Справа № К/9991/50312/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/50312/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Пасічник С.С.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними та перерахунок пенсії
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Богуславського районного
суду Київської області від 1 червня 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 14 червня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що до січня 2006 року позивач
отримувала пенсію за віком, призначену
за раніше діючим законом з
індивідуальним коефіцієнтом
заробітної плати 3,51521. З 1 січня 2004 року
набув чинності Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV,
яким запроваджено новий механізм
призначення та перерахунку пенсії. В
січні 2006 року позивач звернулася до
управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області із заявою про перерахунок
пенсії в зв'язку з тим, що вона
пропрацювала понад два роки після
призначення пенсії. У зв'язку з
прийняттям закону України про
Державний бюджет на 2008 рік позивачу
стало відомо, що всім пенсіонерам був
проведений перерахунок пенсії, але ті
пенсіонери, які отримували пенсії за
раніше діючим законом і мали менший
коефіцієнт заробітної плати, стали
отримувати більшу пенсію, ніж вона.
В кінці січня 2008 року позивач
дізналася, що при поданні заяви про
перерахунок пенсії у 2006 році в зв'язку
зі збільшенням стажу роботи вона
втратила коефіцієнт заробітної плати
3,51521 і пенсія їй була перерахована з
урахуванням коефіцієнту заробітної
плати 1,92544. На думку позивача,
відповідач всупереч вимогам пункту 13
частини другої статті 64 Закону № 1058-IV
не поінформував її належним чином з
приводу перерахунку пенсії, не
роз'яснив наслідки написання в 2006 році
заяви про перерахунок пенсії, чим
порушив право позивача щодо вибору
показників заробітної плати.

Просила визнати неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області щодо перерахунку пенсії
позивача в 2006 році; зобов'язати
відповідача залишити за позивачем
право на отримання пенсії, призначеної
та нарахованої в 2004 році; утримати з
позивача на користь відповідача
різницю між безпідставно отриманою
пенсією, перерахованою в 2006 році,
порівняно з пенсією, яку б вона мала
отримати без перерахунку, проведеного
в 2006 році.

Постановою Богуславського районного
суду Київської області від 1 червня
2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1
було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 14 червня 2011 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1 було залишено без
задоволення, а постанову
Богуславського районного суду
Київської області від 1 червня 2010 року -
без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
позивач просить скасувати
постановлені судами першої та
апеляційної інстанцій рішення та
ухвалити нове судове рішення, яким
задовольнити її позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію
за віком, продовжує працювати
педагогом в Богуславському
гуманітарному коледжі ім. І.С.
Нечуя-Левицького. 11 січня 2006 року
позивач звернулась до управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області із заявою про перерахунок
пенсії у зв'язку із збільшенням
заробітної плати та страхового стажу.
Постановою Богуславського районного
суду Київської області від 18 листопада
2008 року ОСОБА_1 відмовлено у
задоволенні позову до управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області про перерахунок пенсії з 1
січня 2008 року з урахуванням
індивідуального коефіцієнту
заробітної плати 3,51521.

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, прийшов до висновку
про відмову в задоволення позову,
оскільки позивач зверталась до
управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області із заявами про проведення
перерахунку пенсії в зв'язку зі
збільшенням розміру заробітної плати
та збільшенням страхового стажу (в 2006,
2008, 2010 роках) і писала їх власноручно, то
вини в цьому працівників управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області щодо роз'яснення наслідків
настання вказаного перерахунку пенсії
немає, вони не могли передбачити
подальші зміни в державній політиці
України.

Проте з таким висновком судів
попередніх інстанцій можна погодитись
лише частково.

Відповідно частини четвертої статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що показник заробітної плати
для перерахунку пенсії визначається за
двома можливими методами за вибором
пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії
здійснюється із тієї заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу
змінюються лише ті показники
розрахунку заробітної плати, на які
здійснюється посилання у цій нормі (за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 цього Закону).

За змістом частини першої статті 40
Закону № 1058-IV для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року.

Слова «за весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року» означають,
що враховується вся заробітна плата, в
тому числі і та, яку отримував
пенсіонер після призначення пенсії.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті всупереч
вимогам статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
про законність та обгрунтованість
судового рішення, яке повинно бути
ухвалено судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, не
з'ясовані обставини справи щодо
методів визначення показника
заробітної плати з точки зору їх
переваги при обчисленні розміру пенсії
позивача.

Один із принципів пенсійного
забезпечення полягає у тому, що при
наявності альтернативних варіантів,
обчислення розміру пенсії позивача,
право вибору більш вигідного варіанту
такого обчислення належить пенсіонеру.

Проте суди першої та апеляційної
інстанції не встановили розмірів
пенсії позивача за різними методами
обчислення пенсії, а тому не змогли
встановити факт наявності чи
відсутності порушення права
пенсіонера на вибір більш вигідного
для нього способу перерахунку пенсії.

Частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
в редакції, чинній на час звернення
позивача з позовом до
адміністративного суду, було
встановлено річний строк звернення до
суду, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини першої статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як зазначено в позовній заяві, позивач
дізналася про порушення своїх прав
щодо вибору показників заробітної
плати для перерахунку пенсії в кінці
січня 2008 року. До суду з позовом позивач
звернулася 23 лютого 2009 року, питання
про поновлення пропущеного нею річного
строку звернення до суду з
адміністративним позовом не заявляла.

Суди першої та апеляційної інстанцій, в
порушення вимог частини четвертої
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідно до
положень якої суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, не
звернув уваги на пропущення позивачем
строку звернення до суду, не з'ясували
позицію відповідача щодо пропущеного
строку та залишили зазначене питання
невирішеним.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167 ч. 2, 210, 220, 221,
223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Богуславського районного
суду Київської області від 1 червня 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 14 червня 2011 року
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Пасічник С.С.