Справа № 826/4721/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2014 року № 826/4721/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі: головуючого судді Мазур
А.С., суддів: Головань О.В., Літвінової
А.В., при секретарі судового засідання
Хильницькій В.О., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
до Державного агентства
третя особа: Головне управління
Державної казначейської служби
Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення простроченої заборгованості
з Державного агентства резерву України
шляхом стягнення коштів з
розрахункових рахунків у розмірі 84 442
620,00 грн. В обґрунтування заявленого
позову покликається на те, що у
відповідача наявне узгоджене грошове
зобов'язання, яке виникло на підставі
Постанов Кабінету Міністрів України
№941 від 28.08.1997 року та №501 від 16.04.1998
року. На адресу відповідача було
направлено податкову вимогу №4399 від
23.08.2012 року та рішення про опис майна у
податкову заставу №4399/19-128 від 23.08.2012
року. Податкова вимога в
адміністративному чи судовому порядку
оскаржена не була. У зв'язку з чим
просив стягнути податковий борг шляхом
стягнення коштів з розрахункових
рахунків у банках у сумі 29 619 220, 00 грн.
згідно Постанови КМ України від 16.04.1998
року №501 та у сумі 54 823 400, 00 грн. згідно
Постанови КМ України від 28.08.1997 року
№941.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
зазначив, що листом від 14.10.2013
Державної казначейської служби у м.
Києві звернулося до ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві про направлення подань для
ведення претензійно-позовної роботи по
підприємствах-позичальниках,
зареєстрованих у Шевченківському
районі м. Києва, що мають прострочену
заборгованість за бюджетними
позичками та фінансовою допомогою на
зворотній основі, наданими
Міністерством фінансів України у
минулих роках та інформації про
заборгованість підприємств станом на
01.10.2013. Серед переліку боржників,
доданому до листа, було зазначено
Державне агентство резерву України, у
зв'язку з чим відповідачу було
виставлено вимогу від 23.08.2012 № 4399 на
загальну суму податкового боргу за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
станом на 22.08.2012 - 84 442 620,00 грн. та
винесено рішення про опис майна у
Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив та
пояснив, що позивачем не надано жодного
доказу на підтвердження його позовних
вимог щодо наявності у відповідача
податкового боргу, не надано жодного
первинного документу, який би
підтверджував такий борг, не наведено
правового обґрунтування на підставі
чого у відповідача виникла
заборгованість. Крім того, податкова
вимога, на яку посилається позивач, до
відповідача не надходила, а грошове
зобов'язання є неузгодженим,
Посилаючись на необґрунтованість
позовних вимог, відповідач просив у
задоволенні позову відмовити.
Третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві представника у
судові засідання жодного разу не
направило, хоча було належним чином
повідомлене про час та місце слухання
справи, про що свідчать зворотні
повідомлення про отримання
рекомендованої кореспонденції, наявні
в матеріалах справи. У поданому до суду
клопотанні, Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві вказало на те, що
Державне агентство резерву України в
Головному управлінні Державної
казначейської служби України у м. Києві
Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Суд, встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу у
письмовому провадженні.
Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.
Згідно зі статтею 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.
Відповідно до положень пункту 59.1
статті 59 Податкового кодексу України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.
Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Державне агентство
резерву України зареєстровано
Шевченківською районною у м. Києві
державною адміністрацією 11.02.2011, код
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказав, що Державне агентство резерву
України має прострочену
заборгованість у розмірі 84 442 620,00 грн.
за узгодженим грошовим зобов'язанням
на підставі Постанов Кабінету
Міністрів України від 28.08.1997 року № 941
та від 16.04.1998 № 501.
Відповідно до Постанови КМ України від
28.08.1997 № 941 "Про забезпечення
фінансування видатків на закладення до
державного резерву вугільної
продукції згідно з постановою Кабінету
Міністрів України від 20 липня 1997 р. N 728"
КМ України у зв'язку з відсутністю
надходжень до державного бюджету
коштів від Державного комітету по
матеріальних резервах Кабінет
Міністрів України постановив:
Міністерству фінансів профінансувати
видатки на закладення до державного
резерву вугільної продукції згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 липня 1997 р. N 728 у сумі 55 058,4 тис.
гривень за рахунок резервного фонду
Кабінету Міністрів України.
Міністерству енергетики забезпечити
повернення зазначених коштів до
Державного бюджету України через
Державний комітет по матеріальних
резервах в міру використання вугільної
продукції з державного резерву, але не
пізніш як 15 грудня 1997 року.
Із змісту норм Постанови КМ України
від 16.04.1998 № 501 "Про виділення коштів на
закладення вугільної продукції до
державного резерву", слідує, що з метою
забезпечення закладення до державного
резерву вугільної продукції Кабінет
Міністрів України постановив:
Міністерству фінансів профінансувати
видатки на закладення до державного
резерву на електростанціях вугільної
продукції підприємствами, що належать
до сфери управління Міністерства
вугільної промисловості, у сумі 30 млн.
гривень за рахунок резервного фонду
Кабінету Міністрів України.
Міністерству енергетики забезпечити
оплату вугілля, отриманого від
Державного комітету по матеріальних
резервах, а зазначеному Комітету до 1
грудня 1998 р. повернути до державного
бюджету отримані кошти.
Як вбачається з матеріалів справи, в
порядку ст.ст. 59,89 Податкового кодексу
України Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі м.
Києва Державному агентству резерву
України виставлено вимогу від 23.08.2012 №
4399 на загальну суму податкового боргу
за узгодженими грошовими
зобов'язаннями станом на 22.08.2012 - 84 442
620,00 грн. та винесено рішення від 23.08.2012
№ 4399/19-128 про опис майна у податкову
управління Державної казначейської
служби у м. Києві звернулося до ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві про направлення подань
відповідно до статті 17 Бюджетного
кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI та
пунктів 10,15 Порядку обліку
заборгованості, в тому числі
простроченої, перед державою за
кредитами, залученими державою або під
державні гарантії, бюджетними
позичками/фінансовою допомогою,
наданими Міністерством фінансів у
1993-1998 роках, нарахування пені та
списання безнадійної заборгованості,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів від 02.03.2011 № 174, для ведення
претензійно-позовної роботи по
підприємствах-позичальниках,
зареєстрованих у Шевченківському
районі м. Києва, що мають прострочену
заборгованість за бюджетними
позичками та фінансовою допомогою на
зворотній основі, наданими
Міністерством фінансів України у
минулих роках та інформації про
заборгованість підприємств станом на
01.10.2013. Серед переліку боржників,
доданому до листа було зазначено
Державне агентство резерву України із
зазначенням суми наданої позички,
зокрема, згідно Постанови КМУ від 28.08.1997
№ 941- 55 058 400,00 грн., та згідно Постанови
КМУ від 16.04.1998 № 501 - 30 000 000,00 грн., а
також суми простроченої
заборгованості 54 823 400,00 та 29 619 220,00
Проте, у зазначеному переліку
боржників, поданнях Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві від 14.10.2013 № 520
та № 521 для здійснення заходів щодо
стягнення з Державного агентства
резерву України простроченої
заборгованості станом на 01.10.2013 та
Постановах КМУ від 28.08.1997 № 941 та від
16.04.1998 № 501 суми наданої позички та
плата за користування бюджетними
позичками та суми простроченої
заборгованості є дещо різними. Однак
суду не було надано жодних
обґрунтувань визначених до сплати сум
заборгованості, як і не надано жодних
первинних документів, які стали
підставою для формування відповідного
податкового боргу, на підтвердження
періоду в якому він виник та
виставлення відповідно податкової
вимоги.

Як зазначив представник позивача
у судовому засіданні, підставою для
звернення до суду з даним позовом став
лист Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
від 14.10.2013 №06-08/4061-13641, однак з
матеріалів справи вбачається, що
податкова вимога № 4399 була виставлена
відповідачу раніше - 23.08.2012. На
обґрунтування підстав для формування
вказаної податкової вимоги позивач
надав суду лист Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва від
17.08.2012 року № 06-08/4347-10853, яким було
направлено документи, зокрема,
Постанову КМ України від 28.08.1997 року №
941 та Постанову КМ України від 16.04.1998 №
501, для ведення претензійно-позовної
роботи по стягненню простроченої перед
державним бюджетом заборгованості,
проте жодних посилань на
заборгованість відповідача перед
державним бюджетом вказаний лист не
містить. Тому доводи позивача про те, що
податкова вимога від 23.08.2012 №4399 на
загальну суму податкового боргу за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
станом на 22.08.2012 - 84 442 620,00 грн. була
надіслана відповідачу на підставі
листа Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
від 17.08.2012 року суд вважає
безпідставними.

Що ж стосується посилань позивача на
узгодженість податкового боргу,
оскільки податкова вимога №4399 від
23.08.2012 року не була оскаржена
відповідачем, то суд зазначає наступне.

У судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що податкової
вимоги форми «Ю» № 4399 від 23.08.2012 року
Державне агентство резерву України не
отримувало, а рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення 29.10.2012 року відповідачем
отримано лише рішення про опис майна в
податкову заставу від 23.08.2012 № 4399/19-128.

Натомість представником позивача
зазначена обставина не була
спростована достовірними доказами
щодо надіслання (вручення) відповідачу
зазначеної податкової вимоги.

Під час судового розгляду справи суд
витребовував у позивача докази
узгодженості податкового зобов'язання,
докази щодо підстав формування
відповідного боргу і виставлення
податкової вимоги, обґрунтування суми
заборгованості.

Проте позивачем не надано суду доказів
виникнення відповідного боргу, зокрема
відповідних первинних документів, з
яких би вбачалась наявність такого
боргу, період його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суд своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Виходячи з аналізу наведених норм
права та обставин справи, суд приходить
до висновку про необґрунтованість
позовних вимог, а тому позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 11,24,69,70,71, 90, 94, 158-163, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 КАС
України.

Головуючий суддя
А.С. Мазур

Судді:
О.В. Головань

А.В. Літвінова