Справа № 813/2325/14
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Львів № 813/2325/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Сподарик Н.І., за участі секретаря
судового засідання Гуменюк В.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Квасниця Н.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до державної податкової
інспекції у Сихівському районі міста
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (надалі - ФОП
ОСОБА_3) до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправними та скасування
від 05.03.2014 року в частині визначення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем у
від 05.03.2014 року в частині визначення
грошового зобов'язання податку з
доходів фізичних осіб суб'єктів
підприємницької діяльності за
штрафними санкціями у розмірі 4466,36 грн.
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів єдиного внеску у
та 5850,82 грн. за штрафними санкціями.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всі
операції позивача з ТзОВ «Інтеграл Ай
Ті», ТзОВ «БТК» Євро буд», ТзОВ
«Гарант-Буд-Сервіс» є реальними,
товарними, а висновки відповідача
стосовно нікчемності правочинів з
контрагентом базуються на припущеннях
та не підтверджені належними доказами.
Зокрема, зазначив, що висновки органу
державної податкової служби, викладені
в акті перевірки № 162/17-20/НОМЕР_2 від
25.02.2014 року щодо донарахування податку
податку з доходів фізичних осіб в сумі
взаємовідносин між позивачем та його
контрагентами не відповідають
фактичним обставинам справи, оскільки
основою для такого висновку
податкового органу стали перевірки
ТзОВ «Інтеграл Ай Ті», ТзОВ «БТК» Євро
буд», ТзОВ «Гарант-Буд-Сервіс», які
проводила ДПІ у Печерському районі м.
Києва про неможливість проведення
зустрічних звірок з ТзОВ «Інтеграл Ай
Ті», ТзОВ «БТК» Євро буд», ТзОВ
«Гарант-Буд-Сервіс». Позивач вважає
таку позицію недопустимою, оскільки
зустрічні звірки відповідно до ст.73
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) не є перевірками і проводяться
в порядку визначеному Кабінетом
Міністрів України. Отже є заходом
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби. На
переконання позивача, податковий орган
не надав належної правової оцінки його
правовідносинам з названим
підприємством, не дослідив первинних
документів за наслідками
господарської діяльності і дійшов до
нічим не обґрунтованих висновків про
завищення податкового кредиту. На
підтвердження реальності
господарських операцій з ТзОВ
«Інтеграл Ай Ті», ТзОВ «БТК» Євро буд»,
ТзОВ «Гарант-Буд-Сервіс» представник
позивача надав усі первинні документи,
копії яких долучено до матеріалів
справи. Відтак, оскаржуване податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню. Представник позивача
позовні вимоги підтримав, просить суд
задовольнити позовні вимоги у повному
Представник позивача у судовому
засіданні адміністративний позов
підтримав, просив задовольнити у
Позиція відповідача викладена у
запереченні, поданому представником
відповідача у судовому засіданні
03.04.2014р., де вказано, що під час
проведення перевірки встановлено
заниження позивачем податку на додану
вартість, податку з доходів фізичних
осіб, а також суму сплати єдиного
соціального внеску. Відповідач звертає
увагу, що подані до перевірки первинні
документи не містять даних, необхідних
для ідентифікації господарської
операції. Стверджує, що наявність у
позивача лише отриманої податкової
накладної без фактичного здійснення
господарської операції не може бути
підставою для включення визначених у
такій накладній сум податку на додану
вартість до податкового кредиту.
Відповідач вважає, що при формуванні
даних податкового обліку не повинні
враховуватись первинні документи, які
вказують на проведення господарських
операцій із контрагентами ТзОВ
«Інтеграл Ай Ті», ТзОВ «БТК» Євро буд»,
ТзОВ «Гарант-Буд-Сервіс».
Представник відповідача проти позову
заперечив, надав пояснення, аналогічні
викладеним у запереченні на позов,
просив у задоволенні позовних вимог
Дослідивши надані суду докази в межах
заявлених вимог, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
25.02.2014 року Державною податковою
інспекцією у Сихівському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ФОП ОСОБА_3 з
питань правильності обчислення та
своєчасності сплати податків при
здійсненні взаєморозрахунків із ТзОВ
«Інтеграл Ай Ті», ТзОВ «БТК» Євро буд»,
ТзОВ «Гарант-Буд-Сервіс», за
результатами якої складено Акт №
162/17-20/НОМЕР_2 від 25.02.2014 року. Перевіркою
встановлено порушення позивачем вимог
п. 177.3 п. 177.4 ст. 177, п. 138.2 п. 138.4 ст. 138, пп.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та
доповненнями), донараховано податок з
пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1 п. 198.4 п. 198.6 ст.
198, пп. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із
змінами та доповненнями) донараховано
ст. 4, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, абз. 3, абз. 5 ч. 8 ст.
9 Закону України від 08 липня 2010 року
№2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» із змінами та
доповненнями, донараховано єдиний
05.03.2014 року відповідачем на підставі
акта перевірки № 162/17-20/НОМЕР_2 від 25.02.2014
року прийнято податкові повідомлення -
рішення форми «Р» № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
позивача за платежем податок на додану
вартість в сумі 33721,50 грн., у тому числі
основний платіж 22481,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) 11240,50 грн.,
податкове повідомлення рішення форми
«Р» №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача за
платежем податок з доходів фізичних
осіб суб'єктів підприємницької
діяльності в сумі 22331,80 грн., у тому
числі основний платіж 17865,44 грн.,
штрафні (фінансові) санкції (штрафи)
4466,36 грн., рішення № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску у сумі 44856, 34 грн., з них 39005,52 грн. -
донарахування ЄСВ, та 5850,82 грн. - штрафні
санкції.

Приймаючи рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з п. п. 14.1.179. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання для цілей розділу V цього
Кодексу - загальна сума податку на
додану вартість, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді.

Відповідно до п. п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з п. п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Згідно з п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Згідно з п. 185.1. ст. 185 ПК України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з п. 188.1. ст. 188 ПК України база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку).

Згідно з п. 198.1. ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.4. ст. 198 ПК України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Податкова накладна, згідно з п. 201.6. ст.
206 ПК України, є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.7. та п. 201.10 ст. 201 ПК
України податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Беручи до уваги наведені вище норми
закону, необхідною умовою для
віднесення платником ПДВ до
податкового кредиту звітного періоду
сум ПДВ, включених в ціну придбаних
товарів (послуг), є факт придбання таких
товарів (послуг) з метою їх
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи - платника.
Закон не ставить у залежність
необхідність попередньої сплати ПДВ до
бюджету кінцевим споживачем чи
первісним постачальником як умову для
формування податкового кредиту
платника податку. Аналіз господарської
діяльності платника податку повинен
здійснюватися на підставі даних його
податкового, бухгалтерського обліку та
відповідності їх дійсному
економічному змісту операцій.

Вищий адміністративний суд України в
листі №1112/11/13-10 від 20.07.2010 року
«Проблемні питання застосування
законодавства у справах за участю
органів державної податкової служби»
роз'яснив, що не є підставою для відмови
у праві на податковий кредит з податку
на додану вартість порушення
податкової дисципліни, вчинені
контрагентом платника податку. З
огляду на це, і відповідно до статті 61
Конституції України, виконання одним
платником податків своїх зобов'язань
перед бюджетом не ставиться у
залежність від виконання зазначених
зобов'язань будь-яким іншим платником
податків.

На підтвердження дотримання вимог
Податкового кодексу України по
взаємовідносинах із ТзОВ
«Будівельно-Торгова компанія
«Євробуд» позивачем надано копії:

- договору про надання послуг №0109-11
від 01.09.2011року, укладеного ФОП ОСОБА_3
(Замовник) та ТзОВ «Будівельно-Торгова
компанія «Євробуд» (Виконавець) на
виконання робіт, а саме: розробка та
виготовлення оригіналу макету,
підготовка до друку, розподіл кольору,
розробка та друк кольорових флаєрів,
розробка та друк буклетів,
розповсюдження рекламних матеріалів
серед вибраних Замовником осіб;

- договору купівлі-продажу товару № 07/10
від 05.10.2011 року, укладеного ФОП ОСОБА_3
(Покупець) та ТзОВ «Будівельно-Торгова
компанія «Євробуд» (Продавець) про
купівлю-продаж товарів, за яким
Продавець зобов'язується передати у
власність покупця товар згідно
накладної, а покупець зобов'язується
прийняти даний товар і сплатити ціну
визначену у накладній відповідно до
кожного конкретного факту поставки
товару;

- акту здачі-приймання виконаних робіт
(надання послуг) №30/09-60 від 30 вересня 2011
року на суму 20000, 00 грн.; акту
здачі-приймання виконаних робіт №3110-117
від 31 жовтня 2011 року на суму 50000, 00 грн.;

- видаткової накладної №05/10-25 від 05
жовтня 2011 року на суму 3560,40 грн.;

- податкової накладної №649 від 27.09.2011
року на загальну суму 70 000 грн., в тому
числі ПДВ 11666,67 грн.; податкової
накладної №233 від 05.10.2011 року;

- банківські виписки.

Уся перелічена вище первинна
документація надана позивачем у
повному обсязі та відповідає вимогам
законодавства встановлених для даного
типу документів.

На підтвердження дотримання вимог
Податкового кодексу України по
взаємовідносинах із ТзОВ
«Гарант-Буд-Сервіс» позивачем надано
копії:

- договору № 01/11 від 16.11.2011 року,
укладеного ФОП ОСОБА_3 (Покупець) та
ТзОВ «Гарант-Буд-Сервіс» (Продавець) за
яким, Продавець зобов'язується
передати у власність Покупця товар
партіями, в асортименті й у кількості,
встановлених у видаткових накладних, а
Покупець зобов'язується приймати та
оплачувати вказаний товар.

- видаткової накладної №16/11-20 від 16
листопада 2011 року на суму 60001,20 грн.;

- видаткової накладної №28/11-23 від 28
листопада 2011 року на суму 10126,80 грн.;

- видаткової накладної №23/11-20 від 23
листопада 2011 року на суму 61200, 84 грн.;

- податкової накладної №618 від 16.11.2011
року на загальну суму 60001,20 грн., в тому
числі ПДВ 10000,20 грн.;

- податкової накладної №1024 від 28.11.2011
року на суму 10126, 80 грн., в тому числі ПДВ
1687, 80 грн.;

- податкової накладної №853 від 23.11.2011
року на суму 67200, 84 грн., в тому числі ПДВ
10200,14 грн.;

- банківські виписки.

Уся перелічена вище первинна
документація надана позивачем у
повному обсязі та відповідає вимогам
законодавства встановлених для даного
типу документів.

Судом встановлено, що основними
доводами відповідача про вказані
порушення, відповідно є факт
відсутності товарно-транспортних
накладних, які б свідчили про
транспортування отриманих
товарно-матеріальних цінностей (далі -
ТМЦ) від контрагента з посиланням на
наказ Мінтрансу/Мінстатистики № 488/346
від 29.12.1995 року «Про затвердження
типових форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля», наказ
Мінтрансу № 363 від 14.10.1997 року «Правила
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні», якими
передбачається обов'язкове
використання товарно-транспортної
накладної під час приймання - передачі
ТМЦ.

Суд виходить з того, що згідно з
вказаними вище нормативно-правовими
актами використання
товарно-транспортної накладної є
обов'язкове тільки у випадку, якщо мало
місце надання транспортних послуг,
тобто за умови участі у господарських
відносинах між постачальником та
покупцем третьої особи - перевізника.

Так, відповідно до ч. 1 преамбули
вищезгаданих правил - Правила
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні визначають
права, обов'язки і відповідальність
власників автомобільного транспорту -
перевізників та вантажовідправників і
вантажоодержувачів - замовників.

Відповідно до розділу 1 Правил
Перевізник - особа, яка надає послуги з
перевезення вантажу автомобільним
транспортом загального користування.
Згідно п.11 Правил, що передбачає
порядок оформлення документів на
перевезення також встановлено, що у
процесі оформлення товарно -
транспортної накладної беруть участь
представники трьох осіб -
вантажовідправника, вантажоодержувача
та перевізника.

З огляду на укладені договори, суд
дійшов висновку, що у випадку поставки
товару за правилами Міжнародної
торгової палати «Інкотермс», поставка
здійснювалась продавцем до місця
призначення визначеного покупцем.
Право оформлення товарно-транспортної
накладної відповідно до вказаних
правил надане вантажовідправнику, яким
позивач у господарських відносинах не
був.

Крім того, договір № 019647 від 01.06.2011 року
укладений між ФОП ОСОБА_3 (Постачальник)
та ПАТ «Концерн Хлібпром» (Покупець)
про поставку товарів, договір
постачання товарів №17 від 01.09.2011 року
укладеного між ФОП ОСОБА_3
(Постачальник) та ТОВ «Космонава
Україна» (Покупець) додатково
засвідчують факт поставки та подальшої
реалізації товару - витратних
матеріалів отриманих позивачем за вище
переліченими угодами. На підтвердження
даного факту позивачем надано:

- договір № 019647 від 01.06.2011 року
укладений між ФОП ОСОБА_3 (Постачальник)
та ПАТ «Концерн Хлібпром» (Покупець)
про поставку товарів;

- договір постачання товарів №17 від
01.09.2011 року укладеного між ФОП ОСОБА_3
(Постачальник) та ТОВ «Космонава
Україна» (Покупець);

- накладну №217 від 28 листопада 2011 року
на суму 64 068, 00 грн.;

- накладну №216 від 28 листопада 2011 року
на суму 10486, 80 грн.;

- накладну №207 від 22 листопада 2011 року
на суму 63000,00 грн.;

- накладну №177 від 07 жовтня 2011 року на
суму 3630,24 грн.;

- податкову накладну №23 від 28.11.2011 року
на суму 64068,00 грн., в тому числі ПДВ 10 678,00
грн.;

- податкову накладну №22 від 28.11.2011 року
на суму 10486,80 грн., в тому числі ПДВ 1747,80
грн.;

- податкову накладну №10 від 16.11.2011 року
на суму 63000,00 грн., в тому числі ПДВ 10500,00
грн.;

- податкову накладну №1 від 03.10.2011 року
на суму 3630,24 грн., в тому числі ПДВ 605,04
грн.;

- товарно-транспортні накладні від
28.11.2011 року;

- товарно-транспортну накладну від
22.11.2011 року;

- довіреність на отримання цінностей
від 07 жовтня 2011 року.

Стосовно твердження відповідача про
те, що діяльність контрагентів
позивача - ТзОВ «БТК» Євро буд», ТзОВ
«Гарант-Буд-Сервіс» спрямована на
здійснення операцій, пов'язаних з
отриманням податкової вигоди і
відповідно це призводить до висновку
про те що взаємовідносини позивача та
контрагента не спричинили реального
настання правових наслідків, суд
зазначає наступне.

У п. 6 розділу І Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
затверджено наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 р. № 984 передбачено, що у висновку
акта документальної перевірки
зазначається опис виявлених
перевіркою порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, з посиланням на
підпункти, пункти, статті законодавчих
актів або загальний висновок щодо
відсутності таких порушень. Відповідно
до п. 6 розділу ІІ цього Порядку факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Згідно до ст.83 Податкового кодексу
України для посадових осіб органів
державної податкової служби під час
проведення перевірок підставами для
висновків є: документи, визначені цим
Кодексом; податкова інформація;
експертні висновки; судові рішення;
інші матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Суд вважає необґрунтованим твердження
відповідача про відсутність
контрагента позивача за податковою
адресою, оскільки доказом такої
відсутності може слугувати запис у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців про
відсутність юридичної особи за
місцезнаходженням. Проте, як
вбачається із витягів з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців ТзОВ
«Інтеграл Ай Ті», ТзОВ «БТК» Євро буд»,
ТзОВ «Гарант-Буд-Сервіс» на момент
здійснення операції з позивачем були
належним чином зареєстровані та
знаходилися за юридичними адресами.
Проте, щодо ТзОВ «Гарант-Буд-Сервіс» та
ТзОВ «БТК» Євро буд» на момент
проведення зустрічних звірок дані
контрагенти були припинені, про що
внесено записи до Єдиного державного
реєстру від 24.12.2012 року та 29.03.2013 року
відповідно. Отже, станом на період
співпраці позивача з вказаними
контрагентами відсутні обставини, які
б вказували на відсутність таких за
місцем знаходження.

Посилання відповідача в акті перевірки
від 25.02.2014 року на безтоварність
операцій ФОП ОСОБА_3 з ТзОВ «Інтеграл Ай
Ті», ТзОВ «БТК» Євро буд», ТзОВ
«Гарант-Буд-Сервіс» взято фактично з
актів про неможливість проведення
зустрічних звірок ДПІ у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києва без врахування
обставин його складання.

Крім того, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
19.11.2012 року № К/9991/49378/12 викладена
позиція щодо зустрічної звірки, яка є
заходом інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби, в той час,
як функція податкового органу щодо
контролю за дотриманням податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
реалізується останніми шляхом
проведення перевірок у випадках та в
порядку, встановленому Податковим
кодексом.

Відповідно до роз'яснень, наданих у
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», щоб вважати правочин
нікчемним необхідні виключно законом
передбачені для цього підстави, але й
встановлення цього факту не входить до
компетенції органу ДПС.

Висновки податкового органу прямо
суперечать не лише нормам Податкового
кодексу України, а й практиці
Європейського Суду з прав людини, яка
відповідно до вимог ст.17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» застосовується національними
судами як джерело права. Так,
Європейський Суд у рішенні від 22 січня
2009 року у справі «БУЛВЕС АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати податок на
додану вартість другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

З огляду на наведене вище, аргументи,
якими відповідач доводить відсутність
реального виконання господарських
операцій, та й сам висновок про
нікчемність правочинів, є
безпідставними і не доводять
правомірності висновків податкового
органу про заниження суми податку на
додану вартість та заниження податку
на прибуток.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону України від
08.07.2010р. «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» із змінами та
доповненнями (далі Закон №2464-VI)
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці в тому числі та, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Як
вбачається із матеріалів справи ФОП
ОСОБА_3 протягом 2011 року перебував на
загальній системі оподаткування.
Відповідно як встановлено податковим
органом заниження оподатковуваного
доходу в сумі 112407,83 грн. на який
нараховується єдиний внесок в розмірі
34,7% відповідно і донарахував єдиний
соціальний внесок у сумі 39005,52 грн.
Проте, як викладено вище Судом
встановлено протиправність
перелічених податкових
повідомлень-рішень і відповідно
рішення про донарахування єдиного
внеску в сумі 39005,52 грн. теж протиправне
і відсутні підстави для донарахування
вказаної суми коштів зі сплати єдиного
соціального внеску за 2011рік.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на викладене вище податкові
повідомлення - рішення форми «Р» №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання позивача за платежем
податок на додану вартість в сумі 33721,50
грн., у тому числі основний платіж 22481,00
грн., штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) 11240,50 грн., податкове
повідомлення рішення форми «Р» №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання позивача за платежем
податок з доходів фізичних осіб
суб'єктів підприємницької діяльності в
сумі 22331,80 грн., у тому числі основний
платіж 17865,44 грн., штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) 4466,36 грн., рішення
№ про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску у сумі 44856,
34 грн., з них 39005,52 грн. - донарахування
ЄСВ, та 5850,82 грн. - штрафні санкції, не
відповідають критеріям, визначеним ч. 3
ст. 2 КАС України, оскільки прийняті
необґрунтовано, без урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії). В той
же час позивач довів обґрунтованість
позовних вимог належними та
допустимими доказами. Виходячи з
положень п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд
приходить до висновку, що такі
податкові повідомлення-рішення слід
скасувати як протиправні.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
підлягають відшкодуванню з державного
бюджету України понесені позивачем
судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 05.03.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
№ від 05.03.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати
рішення № від 05.03.2014 року.

Стягнути з державного бюджету на
користь фізичної особи підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_2) 201,82 грн. судового збору.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
повного тексту постанови. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 20
червня 2014 року.

Суддя
Сподарик Н.І.