2013
року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство «СІСТАР» (,
адреса: 49033, м.Дніпропетровськ, вул.
Героїв Сталінграда, буд. 122) витрати по
оплаті судового збору в розмірі 252,89
грн. (двісті п'ятдесят дві грн. 89 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України

Суддя І.В.
Тулянцева