Справа № 345/1844/14-а
Суддя: Мигович О. М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/1844/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2014 року
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Мигович О.М.

секретаря
Гладенької Л.Ф.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Семанів М.М.

третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Калуші справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Пійлівської
сільської ради, третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_4 про визнання
незаконними та скасування рішень
Пійлівської сільської ради №94 від
27.08.2013 року та рішення №135/а від 02.10.2013
року, суд -

ВСТАНОВИВ:

Що позивач звернувся до суду із
зазначеними позовом . Свої вимоги
мотивує тим, що в 2006 році ним в
Пійлівську сільську раду була написана
заява про надання дозволу обмінятись
городом «під царинкою» 0,07 га і «біля
будинку» 0,06 га на земельній ділянці
ОСОБА_4 «біля сманчія» 0,13 га .В свою
чергу ОСОБА_4 також написала заяву
11.12.2006 року про надання дозволу на
обмін вище вказаними земельними
ділянками. 22.12.2006 року рішенням 3 сесії 5
демократичного скликання Пійлівської
сільської ради «Про обмін земельних
ділянок» вирішено: дозволити
обмінятись земельними ділянками
ОСОБА_1 в урочищі « під царинка» 0,07 га,
біля будинку 0,06 га на город ОСОБА_4
«біля сманчія» 0,13 га. Згідно даного
рішення ОСОБА_4 перейшла в
користування земельна ділянка в
урочищі «під царинка» площею 0,07 га, та
біля будинку позивача площею 0,06 га.

21.08.2013 року ОСОБА_4 звернулася до
голови Пійлівської сільської ради із
заявою про надання дозволу на
складання техдокументації, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку між межівниками ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 0,13 га, хоча у її користування
«біля будинку» перебуває тільки
земельна ділянка площею 0,06 га. 27
серпня 2013 року 21 сесія 6
демократичного скликання Пійлівської
сільської ради приймає рішення № 94 про
надання дозволу на розроблення
технічних документів і землеустрою по
відновленню( встановленню ) меж
земельних ділянок на місцевості гр.
ОСОБА_4 - орієнтованою площею 0,13 га, в
тому числі - для ведення особистого
селянського господарства 0,13 га.

Позивач вважає зазначене рішення
незаконним, прийняте з порушенням
вимог чинного законодавства, яке
регулює питання права користування
земельною ділянкою і одночасно порушує
права та інтереси осіб, які
користуються суміжними ділянками,
оскільки своєї згоди на вилучення у
нього землі він не давав, меж не
погоджував. Прийнявши рішення 27.08.2013
року № 94 Пійлівська сільська рада
фактично відібрала у ОСОБА_1 0,07 га
земельної ділянки розміром 0,3315 га ,
якою він користується більше 20-ти
років, а до того часу користувались
його родичі, оскільки ОСОБА_4 біля його
будинку передано у користування тільки
0,06 га ( на підставі рішення від 22.12.2006
року про обмін земельними ділянками), а
вона виготовила документацію на 0,13 га,
включивши туди в частину належної йому
земельної ділянки.

Крім того, коли ОСОБА_1 дізнався про те,
що ОСОБА_4 надали дозвіл на
виготовлення технічної документації
на земельну ділянку площею 0,13 га, то
його дочка звернулася в Пійлівську
сільську раду із скаргою з приводу
встановлення та узгодження
землекористуванням з виїздом комісії
на місце .02.10.2013 року комісією в складі
голови земельної комісії Селедця Л.Ф. ,
депутата сільської ради в/о № 7, члена
земельної комісії Івасів В.Є., депутата
сільської ради в/о № 8, інспектора
землевпорядника Качур було складено
акт, згідно з яким було виявлено різні
рішення на одну й ту саму земельну
ділянку від 22.12.2006 року і рекомендовано
для уникнення подальших конфліктів
звернутися в правоохоронні органи.
Однак даний акт було затверджено
рішенням Пійлівської сільської ради №
135/а від 17.12.2013 року « Про затвердження
актів земельної комісії від 02.10.2013
року гр..ОСОБА_9 і на підставі цього
рішення погоджено техдокументацію гр..
ОСОБА_4

По фактах захоплення частини земельної
ділянки його дочка ОСОБА_9 зверталася і
в Калуську міжрайонну прокуратуру, що
стало підставою для порушення
кримінального провадження по факту
захоплення земельних ділянок та
підроблення рішень сільської ради ,
оскільки ОСОБА_4 представила інше
рішення про обмін земельними
ділянками, якого окрім неї ніде немає.
Крім того, були звернення і на Урядову
гарячу лінію.

Оскільки було порушено його права та
інтереси, то ОСОБА_1 просить поновити
строк оскарження оскарження рішення
Пійлівської сільської ради № 94 від
27.08.2013 року та рішення 135/а « Про
затвердження актів земельної комісії
від 02.10.2013 року» та визнати незаконними
та скасувати зазначені рішення
Пійлівської сільської ради.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали та пояснили, що частина
земельної ділянки , а саме земельна
ділянка площею 0,07 га, на яку ОСОБА_4
виготовила технічну документацію, на
виготовлення якої їй було надано
дозвіл рішенням Пійлівської сільською
радою перебуває у користуванні ОСОБА_1.
Дана земельна ділянка ніколи не
передавалась у користування ОСОБА_4 і
обмін між ними цією земельною ділянкою
не відбувався. При винесенні рішення
27 серпня 2013 року 21 сесією 6
демократичного скликання Пійлівської
сільської ради ОСОБА_1 не було
повідомлено про прийняття такого
рішення, по даний час земельна ділянка
площею 0,07 га «біля будинку» перебуває
у його користуванні, жодних заяв на
вилучення даної земельної ділянки та
передачу її в запас сільської ради
ОСОБА_1 не писав, дозволу на вилучення
у нього землі він не надавав, меж не
погоджував, на сесію сільської ради
його ніхто не кликав. Також в даному
рішенні не зазначено, де саме
знаходиться земельна ділянка, на яку
надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення
технічної документації із
землеустрою, а тільки зазначено розмір
земельної ділянки - 0,13 га. Крім того,
ОСОБА_1 також надано дозвіл на
приватизацію земельної ділянки «біля
будинку» площею 0,3315 га , в тому числі і
на ту земельну ділянку, на яку
виготовила технічну документацію
ОСОБА_4, однак на даний час
приватизацію його земельної ділянки
зупинено, так як вийшла накладка землі,
і це в той час як ОСОБА_4 виготовляються
всі документи. Крім того, сесія
сільської ради затвердила акт комісії
від 02.10.2013 року, згідно з яким було
встановлено різні рішення на одну й ту
саму земельну ділянку і рекомендовано
звернутися в правоохоронні органи, і
на підставі цього акту та рішення
Пійлівської сільської ради «Про
затвердження актів земельної комісії
від 02.10.2013 року» № 135/а головою
Пійлівської сільської ради погоджено
ОСОБА_4 межі між землекористувачами.
Тому вважають дані рішення
Пійлівської сільської ради
незаконними , винесеними з порушенням
норм Земельного кодексу України,
Закону України «Про місцеве
самоврядування, та просять позов
задоволити, поновити строк оскарження
рішення Пійлівської сільської ради №
94 від 27.08.2013 року « Про надання дозволу
на розроблення технічних документів
із землеустрою по відновленню (
встановленню) меж земельних ділянок на
місцевості гр..ОСОБА_4» та рішення
Пійлівської сільської ради № 135/а від
17.12.2013 року «Про затвердження актів
земельної комісії від 02.10.2013 року»,
оскільки дані рішення ОСОБА_1 отримав
тільки 04.04.2014 року на адвокатський
запит, а також визнати незаконними та
скасувати вище вказані рішення.

Представник відповідача Пійлівської
сільської ради -голова Семанів М.М.
позов не визнав,та пояснив, що в
сільську раду із заявою про надання
дозволу на складання технічної
документації, що посвідчує право на
земельну ділянку площею 0,13 га
звернулася ОСОБА_4. На підставі цієї
заяви 27.08.2013 року було прийняте рішення
сесією сільської ради про надання
дозволу на розроблення технічних
документів із землеустрою по
відновленню (встановленню) меж
земельних ділянок на місцевості. Дане
рішення виносилось на підставі
рішення від 22.12.2006 року 4 сесії 5
демократичного скликання, яке
представила ОСОБА_4, в якому
зазначається про дозвіл обмінятись
земельними ділянками гр. ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 біля будинку та залишити
проїзд - дорогу попри його паркан.
Звідки ОСОБА_4 взяла таке рішення він
пояснити не може, оскільки на той час не
був головою сільської ради. Йому відомо
про те, що є інше рішення від 22.12.2006 року
3 сесії 5 демократичного скликання про
обмін земельними ділянками між ОСОБА_4
та ОСОБА_1, яке є і в сільській раді і в
архіві. Як таке сталося, що є два різні
рішення він пояснити не може, оскільки
в один день не можуть відбуватися дві
різні сесії сільської ради . Крім того,
пояснив, що дійсно вважає, що при
прийнятті 27.08.2013 року рішення про
надання дозволу на розроблення
техдокументації на земельну ділянку
гр..ОСОБА_4 сесія допустила помилки,
оскільки не зазначила , де саме
знаходиться ця земельна ділянка площею
0,13 га. Що стосується рішення про
затвердження акту земельної комісії
від 02.10.2013 року, то нічого пояснити не
може, оскільки не може пам»ятати всі
рішення, які приймаються сесію
сільської ради.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що вона з ОСОБА_1 обмінялась земельними
ділянками. Вона передала ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0,13 га « біля
сманчія», а він натомість передав їй
земельну ділянку площею 0,06 га « біля
будинку» та 0,07 га « під царинкою».
Спочатку вона користувалась цими
городами, а потім оскільки там погана
земля вже не хотіла ними
користуватись. Тоді дочка позивача
відміряла їй ще 0,07 га землі «біля
будинку» і вона нею користувалась,
однак жодних рішень, що підтверджують
даний факт немає, а потім вирішила
приватизувати і звернулася в сільську
раду з відповідною заявою. Рішення
сільської ради від 22.12.2006 року 4 сесії 5
демскликання їй дала секретар
Пійлівської сільської ради, яка на
даний час вже померла, і пояснити той
факт, чому рішення, яке є в неї немає ні
в сільській раді, ні в архіві вона не
може. Крім того пояснила, що у неї є
заява ОСОБА_1 в сільську раду, де він
зазначає, що передає в землі запасу
сільської ради земельну ділянку
розміром 0,13 га. Вважає, що сесія
прийняла правильне рішення.

Суд, заслухавши доводи сторін ,
дослідивши матеріали справи , вважає,
що позов підлягає до задоволення з
наступних підстав:

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції
України органи державної виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах своїх повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституції та
Законами України.

Частиною третьою ст.2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи без
діяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття
рішення(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілям, на
досягнення яких спрямоване це
рішення(дія); з урахуванням права особи
на участь в процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

В судовому засіданні встановлено, що в
користуванні ОСОБА_1 перебуває
земельна ділянка площею 0,3315 га «біля
будинку хати».

В 2006 році ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись
в сільську раду із заявами про обмін
земельними ділянками (а.с.6,7).

Рішенням 3 сесії 5 демократичного
скликання від 22.12.2006 року сільська
рада вирішила дозволити обмінятись
гр..ОСОБА_1 в урочищі «під царинка» 0,07
га, «біля будинку» 0,06 на город ОСОБА_4
«біля сманчія» 0,13 га. (а.с15).

В судовому засіданні встановлено, що
дане рішення знаходиться і в
Пійлівській сільській раді і в
архівному відділі Калуської РДА, що
підтверджується відповіддю з
архівного відділу та відповідями на
адвокатський запит ( а.с. 8,30) . Що
стосується іншого рішення від 22.12.2006
року 4 сесії 5 демократичного
скликання, яке подала в сільську раду
ОСОБА_4 ( а.с.17), на підставі якого, як
пояснив голова Пійлівської сільської
ради і надавався дозвіл на розроблення
технічної документації з землеустрою,
то дане рішення як в Пійлівській
сільській раді, так і в архівному
відділі Калуської РДА відсутнє.

27 серпня 2013 року 21 сесія 6
демократичного скликання Пійлівської
сільської ради приймає рішення № 94 про
надання дозволу на розроблення
технічних документів і землеустрою по
відновленню( встановленню ) меж
земельних ділянок на місцевості гр.
ОСОБА_4 - орієнтованою площею 0,13 га, в
тому числі - для ведення особистого
селянського господарства 0,13 га (а.с.16)

Крім того , 02.10.2013 року комісією в
складі голови земельної комісії
Селедця Л.Ф. , депутата сільської ради
в/о № 7, члена земельної комісії Івасів
В.Є., депутата сільської ради в/о № 8,
інспектора землевпорядника Качур
було складено акт, згідно з яким було
виявлено різні рішення на одну й ту
саму земельну ділянку від 22.12.2006 року і
рекомендовано для уникнення подальших
конфліктів звернутися в правоохоронні
органи. Даний акт було затверджено
рішенням Пійлівської сільської ради №
135/а від 17.12.2013 року « Про затвердження
актів земельної комісії від 02.10.2013
року гр..ОСОБА_9» і на підставі цього
рішення головою Пійлівської сільської
ради погоджено технічну документацію
гр. ОСОБА_4 (а.с.18,20,22-23)

Як з»ясовано в судовому засіданні,
частина земельної ділянки, на яку
рішенням 21 сесії 6 демократичного
скликання Пійлівської сільської ради
№ 94 від 27.08.2013 року надано дозвіл на
розроблення технічної документації
гр..ОСОБА_4, а саме 0,07 га перебуває в
користуванні у позивача по справі і
жодних заяв про передачу її в запас
земель сільської ради він не писав, як і
не давав згоди на вилучення в нього
даної земельної ділянки.

Що стосується заяви, яку ОСОБА_1 писав в
сільську раду про вилучення у нього
земельної ділянки розміром 0,13 га і
переведення в землі запасу сільської
ради, на яку посилалась третя особа
ОСОБА_4 в судовому засіданні, то, як
встановлено, дана заява стосувалась
земельної ділянки «біля сманчія» , а не
« біля будинку», яку має намір
приватизувати ОСОБА_4

У відповідності до ч.1 ст.149 ЗК України
земельні ділянки, надані громадянам у
постійне користування із земель
державної та комунальної власності,
можуть вилучатися для суспільних та
інших потреб за рішенням органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування. Однак як передбачено
ч.2 ст.149 ЗК України, таке вилучення
земельних ділянок провадиться за
згодою землекористувачів на підставі
рішень сільських, селищних, міських
рад відповідно до їх повноважень.

За таких обставин вилучення земельних
ділянок можливе лише за умови, що є на
це згода землекористувачів, тобто тих
осіб, яким були передані в користування
земельні ділянки, які підлягають
вилученню, оскільки за відсутності
згоди землекористувача, згідно ч.10
ст.149 ЗК України, ці питання
вирішуються в судовому порядку.

Тому суд приходить до висновку, що
прийнявши рішення № 94 від 27.08.2013 року
«Про надання дозволу на розроблення
технічних документів із землеустрою по
відновленню ( встановленню) меж
земельних ділянок на місцевості
гр..ОСОБА_4 та рішення № 135/а від 17.12.2013
року «Про затвердження актів
земельної комісії від 02.10.2013 року
«порушила права ОСОБА_1 щодо
користування належною йому земельною
ділянкою. Крім того і сам представник
відповідача Семанів М.М. в судовому
засіданні визнав, що дійсно при
прийнятті даних рішень не були
враховані всі обставини, спірні
відносини між сторонами, не зазначено,
де саме знаходиться земельна ділянка
та інше.

Згідно з ч.1 ст.155 Земельного кодексу
України у разі видання органом
виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акту, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Таким чином, суд вважає, що рішення №
94 від 27.08.2013 року «Про надання дозволу
на розроблення технічних документів із
землеустрою по відновленню (
встановленню) меж земельних ділянок на
місцевості гр..ОСОБА_4 та рішення № 135/а
від 17.12.2013 року «Про затвердження
актів земельної комісії від 02.10.2013
року» є незаконними та підлягають
скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з ч.1 ст.102 КАС України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Оскільки ОСОБА_1 отримав
оскаржувані рішення тільки на
адвокатський запит 04.04.2014 року, то суд
вважає, що він з поважних причин
пропустив строк звернення до суду, тому
йому слід поновити строк оскарження
рішення Пійлівської сільської ради №
94 від 27.08.2013 року та рішення 135/а « Про
затвердження актів земельної комісії
від 02.10.2013 року», до суду.

На підставі викладено, керуючись ст.19
Конституції України, ст.ст.149,455
Земельного кодексу України, Законом
України «Про місцеве самоврядування,
ст.ст. 2,17,18,99,100,102,158-163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 термін на
оскарження рішення Пійлівської
сільської ради №94 від 27.08.2013 року та
рішення №135/а «Про затвердження актів
земельної комісії від 02.10.2013 року».

Визнати незаконним та скасувати
рішення Пійлівської сільської ради №94
від 27 серпня 2013 року «Про надання
дозволу на розроблення технічних
документів із землеустрою по
відновленню (встановленню) меж
земельних ділянок на місцевості
ОСОБА_4» та рішення Пійлівської
сільської ради №135/а від 17.12.2013 року
«Про затвердження актів земельної
комісії від 02.10.2013 року».

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Калуський міськрайонний суд протягом 10
днів з моменту отримання її копії.

Головуючий: