Справа № 2а-1507/2010
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Справа №
9104/10964/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова на
постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 03 грудня 2010 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова про зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
державної та додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 10.11.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова в
якому просив визнати незаконною
діяльність відповідача, зобов'язати
останнього провести з 01.03.2008 року
перерахунок та виплату заборгованості
державної пенсії у розмірі шести
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи виключно із
законодавчо визначеного розміру
мінімальної пенсії за віком,
зобов'язати після здійснення
відповідного перерахунку та виплати
заборгованості з належних пенсійних
виплат необхідних розмірах призначити
до виплати у законодавче встановлених
розмірах державну пенсію в
мінімальному об'ємі у розмірі шести
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи виключно із
законодавчо визначеного розміру
мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою Сихівського районного суду м.
Львова від 11 листопада 2010 року
адміністративний позов за період з
01.03.2008 року по 09.05.2010 року - залишено без
розгляду.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 03 грудня 2010 року
(прийнятою в порядку скороченого
провадження), позов задоволено
частково, визнано дії управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова незаконними,
зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату позивачу
додаткової пенсії відповідно до ст. 50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 10.05.2010 року з урахуванням
проведених виплат, в задоволені решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова оскаржило його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» було
передбачено, що пенсії особам
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4
встановлюється у вигляді державної та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що особам віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірах інвалідам ІІІ
групи, дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 50% мінімальної
пенсії за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету»
передбачено, що виходячи з розміру 19,91
грн. провадиться розрахунок додаткової
пенсії, передбаченої Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
додаткової пенсії, передбаченої
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» під час призначення та
пере рахунку пенсій призначених,
зокрема, відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до Закону України від 05.10.2006
р. «Про внесення змін до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яким,
зокрема, було доповнено ст. 67 Закону
частиною третьою (набрала чинності з
10.06.2006 р), передбачалось з 1 січня 2007 року
в разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, відповідно
підвищувати розміри, розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4
(Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
редакцію ч. 3 ст. 67 Закону змінено). Проте
зазначеним Законом не було внесено
зміни до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Отже,
вимоги щодо встановлення розміру
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, що призначається відповідно
до ст. 50 Закону, виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працеюдатність, є безпідставними.

З набранням чинності Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 27.12.2007
року до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» було внесено зміни,
завдяки яким вирішено питання щодо
застосування показника прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність (а не мінімальної
пенсії за віком) як розрахункової
величини для визначення розмірів
пенсійних виплат громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

У зв'язку із прийняттям Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» з 01.01.2008
року виплата підви щень відповідно до
ст. 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не проводиться. Розміри
пенсій, які склались на 31.12.2007 року
залишено; для пенсій, що
призначатимуться з 01.01.2008 року
зазначена норма не
застосовуватиметься.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп визнано
неконституційними норми положень
пунктів 24-34 розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», в тому
числі щодо пенсійного забезпечення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Разом з тим
рішення про відновлення дії
вищезазначених законодавчих актів
України у редакції, чинній до внесення
змін до них, Верховною Радою не
приймалось. Внаслідок цього порядок
обчислення пенсій та/або підвищень до
них, передбачених вищезазна ченими
законодавчими актами, залишився
неврегульованим.

На сьогоднішній день розмір додаткової
пенсії обчислюється відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 р. № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян».

Крім того апелянт зазначає, що ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності, зокрема, у чоловіків 25 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного Законом (з 01.01. 2011 р,-750 грн).
Мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким в задоволені позову відмовити
повністю.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 віднесений до осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 1, є інвалідом ІІІ
групи.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно врахував, що згідно ст.49 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсії особам, віднесеним до категорії
1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді:
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію. Відповідно до ст.50,
ч.4 ст.54 цього ж Закону пенсія особам
віднесеним до категорії 1, не може бути
нижчою по 3 групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком; щомісячна
додаткова пенсія за шкоду заподіяну
здоров'ю, призначається інвалідам 3
групи - 50% мінімальної пенсії за віком.
Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання внаслідок
Чорнобильської катастрофи затверджено
постановою Кабміну від 30.05.1997р. №523. Ця
постанова є чинною, її положення
стосовно критеріїв обчислення
розмірів пенсій відповідають змісту
ст.50, 54 Закону «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно п. 2 постанови Кабінетом
Міністрів України від 03.01.202 № 1 «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» всупереч ст. ст. 50 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» Кабінет Міністрів України
встановив розмір сум, з яких
проводиться розрахунок пенсій, при
тому ці суми не відповідають розмірам
мінімальної пенсії за віком.

Постановляючи рішення суд першої
інстанції правильно виходив з принципу
пріоритету законів над підзаконними
актами при розрахунку державної та
додаткової пенсії, передбачених ст.50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та обгрунтовано вважав, що
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, установлений
у законі про Державний бюджет на
відповідний рік, з урахуванням якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Крім того, суд першої інстанції
правильно врахував, що згідно ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
визначеного законом, при цьому, вірно
вважав, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого
Закону не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно вважав, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок позивачу додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до вимог ч.1 ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 10.05.2010 року.

Стосовно позовних вимог щодо
нарахування державної пенсії
відповідно ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої, що в задоволені таких слід
відмовити, оскільки відповідно до
поданої заяви позивач отримує пенсію
за віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

З врахуванням вище наведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 1 ч.
1 ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова - залишити без
задоволення, а постанову Сихівського
районного суду м. Львова від 03 грудня 2010
року у справі № 2а-1507/10 - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин