Справа № 134/2307/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/800/15778/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України у
Крижопільському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Крижопільському районі Вінницької
області на постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 25 лютого 2014 року та постанову
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 21 листопада 2013
року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції із
позовом в якому просив визнати
протиправним рішення відповідача УПФ
України в Крижопільському районі
Вінницької області про відмову в
перерахунку пенсії ОСОБА_4 і скасувати
його; зобов'язати відповідача провести
перерахунок пенсії ОСОБА_4 з 08.11.2010 року,
тобто з дня виникнення права на пенсію,
на підставі заробітної плати
нарахованої у ТОВ «ТАКТ», згідно
довідки № 13 від 25.06.1996 року про
заробітну плату та нарахувати
компенсацію.

Постановою Крижопільського районного
суду Вінницької області від 21
листопада 2013 року адміністративний
позов задоволено.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що з вини відповідача
позивачеві своєчасно не була правильно
нарахована пенсія з дня її призначення
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року апеляційну скаргу відповідача
задоволено частково, постанову
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 21 листопада 2013
року в частині задоволення позовних
вимог про нарахування компенсації
відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» скасовано та
ухвалено в цій частині нову постанову
про відмову в задоволенні даних вимог,
в іншій частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції, частково
скасовуючи рішення суду першої
інстанції, мотивував своє рішення тим,
що не отримані з вини пенсійного органу
суми пенсії, виплачуються, за минулий
час без обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів в разі проведених
нарахувань. Проте, таких нарахувань
відповідачем не проводилось, що
слугувало підставою звернення до суду
для захисту порушеного права, а тому і
відсутні підстави в задоволенні
позовної вимоги позивача про
нарахування компенсації.

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій ухвалених
по суті спору, як таких, що ухвалені із
порушенням норм матеріального і
процесуального права, ухвалити нове
рішення про залишення позовної заяви
без розгляду.

У доводах касаційної скарги відповідач
зазначає, що позивач вже звертався із
аналогічним позовом та вказаний спір
вже вирішено у справі № 2-а-3930/11 між тими
самими сторонами, та ним виконано
постанову Крижопільського районного
суду Вінницької області від 22.12.2011 року
у зазначеній справі в повному обсязі.

Судами попередній інстанцій
встановлено наступні обставини.

Позивач 17.09.2013 року звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії згідно постанови
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 22.12.2011 року в
якій просив виплатити заборгованість
по недонарахованих коштах і
компенсацію за інфляцію з 08.11.2010 року.
На звернення позивача відповідачем
надано відповідь з якої слідує, що:
проведено індивідуальний перерахунок
пенсії з 01.01.2012 року згідно зазначеної
постанови та внесено в розрахунок
пенсії трудовий стаж позивача з 01.03.1990
року по 31.10.1994 року; заборгованість по
сплаті пенсійних виплат відсутня,
вказана постанова виконана в повному
обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Частиною 3 статті 159 КАС України
встановлено, що обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції вважає, що при
розгляді справи судами першої та
апеляційної інстанцій не дотримано
вимог процесуального права від яких
прямо залежало правильне по суті
вирішення справи.

Суди попередніх інстанцій в своїх
рішеннях покликались на те, що
постановою Крижопільського районного
суду Вінницької області від 22.12.2011 року
у справі № 2-а-3930/11, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 17.07.2013 року,
адміністративний позов ОСОБА_4
задоволено: зобов'язано відповідача
внести в розрахунок пенсії позивача
трудовий стаж з 01.03.1990 року по 31.03.1994
року.

В свою чергу, матеріали справи не
містять належним чином завірених копій
вказаних судових рішень, судами
попередніх інстанцій вони не
досліджувались та не оглядались. Крім
того, судами попередніх інстанцій не
надано належної правової оцінки
доводам відповідача про те, що даний
спір вже вирішений Крижопільським
районним судом Вінницької області
22.12.2011 року у справі № 2-а-3930/11. Судами не
досліджено предмет спору у справі №
2-а-3930/11 та чи виконано вказане судове
рішення.

Також судам необхідно звернути увагу
на те, що згідно з ч. 4 ст. 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
перерахунок призначеної пенсії, крім
випадків, передбачених частиною першою
статті 35, частиною другою статті 38,
частиною третьою статті 42 і частиною
п'ятою статті 48 цього Закону,
провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення
пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть
за собою зменшення пенсії, - з першого
числа місяця, в якому настали ці
обставини, якщо вони мали місце до 15
числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо вони мали місце
після 15 числа.

В свою чергу, матеріали справи не
містять належних та допустимих доказів
звернення позивача до відповідача із
заявою про призначення пенсії 08.11.2010
року. Тобто, судами попередніх
інстанцій належним чином не досліджено
момент виникнення у позивача права на
пенсію з урахуванням ч. 4 ст. 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для подання
адміністративного позову стало те, що в
постанові Крижопільського районного
суду Вінницької області від 22.12.2011 року
у справі № 2-а-3930/11 не вказано з якої
дати необхідно провести перерахунок
пенсії позивача та відповідачем на
власний розсуд зроблено вказаний
розрахунок.

Згідно з абз. 1 ч. 9 ст. 267 КАС України
особа-позивач, на користь якої ухвалено
постанову суду, має право подати до
суду першої інстанції заяву про
визнання протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача на
виконання постанови Крижопільського
районного суду Вінницької області від
22.12.2011 року у справі № 2-а-3930/11, залишеної
без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 17.07.2013 року, порушуються його права,
то він повинен був звернутись до суду в
порядку ст. 267 КАС України із заявою про
визнання протиправними рішень, дій чи
бездіяльності відповідача, а не
пред'являти новий адміністративний
позов.

Крім того, якщо позивач вважає, що
постановою Крижопільського районного
суду Вінницької області від 22.12.2011 року
у справі № 2-а-3930/11 вирішено не всі
позовні вимоги, допущено описку, чи
вказане рішення є незрозумілим, то йому
потрібно звернутися до суду першої
інстанції в порядку передбаченому
ст.ст. 168-170 КАС України, а не пред'являти
новий адміністративний позов.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
не дослідили доказів та не встановили
обставин пов'язаних з пропуском
позивачем строку звернення до
адміністративного суду та чи наявні
підстави для визнання таких поважними
чи не поважними.

З огляду на це, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
прийшла до висновку, що суди попередніх
інстанцій повно та всебічно не
дослідили обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
рішення судів ухваленні з порушенням
положень статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України
передбачено, що суд касаційної
інстанції за наслідками розгляду
касаційної скарги має право скасувати
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і направити
справу на новий розгляд або для
продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанції і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають права встановлювати
та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені попередніми
судовими інстанціями, оскаржувані
судові рішення у справі підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до частини 2
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати все вище
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи та прийняти обґрунтоване і
законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Крижопільському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року та постанову Крижопільського
районного суду Вінницької області від
21 листопада 2013 року у справі № 134/2307/13-а
скасувати, справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска