Справа № 826/5300/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04 червня 2014 року 14 год. 38
хв. № 826/5300/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Данилишина В.М.,
суддів Качура І.А., Келеберди В.І., при
секретарі судових засідань Приходько
О.В., за участю представників позивача
та відповідача, розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом командитного
товариства "Донтрансгарант і Компанія"
до Міністерства доходів і зборів
України про визнання протиправними дій
відповідача та скасування його
рішення.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 04 червня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 18 квітня 2014 року надійшов
позов командитного товариства
"Донтрансгарант і компанія" (далі -
позивач) до Міністерства доходів і
зборів України (далі - відповідач) про
визнання протиправними дій
відповідача щодо припинення прийняття
гарантій від позивача та інформування
митниць Міндоходів про таке
припинення, а також скасування рішення
відповідача про припинення із 0 годин
26 березня 2014 року прийняття від
позивача гарантій до сплати ним
заборгованості, викладеного у листі
від 25 березня 2014 року № 6902/7/99-99-24-01-08-17
"Про припинення прийняття гарантій".

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначив, що
позов підлягає задоволенню, оскільки
дії відповідача суперечать положенням
законодавства та умовам Угоди від 22
листопада 2012 року № 771 про надання
фінансових гарантій митним органам
незалежним фінансовим посередником
(далі - Угода № 771).

Ухвалою суду від 22 квітня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до судового розгляду
колегією суддів у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 21 травня 2014 року у
відділу поштового зв'язку Київ-73 УДППЗ
"Укрпошта" витребувано: письмові
пояснення із зазначенням дати
одержання позивачем рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення № 657 та підстав
надіслання відповідачу
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення № 657; засвідчений витяг з книги для
запису рекомендованих поштових
відправлень і повідомлень (Форма № 8),
що містить розписку уповноваженої
особи позивача про одержання
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення № 657, із зазначенням дати одержання,
прізвища та підпису такої особи.

У ході судового розгляду справи
законний представник позивача
підтримав позов та просив задовольнити
його повністю.

Представник відповідача не визнав
позов та просив відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, поданих до суду через
канцелярію 05 травня 2014 року.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Листом відповідача від 25 березня 2014
року № 6902/7/99-99-24-01-08-17 "Про припинення
прийняття гарантій" митниці Міндоходів
повідомлено про те, що у зв'язку з
невиконанням незалежним фінансовим
посередником - позивачем, умов Угоди №
771, припиняється із 0 годин 26 березня 2014
року прийняття від позивача гарантій
до сплати ним заборгованості.

Про викладене позивача повідомлено
шляхом направлення відповідачем на
його адресу листа від 26 березня 2014 року
№ 5369/6/99-99-24-01-08-15.

Суд не погоджується з доводами
законного представника позивача щодо
наявності підстав для задоволення
позову, виходячи з оцінки наявних у
матеріалах справи доказів та аналізу
наступних положень і обставин.

Так, у ході розгляду справи судом
з'ясовано, що 22 листопада 2012 року між
Державною митною службою України та
позивачем укладено Угоду № 771, яка
регулює взаємовідносини між Державною
митною службою України та позивачем
(гарантом) щодо надання фінансових
гарантій сплати митних платежів у разі
невиконання особою,
відповідальною за сплату митних
платежів, взятих перед митним органом
зобов'язань, що випливають з митних
процедур відповідно до Митного кодексу
України (далі - МК України).

Як зазначено вище, відповідними
листами відповідач повідомив митниці
Міндоходів та позивача про припинення
із 0 годин 26 березня 2014 року прийняття
від позивача гарантій до сплати ним
заборгованості.

Вказане рішення відповідачем прийнято
у зв'язку з тим, що позивачем не
виконано взяті на себе зобов'язання
щодо фінансових гарантій.

Зокрема, в обґрунтування позову
законним представником позивача
зазначено тільки про вимоги від 04
березня 2014 року № 1 та № 2, у той час, як
про припинення прийняття від позивача
гарантій митниці Міндоходів
проінформовано у зв'язку з
невиконанням позивачем фінансових
гарантій не тільки по вказаних вимогах,
а й по вимогах від 11 березня 2013 року №№
1-3 та від 13 березня 2014 року №№ 3-10.

З наявних у матеріалах справи доказів,
а саме копій рекомендованих
повідомлень про вручення поштових
відправлень, вбачається, що:

- вимоги від 04 березня 2014 року № 1 та № 2
разом із відповідними актами
направлено на адресу позивача
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення та
отримано ним, відповідно до такого
повідомлення, 11 березня 2014 року (№ 657);

- вимоги від 11 березня 2013 року №№ 1-3
разом із відповідними актами
направлено на адресу позивача
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення та
отримано ним, згідно з таким
повідомленням, 13 березня 2014 року;

- вимоги від 13 березня 2014 року №№ 3-10
разом із відповідними актами
направлено на адресу позивача
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення та
отримано ним, відповідно до такого
повідомлення, 20 березня 2014 року.

У матеріалах справи міститься лист
Північного поштамту Київської міської
дирекції УДППЗ "Укрпошта", направлений
до суду на виконання ухвали суду від 21
травня 2014 року про витребування
доказів, у якому зазначено, що фактично
під № 657 до відділення поштового
зв'язку Київ-73 надійшов 07 березня 2014
року рекомендований лист із
повідомленням на адресу позивача: 04073,
місто Київ, проспект Московський, 16-Б,
корпус 5.

У зв'язку зі святковими вихідними
днями, рекомендований лист із
повідомленням № 657 видано
листоноші для доставки, згідно з
адресою, 11 березня 2014 року.

При надходженні до відділення
поштового зв'язку рекомендованих
листів із повідомленнями, бланки
рекомендованих повідомлень від
рекомендованих листів відокремлюються
та залишаються у відділенні поштового
зв'язку для подальшого їх оформлення
після вручення цих листів. На адреси
доставляються тільки рекомендовані
листи.

Відповідно до пояснення оператора
відділення поштового зв'язку Київ-73,
для прискорення відправляння
рекомендованого повідомлення, вона, не
дочекавшись вручення рекомендованого
листа № 657 до повернення
листоноші із доставної дільниці,
відправила рекомендоване повідомлення
за призначенням 11 березня 2014 під № 045.

Згідно з поясненнями листоноші
відділення поштового зв'язку Київ-73,
рекомендований лист № 657 під час
доставки 11 березня 2014 року не вручено,
оскільки уповноважена особа позивача
Машталір А.Р. в усній формі від його
отримання відмовилась, повідомлення
про надходження вказаного листа
залишено уповноваженій особі.

Оскільки рекомендований лист № 657 не вручено під час доставки
11 березня 2014 року, його повернуто до
відділення поштового зв'язку Київ-73 де
він зберігався забезпеченим порядком
протягом встановленого терміну
зберігання.

З метою вручення рекомендований лист №
657 повторно доставлявся на адресу
позивача 25 березня 2014 року та його
вручено під час доставки уповноваженій
особі на отримання пошти.

Працівника відділення поштового
зв'язку Київ-73, з вини якого достроково
відправлено рекомендоване
повідомлення № 045, притягнуто до
матеріальної відповідальності.

Проставляння підпису уповноваженої
особи на повідомленні про вручення
поштового відправлення не передбачено,
окрім відправлень з відміткою "Вручити
особисто" та "Судова повістка".

Відповідно до п. 1, пп. 36 п. 4, пп. 1, 3 п. 5
Положення про Міністерство доходів і
зборів України, затвердженого Указом
Президента України від 18 березня 2013
року № 141/2013, Міністерство доходів і
зборів України (Міндоходів України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України.

Міндоходів України відповідно до
покладених на нього завдань:
організовує застосування та контроль
за процедурами використання гарантій
забезпечення сплати митних платежів,
взаємодіє з об'єднаннями експедиторів,
незалежними фінансовими
посередниками, страховими
організаціями та фінансово-кредитними
установами.

Міндоходів України з метою організації
своєї діяльності: організовує роботу
Міністерства, його територіальних
органів, підприємств, установ та
організацій, що належать до сфери його
управління; надає територіальним
органам Міндоходів України методичну і
практичну допомогу в організації
роботи, проводить перевірку стану
такої роботи.

Згідно з ч. 3 ст. 314 МК України,
взаємовідносини між центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
гарантами регулюються на підставі
укладених угод, у яких зазначається
обов'язок гаранта безумовно сплатити
суму митних платежів у разі
невиконання відповідними особами
зобов'язань перед органами доходів і
зборів

Відповідно до п.п. 4.5, 4.6 Угоди № 771, не
пізніше трьох банківських днів з дня
отримання від митного органу
оригіналів акту та вимоги, гарант
перераховує суму митного боргу за
вказаними у вимозі реквізитами. У разі,
якщо суму митного боргу неможливо
сплатити за вказаними у вимозі
реквізитами (помилково вказано
невірний рахунок, закриття такого
рахунку тощо) грант невідкладно
повідомляє про наявність таких
обставин митний орган, що надіслав
вимогу.

У таких випадках, перерахування на
рахунок суми митного боргу
здійснюється після отримання гарантом
листа митного органу із зазначенням у
ньому нових реквізитів, але не пізніше
строку, визначеного п. 4.5 Угоди № 771.

Якщо протягом трьох банківських днів,
наступних за днем отримання вимоги та
акта, що підтверджується відміткою
служби поштового зв'язку на
повідомленні про вручення, гарант
перераховує суму митного боргу, митний
орган, який встановив факт настання
гарантійного випадку вживає заходи
щодо стягнення цих коштів у порядку,
передбаченому податковим
законодавством, та вносить до
відповідного програмно-інформаційного
комплексу Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України відмітки, що
унеможливлюють подальше прийняття від
гаранта гарантій до сплати ним
заборгованості.

Таким чином, враховуючи викладені
положення та обставини, а також
зважаючи, що лист № 6902/7/99-99-24-01-08-17 не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
у розумінні ст. 17 КАС України та носить
інформаційний характер, суд прийшов до
висновку про відсутність
протиправності у діях відповідача та,
як наслідок, відсутність підстав для
скасування вказаного листа.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Із системного аналізу викладених
положень та обставин вбачається, що
позов командитного товариства
"Донтрансгарант і компанія" до
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними дій
відповідача та скасування його рішення
є безпідставним, необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 122, 158-163, 167
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову командитного товариства
"Донтрансгарант і Компанія".

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам (вручити їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
В.М. Данилишин

Суддя
І.А.
Качур

Суддя
В.І.
Келеберда

Постанова у повному обсязі 11 червня 2014
року