Справа № 2-а-2680/11
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 0216/ 2-а-2680/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючої - судді Тучинської Н.В.,

секретарі Хонькович Л.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Солоненко
Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Мурованокуриловецькому
районі Вінницької області про
визнання дій неправомірними щодо
нарахування та виплати пенсії, -

в с т а н о в и в:

Із 02 жовтня 2007 року ОСОБА_1 перебуває на
обліку в УПФУ у Мурованокуриловецькому
районі Вінницької області та отримує
пенсію за віком. Із жовтня 2009 року
відповідачем ОСОБА_1 було зроблено
перерахунок пенсії, як працюючому
пенсіонеру відповідно до ст.ст. 40, 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням стажу
роботи та заробітку, набутого після
призначення пенсії, із застосуванням
показника середньої заробітної плати у
галузях економіки за 2007 рік.

Вважаючи, що дії відповідача є
неправомірними, та такими що істотно
обмежують її конституційні права як
працюючого пенсіонера, позивач 22
серпня 2011 року звернулася до суду з
позовом, у якому просить зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії з урахуванням показників
середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески, та продовжувати
виплату перерахованої пенсії, а також
проводити кожний наступний
перерахунок у зв'язку зі змінами в
законодавстві щодо прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, та стягнути з УПФУ у
Мурованокуриловецькому районі
заборгованість, що утворилася у зв'язку
з відмовою перерахувати пенсію, та
витрати на правову допомогу.

У судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі.

Представник позивача пояснив суду:
ОСОБА_1 з 02 жовтня 2007 року перебуває на
обліку та отримує пенсію за віком в
УПФУ у Мурованокуриловецькому районі
та продовжувала працювати після
призначення пенсії у вагонній дільниці
станції Київ-ПАЗЗ. 12 травня 2011 року
ОСОБА_1 звернулась до УПФУ у
Мурованокуриловецькому районі про
перерахунок пенсії, здійснений їй у
жовтні 2009 року як працюючому
пенсіонеру, із застосуванням
середнього показника заробітної плати
за 2008 рік. 30 травня 2011 року позивач
отримала відповідь УПФУ, з якої
вбачається, що управління вважає
правильним при перерахунку пенсії у
вересні 2009 року застосовувати середній
показник заробітної плати за 2007 рік.
Вважає, що викладені у листах УПФУ у
Мурованокуриловецькому районі
обставини не ґрунтуються на правових
підставах та істотно обмежують права
ОСОБА_1 як працюючого пенсіонера. Так,
відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» у разі, якщо
особа продовжувала працювати,
проводиться перерахунок пенсії з
урахуванням не менш ніж за 24 місяці
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв на роботі. За
бажанням пенсіонера перерахунок
пенсії проводиться із заробітньої
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», тобто, за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 01 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу, починаючи з 01
липня 2000 року. Як вбачається зі змісту
ч. 4 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» для перерахунку пенсії
застосовується показник середньої
заробітньої плати за рік, що передує
року звернення за перерахунком пенсії.
Адже якщо при перерахунку пенсії
береться заробітна плата відповідно до
абзацу 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», то відповідно має
застосовуватись і той показник
середньої заробітньої плати, який
береться при призначенні пенсії із
заробітку відповідно до цієї ж частини
1 ст. 40 зазначеного закону, тобто за
календаний рік, що передує року
звернення за перерахунком пенсії.

Представник відповідача Солоненко Л.М.
позов не визнала і пояснила: Дійсно
ОСОБА_1 із 02 жовтня 2007 року призначено
пенсію за віком згідно поданої заяви
про призначення пенсії та доданих до
неї документів.12 травня 2011 року ОСОБА_1
звернулась до пенсійного фонду із
заявою про перерахунок пенсії,
здійснений у жовтні 2009 року. Лисом від 30
травня 2011 року їй надано розяснення, що
рішенням Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року зміни, внесенні до
ст. 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині визначення
показника заробітньої плати та порядку
проведення перерахунку пенсій, були
визнані неконституційними, а рішення
щодо відновлення чинності зазначеної
норми в попередній редакції не
ухвалювалось. Таким чином, норми ч. 2 ст.
42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є діючими в попередній
редакції, де було зазначено, що
показник середньої заробітньої плати
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії. Згідно спільного
розяснення Міністерства праці та
соціальної політики України від 11
березня 2009 року № 20/0/18-09/039 та
Пенсійного фонду України від 11 березня
2009 року № 4096102-01, при призначенні пенсії
у 2009 році застосовувався показник
заробітної плати в середньому на одну
особу по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії за 2008 рік. Як передбачено ч. 4 ст.
42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі, якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжила працювати,
проводиться перерахунолк пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок проводиться не раніше, ніж
через два роки після попереднього
перерахунку з урахуванням страхового
стажу після призначення пенсії.
Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітньої плати, з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
стархового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40
цього закону. Тобто правила ч. 1 ст. 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» для перерахунку пенсії
застосовуються виключно з метою
визначення періоду страхового стажу,
за який враховується заробітна плата,
для обчислення розміру пенсії. Просить
в позові відмовити.

Розглянувши справу у судовому
засіданні, дослідивши та оцінивши всі
докази та пояснення сторін у
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги позивача не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», пенсійне
забезпечення здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02 жовтня
2007 року перебуває на обліку та отримує
пенсію за віком в управлінні
Пенсійного фонду України у
Мурованокурилвецькому районі
Вінницької області (а.с. 70).

Довідкою заступника начальника
Вагонної дільниці (з кадрів та
соціальних питань) № 1034 від 12 серпня 2011
року (а.с. 71) вбачається, що ОСОБА_1 на
момент звернення в суд з цим позовом
працювала у Вагонній дільниці ст.
Київ-пасажирський на посаді провідника
пасажирських вагонів з 07 серпня 1974
року.

З 01 жовтня 2009 року позивачу згідно
поданої заяви проведено перерахунок
пенсії з урахуванням стажу роботи,
набутого за період з 01 вересня 2007 року
по 31 серпня 2009 року із застосуванням
показника середньої заробітної плати у
галузях економіки за 2007 рік - 1197,91
гривень.

Відповідач листами № Г-39 від 30 травня
2011 року (а.с. 74-75) та № Г-53 від 04.07.2011 року
(а.с. 76-77) роз'яснив, що перерахунок було
проведено відповідно до чинного
законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», у разі,
якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через два роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

За змістом частини 1 статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року. У разі
якщо страховий стаж становить менший
період, ніж передбачено абзацом першим
цієї частини, враховується заробітна
плата (дохід) за фактичний страховий
стаж. За вибором особи, яка звернулася
за пенсією, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключається
період до 60 календарних місяців підряд
за умови, що зазначений період
становить не більше ніж 10 відсотків
тривалості страхового стажу.

Підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI частину 4 статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» викладено в новій
редакції. За цією редакцією, у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням не менше ніж 24 місяців
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажанням
пенсіонера перерахунок пенсії
провадиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії. При
цьому з періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період після призначення
пенсії не підлягає виключенню згідно
із абзацом третім частини першої
статті 40 цього Закону.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
положення підпункту «б» підпункту 10
пункту 35 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України та статті 73 Закону
України "Про Конституційний Суд
України", в разі якщо акти або їх окремі
положення визнаються такими, що не
відповідають Конституції України, вони
оголошуються нечинними і втрачають
чинність від дня прийняття
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, після прийняття
Конституційним Судом України
вказаного рішення знову почали діяти
положення статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в їх первинній редакції.
Тобто, з часу прийняття цього рішення
перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що показник заробітної плати
для перерахунку пенсії визначається за
двома можливими методами за вибором
пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії
здійснюється із тієї заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу
змінюються лише ті показники
розрахунку заробітної плати, на які
здійснюється посилання в цій нормі (за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій ст. 40 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Заробітна плата для обчислення пенсії
в обох випадках розраховується за
формулою, наведеною в частині другій
ст. 40 «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»: Зп = Зс х (Ск : К),
де: Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях; Зс - середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії; Ск -
сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 +
... + Кзn ); К - кількість місяців
страхового стажу, за які розраховано
коефіцієнти заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

На підставі наведеного можна дійти
висновку, що заробітна плата, яку
отримував пенсіонер, продовжуючи
працювати після призначення йому
пенсії, має значення для визначення
додаткових коефіцієнтів заробітної
плати за кожний відпрацьований місяць
після призначення пенсії. Таким чином,
у наведеній формулі обчислення
заробітної плати, змінними показниками
є кількість місяців страхового стажу,
за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати та сума коефіцієнтів
заробітної плати.

Зі змісту частини четвертої ст. 42 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» вбачається, що при
обчисленні заробітної плати для
перерахунку пенсії можуть бути змінені
показники заробітної плати за періоди
страхового стажу після призначення
пенсії, але не визначено, за який
календарний рік береться середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України. Виходячи з
буквального тлумачення частини другої
ст. 40 «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», цей показник
має бути незмінним, тобто таким, яким
він був на час призначення пенсії.

Такі висновки викладені і у постанові
Верховного суду України від 13 травня 2014
року у справі № 21-100а14.

Рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України (ч. 1 ст. 244-2 КАС України).

Подані на ствердження позовних вимог
копії рішень судів першої інстанції з
подібних правовідносин (а.с. 16-17, 18, 19,
20-21), на які як доказ посилається
позивач, суд вважає неналежними,
оскільки вони, по-перше, не містять
вказівки про набрання ними чинності,
по-друге, рішення суду першої інстанції
не є джерелом права.

Посилання позивача та її представника
на приписи п. 3 постанови КМУ № 530 від 28
травня 2008 року, суд також вважає
безпідставним, з огляду на наступне:

28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову № 530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян». Підпунктом 3
пункту 11 цієї постанови визначено, що у
разі, коли застрахована особа після
призначення пенсії відповідно до
Закону продовжувала працювати,
проводиться перерахунок пенсії з
урахуванням не менш як 24 місяців
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії проводиться із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажанням
пенсіонера перерахунок пенсії
проводиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 Закону, із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії, за календарний рік, що передує
року перерахунку пенсії. При цьому з
періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період, що настає після
призначення пенсії, не підлягає
виключенню згідно з абзацом третім
частини першої статті 40 Закону.

Тобто, фактично цією постановою
відтворена редакція частини 4 статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції Закону України
від 28 грудня 2007 року № 107-VI, яка визнана
неконституційною.

Отже, починаючи з 28 травня 2008 року діють
два нормативно-правові акти (Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
постанова Кабінету Міністрів України),
які регулюють спірні правовідносини.

При цьому, умови перерахунку пенсії,
визначені в підпункті 3 пункту 11
постанови Кабінету Міністрів України
не відповідають умовам, викладеним в
частині 1 статті 40, частині 4 статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції Закону від 09
липня 2003 року № 1058-ІV.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції
України виключно законами України
визначаються, зокрема, форми і види
пенсійного забезпечення. Виходячи з
загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними
актами, суд вважає, що при вирішенні
даного спору слід застосовувати
правила ч. 1 ст. 40, ч. 4 ст. 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

З огляду на зазначене та керуючись
положеннями принципу законності,
закріпленого в статті 9 КАС України,
правові підстави для перерахунку
пенсії позивача із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
та середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки відсутні. Останній із
наведених показників застосовується
виключно для призначення пенсії,
застосування його для перерахунку є
безпідставним.

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на принципах,
згідно з якими ніхто не може бути
вимушений робити те, що не передбачено
законодавством. Одночасно дана норма
встановлює, що органи державної влади і
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи повинні діяти в межах
повноважень і способом, передбаченим
законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України
передбачає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що відповідачем доведено
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

Вимога позивача про стягнення витрат
на правову допомогу, з врахуванням
положень ч. 1 ст. 94 КАС України, також не
підлягає до задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 19, ст.ст. 92, 124, 152
Конституції України, ст. 40, 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
Рішенням Конституційного Суду України
№ 10рп/2008 від 22.05.2008 року, ст. 73 Закону
України "Про Конституційний Суд
України", ст.ст. 2, 9, 11, 71, 86, 159, ч. 3 ст. 160,
ст. 163, ч. 2 ст. 167, ст. 244-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову
до управління Пенсійного фонду України
у Мурованокуриловецькому районі
Вінницької області про визнання дій
неправомірними щодо нарахування та
виплати пенсії у зв'язку з його
безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена
сторонами протягом десяти днів з дня
її проголошення до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через Мурованокуриловецький районний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Суддя: _________