Справа № К/9991/19042/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/19042/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 на постанову
господарського суду Житомирської
області від 24 червня 2009 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року у справі за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 до
виконавчого комітету
Новоград-Волинської міської ради
Житомирської області про визнання
протиправними і скасування окремих
положень рішення,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до господарського
суду Житомирської області із позовом, в
якому просила, зокрема встановити
відсутність компетенції (повноважень)
у відповідача щодо прийняття ним
рішень, які визначають порядок
купівлі-продажу товарів (алкогольних і
тютюнових виробів), в тому числі час,
спосіб та місце продажу товару; визнати
протиправним та скасувати: рішення
відповідача від 22.11.2006 року №286 «Про
продаж алкогольних напоїв у місті»;
пункти 1-4 та 6 рішення відповідача від
27.12.2006 року №333 «Про продаж алкогольних
напоїв у місті»; рішення відповідача
від 14.02.2007 року №53 «Про доповнення до
рішення виконавчого комітету міської
ради від 27.12.2006 року №333 «Про продаж
алкогольних напоїв у місті»; рішення
відповідача від 28.03.2007 року №109 «Про
доповнення до рішення виконавчого
комітету міської ради від 27.12.2006 року
№333 «Про продаж алкогольних напоїв у
місті» та визнати протиправною дії
відповідача, а саме складання та
направлення листів розпоряджень №10/9321
від 28.03.2007 року, №10/1214 від 24.04.2007 року з
визначенням переліку підприємств
торгівлі і громадського харчування та
вказівок Державної податкової
адміністрації в Житомирській області,
яким заборонено здійснювати торгівлю
згідно рішення №333 від 27.12.2006 року.

Постановою господарського суду
Житомирської області від 24 червня 2009
року залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, позивач звернулася
з касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, на виконання розділу IV
«Запобігання поширенню наркоманії,
пияцтву та алкоголізму» Комплексної
програми профілактики злочинності та
забезпечення правопорядку в місті
Новограді-Волинському на 2006-2010 роки,
затвердженої рішенням
Новоград-Волинської міської ради від
20.07.06 № 29, Концепції протидії щодо
вживання алкоголю, тютюну та
наркотиків у місті
Новограді-Волинському, затвердженої
рішенням Новоград-Волинської міської
ради від 16.11.2006 року № 84, виконкомом
Новоград-Волинської міської ради
(відповідач) винесено на розгляд проект
рішення від 22.11.2006 року №286 «Про продаж
алкогольних напоїв».

З врахуванням аналізу регуляторного
впливу даного проекту рішення та
експертного висновку 27.12.2006 року
відповідачем прийнято рішення №333 «Про
продаж алкогольних напоїв у місті»,
пунктом першим якого встановлено
години продажу алкогольних напоїв у
всіх закладах торгівлі міста з 8:00 до 22:00
години. Пунктом другим визначено
наступні місця, на території яких
забороняється продаж алкогольних
напоїв, зокрема: міський парк культури
і відпочинку, парк Перемоги, сквер
Слави, фортеця.

Рішенням відповідача №109 від 28.03.07 п.2
вищезазначеного рішення №333 від 27.12.2006
року доповнено, а саме, крім місць,
вказаних в п. 2 рішення №333, також
заборонено продаж алкогольних напоїв
на зупинках транспорту загального
користування громадян та у радіусі 30
метрів від них.

Так, відповідно до статті 144
Конституції України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що виконавчі органи рад - органи, які
відповідно до Конституції України та
цього Закону створюються сільськими,
селищними, міськими, районними в містах
(у разі їх створення) радами для
здійснення виконавчих функцій і
повноважень місцевого самоврядування
в межах компетенції, визначених цим та
іншими законами.

Підпунктами 1-4 частини б) статті 30
даного Закону до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать делеговані повноваження,
а саме:

1) здійснення заходів щодо розширення
та вдосконалення мережі підприємств
житлово-комунального господарства,
торгівлі, громадського харчування,
побутового обслуговування, розвитку
транспорту і зв'язку;

2) здійснення відповідно до
законодавства контролю за належною
експлуатацією і організацією
обслуговування населення
підприємствами житлово-комунального
господарства, торгівлі та громадського
харчування, побутового обслуговувань
транспорту, зв'язку, за технічним
станом, використанням та утриманням
інших об'єкти нерухомого майна усіх
форм власності, за належними,
безпечними і здоровими умовами праці
на цих підприємствах і об'єктах;
прийняття рішень про скасування даного
ними дозволу на експлуатацію об'єктів у
разі порушення нормативно-правових
актів з охорони праці, екологічних,
санітарних правил, інших вимог
законодавства;

3) здійснення контролю за дотриманням
законодавства щодо захисту прав
споживачів;

4) встановлення за погодженням з
власниками зручного для населення
режиму роботи розташованих на
відповідній території підприємств,
установ та організацій сфери
обслуговування незалежно від форм
власності.

Відповідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 30 липня 1996 р. N854
«Про затвердження Правил роздрібної
торгівлі алкогольними напоями» режим
роботи спеціалізованих магазинів,
спеціалізованих відділів, секцій
встановлюється суб'єктом
господарської діяльності за
погодженням з органами місцевого
самоврядування (п. 7).

Отже, встановлення зручного для
населення режиму роботи підприємств
роздрібної торгівлі належить до
компетенції відповідача, а тому спірні
рішення прийняті в межах компетенції
виконкому.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» органи місцевого
самоврядування самостійно або під
відповідальність органів та посадових
осіб місцевого самоврядування
вирішують питання місцевого значення в
межах Конституції законів України.

Оскільки до виконавчого комітету
Новоград-Волинської міської ради
надійшло ряд звернень від громадян
територіальної громади міста щодо
врегулювання продаж; алкогольних
напоїв, відповідачем були прийняті
спірні рішення стосовно продажу
алкогольних напоїв у місті.

Крім цього, проекти оскаржуваних
рішень були оприлюднені в засобах
масової інформації та розміщені на
офіційній сторінці в мережі Інтернет.
Відповідачем було проведено
експертизу та отримано експертні
висновки відповідальної постійної
комісії у здійсненні державної
регуляторної політики щодо
відповідності проектів рішень
виконавчого комітету міської ради від
22.11.06 №286 «Про продаж алкогольних
напоїв у місті» та рішення виконавчого
комітету відповідача від 14.02.07. №53 «Про
доповнення до рішення виконавчого
комітету міської ради від 27.12.06. №333»
принципам регуляторної політики.

Право відповідача на обмеження
торгівлі алкогольними напоями також
закріплено статтею 153 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», що також
підтверджується відповіддю Комітету з
питань державного будівництва,
регіональної політики та місцевого
самоврядування Верховної ради України
№06-2/11-1706 від 07.06.07 року і Державного
комітету України з питань регуляторної
політики та підприємництва №4213 від
12.06.07 на запит відповідача, у якому
роз'яснюється, що відповідач має право
обмежувати продаж торгівлі алкоголем і
в «інших місцях», які останній може
визначати на свій розсуд, з урахуванням
місцевих особливостей і інтересів
відповідної територіальної громади.
Аналогічне роз'яснення міститься і в
листі Міністерства юстиції України за
№19-14-385 від 07.06.07 року, в якому зазначено,
що згідно з положеннями частини першої
статті 153 вищезазначеного Закону, до
відання органів місцевого
самоврядування віднесено визначення
«інших місць», тобто не передбачених
даним Законом, в яких заборонено продаж
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів. Законодавством не визначено
поняття «іншими місцями, визначеними
органами місцевого самоврядування»,
тим самим законодавець віддав на
розсуд органів місцевого
самоврядування самостійно, з
урахуванням місць, визначених у
зазначеному Законі, визначати й інші
місця, в яких забороняється здійснення
продажу алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Як вірно встановлено судами,
здійснення державної регуляторної
політики органами та посадовими
особами місцевого самоврядування
проводиться відповідно до вимог
ст.ст.31-38 Закону України «Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності»,
згідно яких проекти регуляторних актів
не підлягають погодженню з
відповідними територіальними
органами, за винятком проектів
регуляторних актів з питань
дозвільного характеру.

З врахуванням приписів підпунктів 2 та
35 пункту 5 Положення про представництво
Державного комітету України з питань
регуляторної політики та
підприємництва в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого наказом
Державного комітету України з питань
регуляторної політики та
підприємництва від 28.12.04р. №148 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13.01.05р. за №34/10314,
представництво відповідно до
покладених на нього завдань розглядає
в установленому порядку розроблені
місцевими органами виконавчої влади
проекти регуляторних актів, що
подаються на погодження, і відповідні
аналізи регуляторного впливу та
приймає рішення про погодження цих
проектів або відмову в їх погодженні;
забезпечує у межах своїх повноважень
надання інформаційних послуг та
консультацій з питань упровадження в
регіоні державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності, державної політики щодо
дозвільної системи в сфері
господарської діяльності, розвитку
підприємництва, ліцензування
господарської діяльності, державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців.

Визначення документа дозвільного
характеру наведено в ст. 1 Закону
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», згідно з
якою це дозвіл, висновок, погодження,
свідоцтво тощо, який дає суб'єкту
господарювання право на провадження
певних дій щодо здійснення
господарської діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач звертався до
Представництва у Житомирській області
Державного комітету України з питань
регуляторної політики та
підприємництва про погодження спірних
рішень, але зазначені акти повернуті
без розгляду в зв'язку з тим, що не
підлягають погодженню як такі, що не
носять дозвільного характеру.

Таким чином, оскільки рішення органу
місцевого самоврядування про
визначення місць, де заборонено
торгівлю алкогольними напоями є
адміністративно-запобіжним заходом, а
не документом дозвільного характеру,
погодження проекту такого рішення
територіальними органами
(представництвами)
Держкомпідприємництва України не
вимагається.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається. Доводи
касаційної скарги висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
господарського суду Житомирської
області від 24 червня 2009 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: