Справа № 522/7646/14-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р. Справа № 522/7646/14-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Чернявська Л.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому провадженні у
приміщенні Одеського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на Ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 30 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Виконавчого комітету Приморської
районної Ради народних депутатів м.
Одеси в особі Виконавчого комітету
Одеської міської ради, треті особи:
служба у справах дітей Одеської
міської ради, Приморська районна
адміністрація Орган опіки та
піклування про визнання нечинним акту
місцевих органів виконавчої влади,
пункту 37 Рішення № 1001 приватизаційної
комісії Виконавчого комітету
Приморської районної ради народних
депутатів „Про продаж у особисту
власність квартири державного
житлового фонду" за адресою: АДРЕСА_2, що
призвело до порушення прав, свобод та
інтересів соціально-незахищеної сім'ї,
малолітніх дітей, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Виконавчого комітету
Приморської районної Ради народних
депутатів м. Одеси в особі Виконавчого
комітету Одеської міської ради, треті
особи: служба у справах дітей Одеської
міської ради, Приморська районна
адміністрація Орган опіки та
піклування про визнання нечинним акту
місцевих органів виконавчої влади,
пункту 37 Рішення № 1001 приватизаційної
комісії Виконавчого комітету
Приморської районної ради народних
депутатів „Про продаж у особисту
власність квартири державного
житлового фонду" за адресою: АДРЕСА_2, що
призвело до порушення прав, свобод та
інтересів соціально-незахищеної сім'ї,
малолітніх дітей.

Ухвалою Приморського районного
суду м. Одеси від 30 квітня 2014 року позов
ОСОБА_4 без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції скасувати ухвалу суду та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Сторони по справі сповіщались належним
чином про час, дату та місце проведення
судового засідання, однак своїм правом
на участь в розгляді апеляційної
скарги не скористались та у судове
засідання не з'явилися, тому судовий
розгляд справи здійснено в порядку
письмового провадження згідно ч. 3 ст.
122, ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач звернулася до суду з вимогами
про визнання нечинним акту місцевих
органів виконавчої влади, просить
визнати нечиним пункт 37 Рішення № 1001
Виконавчого комітету Приморської
районної ради народних депутатів від
06.09.1991 року „Про продаж у особисту
власність квартири державного
житлового фонду" щодо продажу квартири
АДРЕСА_2.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя
після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи подано адміністративний
позов у строк, установлений законом
(якщо подано заяву про поновлення цього
строку, то чи є підстави для її
задоволення).

Відповідно до частини 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом 2 частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог. Цим Кодексом та іншими законами
можуть також встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень.

Правовий припис «в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого законом» означає, що
позов має подаватися лише в тих межах
часу, які встановлені законом. Крім
того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановлених на цей випадок
законом.

Дана норма закону означає, що за
загальним правилом перебіг строку на
звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Слід зазначити, що
процесуальним строком є проміжок часу,
встановлений законом або судом, у який
суд та особи, що беруть участь у справі,
та інші учасники процесу вчиняють
певні процесуальні дії, передбачені
Кодексом адміністративного
судочинства України, в результаті
вчинення яких настають певні правові
наслідки. Дотримання строку звернення
з адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах, яка
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням.

При цьому, суд зазначає, що Кодексом
адміністративного судочинства України
не передбачено можливості переривання
строків звернення з позовом до
адміністративного суду. Тобто,
звернення позивача, як вона зазначає до
органів прокуратури з метою проведення
перевірки не перериває перебігу
строків звернення до
адміністративного суду. Крім того, в
матеріалах справи відсутні докази
того, що на протязі 23 років позивач, як
вона зазначила, неодноразово
зверталася до органів прокуратури, а,
отже, означене не приймається судом як
підстава поважності причин пропуску
строку звернення до суду.

Статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України закріплено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав
(рішення від 22.10.1996р., 27.02.1980р.).

При цьому, слід зазначити, що судом
вбачаються підстави для поновлення
строку звернення до суду виключно з
ініціативи та в межах наведених
доводів особи, яка подала заяву.
Поважними причинами пропуску строку
звернення до суду визнаються лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, що звертається до
суду, та пов'язані з дійсно істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення процесуальних
дій та підтверджені належними
доказами.

Як вибачається з матеріалів справи,
позивач у суді першої інстанції
взагалі не заявляла клопотання про
поновлення пропущеного строку
звернення до суду із зазначенням
обґрунтованих причин поважності
пропуску процесуального строку.

На думку суду позивач мав можливість
дотриматись встановлених законом
строків для своєчасного вчинення
певної процесуальної дії, як то
своєчасна подача позову до
адміністративного суду.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, -
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити
без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 30 квітня 2014 року по справі №
522/7646/14-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль