Справа № 805/5664/14
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 р.
Справа №805/5664/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Христофорова А.Б.

при секретарі -
Малій С.Ю.,

за участю

представника позивача -
Вакарчук К.А.,

представників відповідача -
Топузов В.І., Максина Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Донецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Приватного акціонерного
товариства «АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів та пені
на суму 1250337,36 гривень,-

В С Т А Н О
В И В:

Позивач, Донецьке обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
звернувся до суду з позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
«АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів та пені
на суму 1250337,36 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказав, що згідно звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів
відповідача за 2013 рік, наданого до
Донецького обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів,
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу
відповідача становить 5408 осіб,
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
ст.19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» має складати 216 інвалідів. При
цьому за даними звіту у відповідача
працює 190 інвалідів.

За висновками Донецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, відповідач не виконав
норматив по створенню 26 робочих місць
по працевлаштуванню інвалідів.

Сума адміністративно-господарських
санкцій за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
становить 1246597,56 гривень.

У відповідності до ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» п.4 Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затвердженого постановою
КМУ від 31.01.2007 № 70, відповідачу була
нарахована пеня в розмірі 3739,80 гривень.

Таким чином загальна сума позову
складає 1250337,36 гривень.

Вказує, що відповідач не сплачуючи
адміністративно-господарські санкції
у строк встановлений законом, порушує
інтереси держави, тому просить
задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити,
надала пояснення аналогічні
викладеним у позові.

Представники відповідача у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги не
визнали, просили відмовити у їх
задоволенні, надали пояснення
аналогічні викладеним у письмових
запереченнях б/н від 26.05.2014 року.

Згідно наданих до суду письмових
заперечень зазначили, що обов'язок
підприємства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком самостійно підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця.

При цьому відповідачем на виконання
приписів Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» щодо виконання нормативів по
створенню робочих місць по
працевлаштуванню інвалідів (ч.1 ст. 18)
здійснювались наступні заходи.

На адресу Маріупольського міського
центру зайнятості та Управління праці
та соціального захисту населення в
Іллічівському районі м.Маріуполя
подавалися звіти за формою № 3-ПН із
зазначенням характеристик вакантних
робочих місць.

Також відповідач 22.11.2013 року брав
участь в ярмарку вакансій для осіб з
обмеженою працездатністю.

На адресу Маріупольського міського
центру зайнятості направлялися листи
щодо можливості працевлаштування
інвалідів позивачем.

Крім того, позивач публікував
оголошення про наявність вакантних
місць для працевлаштування інвалідів в
газеті «Азовский Машиностроитель»,
заводському радіо, телебаченні ТОВ
«ТРК «ТВ7».

Отже вважає, що ним вчинено всі
необхідні та можливі заходи з метою
забезпечення нормативів по створенню
робочих місць для інвалідів.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Позивач, Донецьке обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(далі,- ДОВ ФСЗІ), є юридичною особою,
суб'єктом владних повноважень, згідно
ст. 48 КАС України здатний особисто
здійснювати свої адміністративні
процесуальні права та обов'язки.

Приватне акціонерне товариство
«АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» є юридичною особою,
згідно ст. 48 КАС України здатний
особисто здійснювати свої
адміністративні процесуальні права та
обов'язки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 19 вказаного Закону для
підприємств (об'єднань), установ і
організацій, незалежно від форми
власності і господарювання, фізичних
осіб, які використовують найману працю,
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів та покладається
відповідальність за незабезпечення
наведених нормативів на керівників
відповідних підприємств.

Так, ч. 1 ст. 19 Закону визначено, що для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
ст. 19 цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2007 року № 70 на виконання
вказаного Закону затверджено Порядок
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування.

Відповідачем до ДОВ ФСЗІ подано звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік (далі,- звіт форми №
10-ПІ) (том 1 а.с.9).

Згідно поданого звіту форми № 10-ПІ,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу складає
5408 осіб, з яких середньооблікова
кількість штатних працівників яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність складає 190
осіб.

При цьому кількість інвалідів штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні»,- має складати 216
осіб.

Згідно розрахунку ДОВ ФСЗІ, сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання ПрАТ
«АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
2012 році складає 1246597,56 гривень (том 1
а.с.7).

Згідно розрахунку ДОВ ФСЗІ, сума пені
нарахована на заборгованість
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання ПрАТ
«АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
2013 році 3739,80 гривень (а.с.8).

Судом встановлено, що ПрАТ
«АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» на адресу
Маріупольського центру зайнятості
(далі,- Маріупольський МЦЗ) та
Управління праці та соціального
захисту населення в Іллічівському
районі м.Маріуполя подавалися звіти за
формою № 3-ПН із зазначенням
характеристик вакантних робочих місць
за період, що стосується спірних
правовідносин (а.с. 51-228).

Також відповідач 22.11.2013 року брав
участь в ярмарку вакансій для осіб з
обмеженою працездатністю, що
підтверджується листом
Маріупольського МЦЗ (а.с.23).

На адресу Маріупольського МЦЗ
направлялися листи щодо можливості
працевлаштування осіб з обмеженими
можливостями позивачем (а.с.24-26).

Крім того, позивач публікував
інформацію про наявність вакантних
місць для працевлаштування інвалідів в
газеті «Азовский Машиностроитель»
(а.с.27-46), а також на телебаченні, на
каналі ТОВ «ТРК «ТВ7» (а.с.47-50).

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом міністрів
України.

Таким чином, виходячи з правового
змісту вищенаведених норм
законодавства, підприємство,
самостійно забезпечує
працевлаштування інвалідів за умови їх
безпосереднього звернення до
підприємства чи до державної служби
зайнятості, при цьому, обов'язок
підприємства по створенню робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатись пошуком
інвалідів для працевлаштування, в той
час, як обов'язок по організації
працевлаштування інвалідів та пошуку
підходящої роботи для них, відповідно
до ст. 9 Закону України «Про
реабілітацію інвалідів в Україні» та
ст. 18-1 Законів України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», покладено на центральний
орган виконавчої влади з питань праці
та соціальної політики, державну
службу зайнятості.

Обов'язок подання звітів про
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів до центру
зайнятості за місцем реєстрації
організації як платника страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом, передбачено також п. 2
Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 року № 70.

У відповідності зі ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» (далі - Закон) для
всіх підприємств, установ і
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 4% від середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 осіб, - у кількості одного
робочого місця.

Згідно зі ст. 20 Закону підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Відповідно до п. 2 Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів (далі - Порядок),
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007р. № 70,
обчислення суми
адміністративно-господарських санкцій
проводиться роботодавцями самостійно
згідно з порядком заповнення звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів, затвердженим Мінпраці за
погодженням з Держкомстатом.

Статтею 18 ч.3 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» передбачено, що підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Стаття 181 Закону передбачає, що
Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Як встановлено вище, відповідач
належним чином інформував центр
зайнятості про наявність вільних
робочих місць на підприємстві, брав
участь у проведенні загальнообласного
ярмарку вакансій та послуг служби
зайнятості, у дні відкритих дверей для
осіб з обмеженими фізичними
можливостями, надавав оголошення до
засобів масової інформації та по
телебаченню про наявність вакансій
для інвалідів.

Таким чином, суд вважає, що у діях
відповідача відсутній склад
правопорушення, а тому на нього не може
бути покладена відповідальність за не
направлення уповноваженими органами
необхідної кількості інвалідів для
працевлаштування, адже відповідач вжив
необхідні та можливі заходи для
працевлаштування інвалідів.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 24, 71, 94, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В:

У задоволенні адміністративного
позову Донецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Приватного акціонерного
товариства «АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів та пені
на суму 1250337,36 гривень,- відмовити
повністю.

Постанова ухвалена у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 26 травня 2014 року.

Повний текст постанови складений 31
травня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Христофоров А.Б.