Справа № 810/6119/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/6119/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі:
Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області, в якому просив визнати
протиправними і скасувати податкові
повідомлення-рішення від 31.10.2013
№942//75 та №941//74.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що судом першої інстанції неповно
з'ясовано та не доведено обставини, що
мають значення для справи, а висновки,
викладені ним в оскаржуваній
постанові, не відповідають обставинам
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явилися у судове
засідання, вивчивши матеріали справи,
дослідивши й проаналізувавши доводи
апеляційної скарги і докази на їх
підтвердження, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідно до направлення від 22.07.2013 №16
виданого Білоцерківською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській головним
державним ревізором-інспектором
відділу контрольно-перевірочної
роботи доходів і зборів фізичних осіб
проведена документальна планова
виїзна перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 по
31.12.2012.

За результатами перевірки складено Акт
від 17.10.2013 №1340/17-1//141.

В ході проведення перевірки були
виявлені такі порушення:

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992 № 13-92-ВР «Про
прибутковий податок з громадян» та
п.177.1, п. 177.2 ст.177, п.167.1 ст. 167 ПК України,
внаслідок чого занижено чистий дохід,
який підлягає оподаткуванню на суму
1635,81 грн. (вказане порушення позивачем
визнається);

- п. 187.1 ст. 187, пп 98.1 п.198.6 ст.198 ПК України,
внаслідок чого занижено податок на
додану вартість в сумі 8484 грн. (вказане
порушення позивачем визнається);

- п.168.1.1 ст.168 ПК України, внаслідок чого
занижено податок з доходів фізичних
осіб з найманої праці в 2011 році на суму
2757 грн. та в 2012 році на суму 3639 грн.; (у
зв'язку з чим винесене оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
№941//74 від 31.10.2013, яким позивачу
визначене податкове зобов'язання з
податку з доходів найманих працівників
та застосовані штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) у розмірі 1275,25 грн.;

- п.10 ст.1 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загльнообов'язкове державне пенсійне
страхування», внаслідок чого занижено
єдиний внесок за січень-грудень 2011
року. на суму 5185,26 грн. та за
січень-грудень 2012 року на суму 6318,76 грн.
(у зв'язку з чим винесене оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
№942//75 від 31.10.2013, яким позивачу
донараховано єдиний соціальний внесок
на суму 11504,02 грн. та застосовано
штрафні (фінансові санкції (штрафи) у
розмірі 5752,01 грн.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не було належним чином
обґрунтовано заниження позивачем
фонду оплати праці працівника ОСОБА_4
та нарахування єдиного внеску за
такими виплатами, за період, що
перевірявся, а тому дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність підстав до скасування
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого:

Згідно п.п.168.1.1. п.168.1 ст.168 ПК України
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Статтею 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування» визначено, що платниками
єдиного внеску є, зокрема, фізичні
особи - підприємці, які використовують
працю інших осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством
про працю, чи за цивільно-правовим
договором тощо.

Пунктом 1 частини 2 ст.6 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування» визначено, що платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
страховий внесок - це сума коштів, що
визначається розрахунок як добуток
мінімального розміру заробітної плати
на розмір страхового внеску,
встановлених законом на день отримання
заробітної плати (доходу).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - єдиний внесок
нараховується на суму нарахованої
заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 є суб'єктом підприємницької
діяльності, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію від
27.01.2010 серії В03 №898626, номер запису про
державну реєстрацію №0022008.

Фактично за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 ФОП
ОСОБА_3 здійснював оптову торгівлю
деталями та приладдям для
автотранспортних засобів. Для
здійснення своєї діяльності позивач
використовув працю найманих
працівників згідно укладених трудових
угод, які зареєстровані у
Білоцерківському міськрайонному
центрі зайнятості.

Так, між позивачем та ОСОБА_5 було
укладено трудовий договір від 14.07.2010.
Даний договір був зареєстрований в
Білоцерківському міськрайонному
центрі зайнятості. Згідно умов
трудового договору працівник виконує
роботу водія з оплатою праці в розмірі
1000,00 грн. на місяць. В 2012 році до
трудового договору було внесено зміни
(Доповнення до трудового договору №1410
від 14.07.2010), відповідно до яких
заробітна плата працівника складає
1200,00 грн. на місяць.

Кожного місяця працівнику
нараховувалася і виплачувалася
заробітна плата згідно умов трудового
договору, а саме: за 2011 рік та 2012 рік
було нараховано і виплачено заробітну
плату, розмір якої плати був не менший,
ніж визначена в договорі сума, та не
менший, ніж мінімальна заробітна плата,
визначену законодавством.

Спори з приводу розміру заробітної
плати між працівником та ФОН ОСОБА_3 не
виникали.

Позивач утримував та нараховував
податки із сум заробітної плати, яка
була виплачена ОСОБА_4 Крім того,
позивач нараховував та сплачував
єдиний внесок на загальнообов'язкове
соціальне страхування у строки та в
порядку, передбаченому законом, що
підтверджується копіями розрахункових
відомостей з нарахування заробітної
плати, «Звітами про суми нарахованої
заробітної плати (грошового
забезпечення, доходу) застрахованих
осіб Пенсійного фонду України», які
наявні у матеріалах справи.

Дані обставини встановлені судом та не
заперечувалися податковим органом ані
в Акті перевірки, ані в ході судового
розгляду справи.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування. їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не було
належним чином обґрунтовано
правомірність винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Посилання податкового органу на
необхідність врахування даних
Держкомстату України щодо середньої
заробітної плати у галузі при
формуванні фонду оплати праці
найманого працівника та, відповідно,
при нарахуванні та сплаті внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування, є безпідставним, оскільки
чинне законодавство не містить таких
вимог та не встановлює такого обов'язку
стосовно податкових агентів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, суд повно
і правильно встановив фактичні
обставини справи, правильно визначив
правовідносини, що склалися між
сторонами, і дав їм належну правову
оцінку, - з огляду на що підстави до
скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 10
червня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.