Справа № 257/3151/14-а
Суддя: Ополинська І. Г.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 Київський районний суд м.
Донецька в складі:

головуючої судді

Ополинської І.Г.,

при секретарі

Дємєнчук К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Донецьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України у Київському районі м. Донецька
про визнання неправомірною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного Фонду України у
Київському районі м. Донецька про
визнання неправомірною бездіяльність
в перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та спонукання до здійснення виплати у
відповідності до вимог статті 129 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» у відповідності з рішенням
Конституційного Суду України від
03.06.2013р. за № 3-рп/2013, мотивуючи тим, що
Рішенням Конституційного суду України
від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 виплата
грошового утримання судді у відставці,
передбачена ч.3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
провадиться без обмеження розміру
щомісячного грошового утримання,
відповідно до вимог ст. 129 вказаного
закону, з дати прийняті рішення
Конституційного суду України, тобто з
03.06.2013 року. Постановою Київського
районного суду м. Донецька від 12 липня
2013 року зобов'язано УПФУ в Київському
районі м. Донецька, у відповідності з
рішенням КСУ, проводити перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання, передбаченого
частиною 3 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 р. без
обмеження розміру щомісячного
грошового утримання, виходячи з
розміру посадового окладу, визначеного
ст. 129 вказаного закону, для суддів
апеляційних судів з дати прийняття
рішення КСУ - з 03 червня 2013 року. Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду постанову
Київського районного суду м. Донецька
від 12 липня 2013 року залишено без змін.
10.12.2013 року позивачем на адресу УПФУ в
Київському районі подано заяву про
виплату щомісячного довічного
грошового утримання у відповідності до
вимог ч.3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів». Сума
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру заробітної плати
працюючого судді та збільшується у
разі підвищення заробітної плати, та,
відповідно, не може бути незмінною. З
урахуванням викладеного, позивач
ОСОБА_1 просив суд визнати
неправомірною бездіяльність УПФУ в
Київському районі м. Донецька, щодо не
виплати йому щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі встановленому законом з
01.12.2013 року та зобов'язати УПФУ в
Київському районі м. Донецька провести
з 01.12.2013 року перерахунок та виплату
йому щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у розмірі
встановленому законом, згідно довідки
про заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці від 15
листопада 2013 року за № 06-22.86, виданої
Донецьким апеляційним господарським
судом.

У судове засідання сторони не
з»явились, про день та час розгляду
справи повідомлялись належним чином,
звернулись на адресу суду з письмовими
заявами, у яких просили справу
розглянути під час їх відсутності. При
таких обставинах суд вважає за можливе
розглянути дану справу під час
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів.

В письмовій заяві, наданій на адресу
суду, представник відповідача позовні
вимоги не визнав, заперечував проти їх
задоволення. Просив суд відмовити у
задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, за наступними
підставами.

Під час розгляду справи судом були
створені всі необхідні умови для
всебічного та повного дослідження
обставин справи, сторонам, в тому числі
відповідачу, під час розгляду справи
було роз'яснено їх права та обов'язки, в
тому числі положення щодо змагальності
процесу та необхідності надання
доказів на підтвердження своїх доводів
та надано всі можливості для з'явлення
необхідних клопотань та надання
доказів, що підтверджується
матеріалами справи та журналом
судового засідання.

Тому суд розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
наданих сторонами доказів і вважає, що
їх достатньо для правильного та
об»єктивного розгляду.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Відповідно до ст. 5 ЦК України, з якої
вбачається, що акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності,
якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту вступу його в силу.

Відповідно до ст. 22 Конституції
України, при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Законом України «Про судоустрій та
статус суддів» встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці.

Згідно з частиною першою ст. 138 Закону
«Про судоустрій та статус суддів»
суддя, який вийшов у відставку, після
досягнення чоловіками віку 62 роки,
жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування «, виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу»,
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

Згідно зі ст.26 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
до змін, внесених Законом № 3668, особи
мали право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

Згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті
126 Конституції України суддя
звільняється з посади органом, що його
обрав або призначив, у разі досягнення
суддею шістдесяти п'яти років.

Відповідно до частини першої статті 109
Закону «Про судоустрій та статус
суддів» суддя, який має стаж роботи на
посаді судді не менше двадцяти років,
що визначається статтею 131 цього
закону, має право подати заяву про
відставку. Якщо такий суддя досяг віку,
встановленого частиною першою статті
138 Закону «Про судоустрій та статус
суддів», він може за його вибором
одержувати пенсію державних
службовців або щомісячне довічне
грошове утримання.

Так, ч.3 ст.129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» № 2453-VI,
визначено, що посадовий оклад судді
місцевого суду встановлюється у
розмірі 15 мінімальних заробітних
плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно: з 01 січня 2011
року - 6 мінімальних заробітних плат; з 01
січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних
плат; з 01 січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат; з 01 січня 2014 року - 12
мінімальних заробітних плат; з 1 січня
2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.
Частина 4 ст. 129 вказаного Закону
передбачає, що посадові оклади інших
суддів установлюються пропорційно до
посадового окладу судді місцевого суду
з коефіцієнтом: судді апеляційного
суду - 1,1.

Згідно ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»,
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів», у
разі зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання. Перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
Суду України з дня виникнення права на
відповідний перерахунок.

Відповідно до ч. 5 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
звільнений з займаної посади судді
Донецького апеляційного
господарського суду 02 листопада 2006
року згідно Постанови Верховної Ради
України «Про звільнення суддів», тобто
позивач набув статус судді у
відставці, у зв'язку з чим знаходиться
на обліку в УПФУ у Київському районі
м. Донецька та отримує згідно рішення
Київського районного суду м.Донецька
від 12 липня 2013 року у розмірі 80
відсотків від суддівської винагороди,
визначеною ст. 129 ЗУ «Про судоустрій та
статус суддів» діючого судді, який
працює на відповідній посаді, але без
перевищення десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність.

10 грудня 2013 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду у
Київському районі м. Донецька із
заявою про здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання у зв'язку з підвищенням
заробітної плати працюючим суддям.

Законом виключно для суддів у
відставці встановлюється щомісячне
довічне грошове утримання або за їх
вибором пенсія державних службовців,
що є гарантією забезпечення
незалежності суддів. Одержання суддею
щомісячного довічного грошового
утримання обумовлене винятково
наявністю стажу роботи на посаді судді
не менше двадцяти років та виходом у
відставку і не залежить від досягнення
суддею пенсійного віку, передбаченого
в частині першій статті 138 Закону «Про
судоустрій та статус суддів».

Відповідно до Закону України від 07
липня 2010 року «Про судоустрій і статус
суддів», із внесеними до нього змінами,
які діють з 01 жовтня 2011 року
законодавець не обмежує розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
прямо залежить від розміру заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді.

Оскільки положенням Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
встановлений від відсотків грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, то розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці повинен
збільшуватися в разі підвищення
заробітної плати працюючого судді.

У зв'язку з тим, що з 01 грудня 2013 року
заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді змінилася у
бік підвищення, відповідач
зобов'язаний провести позивачу
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, виходячи з
довідки Донецького апеляційного
господарського суду від 15 листопада 2013
року № 06-22.86, відповідно до якої
заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді становить з
01 грудня 2013 року - 20498,94 грн.

Разом з тим, ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» регулюючи
порядок здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, не
містить підстав забороняючих
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
судів загальної юрисдикції,
господарських судів, спеціалізованих
судів тощо. Крім того, п. 6 рішення Ради
суддів України № 18 від 23.03.2012 р. прямо
вказано, що судді у відставці мають
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання згідно
ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів».

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», ст. 138
ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»
встановлено, що частина третя ст. 138 ЗУ
«Про судоустрій і статус суддів» не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
ст. 126 Основного Закону України.

Крім того, вказаним вище рішенням
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 3 червня 2013 року було вказано
порядок виконання ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів», а саме:
підлягають застосуванню частини перша,
друга вказаної статті, як такі, що не
суперечать Конституції України;
частина третя даної статті втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Натомість підлягає застосуванню
частина третя статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» в
редакції до змін, внесених ЗУ « Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», а саме: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання та підлягає застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» а саме: «Пенсія або
щомісячне довічне грошове утримання
судді виплачується незалежно від
заробітку (прибутку), одержуваного
суддею після виходу у відставку».

Крім того, підлягає виконанню четверте
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» зі змінами, внесеними ЗУ « Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», а саме: «Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України».

Виходячи з вищенаведених положень
закону, обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношення до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

В зв'язку з зазначеним та
вищевикладеним, відмова відповідача у
проведенні перерахунку розміру
щомісячного грошового утримання судді
у відставці є неправомірною.

Судом встановлено, що згідно довідки
Донецького апеляційного
господарського суду від 15 листопада 2013
року № 06-22.86, відповідно до якої
заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді становить з
01 грудня 2013 року - 20498,94 грн.

Відповідно до положень ст. 58
Конституції України, які в тому числі,
передбачають, що «закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи», випливає
висновок, що норми ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» та
порядок видачі документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці, органами Пенсійного Фонду
України, затвердженого Правлінням
Пенсійного Фонду України 25 січня 2008
року не можуть регулювати порядок
знаходження судді у відставці і
обмежувати права осіб, які отримали
право на відставку та перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання раніше, тобто в 2006 році,
оскільки Конституція України, як
зазначено в її статті 8 має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії, то Пенсійний Фонд України в
Київському районі м. Донецька
зобов'язаний був керуватися
Конституцією України як актом прямої
дії. Таким чином, виходячи з норм ст. 58
Конституції України та висновків,
викладених у рішеннях Конституційного
суду України від 22 травня 2008 року і від
03 червня 2013 р № 3-рп-2013 випливає
висновок, що матеріальні та соціальні
гарантії судді у відставці, які були
встановлені на день виходу у відставку
не можуть бути обмежені або скасовані,
а ні новим законом, а ні внесенням змін
до чинного Закону.

Враховуючи розмір отриманого
позивачем щомісячного довічного
грошового утримання, а також те, що
позивач звільнений з посади у
відставку і йому визначено щомісячне
довічне грошове утримання, тому
перерахунок щомісячного довічного
утримання повинен бути проведений без
обмеження максимальним розміром,
визначеним зазначеним Законом.

Враховуючи та аналізуючи всі доводи в
сукупності і встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позову,
оскільки бездіяльністю відповідача
порушуються права позивача в частині
розміру отриманого щомісячного
довічного грошового утримання.

Отже, позивач правомірно звернув свої
вимоги до цього відповідача, тому суд
задовольняє вимоги Позивача в повному
обсязі.

Інших обставин, які б мали суттєве
значення у справі судом встановлено не
було.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 19, 22, 46, 55, 58 Конституції України,
п.п.3,5 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», Рішення
Конституційного суду України №3-рп/2013
від 03.06.2013 р., ст.ст. 2, 7, 9, 11, 13, 105, 128, 159, 160,
161, 162, 163,167, 256, 267 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України у
Київському районі м. Донецька про
визнання неправомірною бездіяльність
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати неправомірною
бездіяльність Управління Пенсійного
Фонду України в Київському районі м.
Донецька щодо не виплати ОСОБА_1
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у розмірі
встановленому Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» з 01 грудня
2013 року .

Зобов'язати Управління
Пенсійного Фонду України в Київському
районі м. Донецька провести з 01.12.2013
року перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у розмірі
встановленому законом, згідно довідки
Донецького апеляційного
господарського суду про заробітну
плату для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від 15 листопада 2013 року за №
06-22.86.

Постанову може бути оскаржено
шляхом подання до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Київський районний суд м.
Донецька апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
її проголошення. У разі застосування
судом частини третьої ст. 160 КАС
України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
І.Г.Ополинська