Справа № 813/944/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
Справа №
876/5329/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

представника позивача
Сільченко О.О.,

представника відповідача
Каминська Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з додатковою
відповідальністю «Бавовняно-прядильна
фабрика» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 26
лютого 2013 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова до
закритого акціонерного товариства
«Бавовняно-прядильна фабрика» про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

05 лютого 2013 року управління Пенсійного
фонду України (УПФУ) в Личаківському
районі м. Львова звернулось до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом, в якому просило стягнути з
закритого акціонерного товариства
(ЗАТ) «Бавовняно-прядильна фабрика» на
користь УПФУ в Личаківському районі м.
Львова 206937,42 грн. заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій за Списком
№2.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2013
року позовні вимоги задоволені в
повному обсязі та ухвалено стягнути з
ЗАТ «Бавовняно-прядильна фабрика» на
користь управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі м.
Львова 206937 (двісті шість тисяч
дев'ятсот тридцять сім) грн. 42 коп.
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, товариство з
додатковою відповідальністю (ТзДВ)
«Бавовняно-прядильна фабрика» подало
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду неповністю
відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки тим обставинам, що у
відповідності до п. 6 Порядку
призначення пенсій за рахунок коштів
підприємств та організацій окремим
категоріям працівників за
результатами атестації робочих місць
за умовами праці затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 18.07.2009 року за номером 937 - рішення
про призначення пільгової пенсії
приймається управлінням Пенсійного
фонду України у районі, місті і районі у
місті за місцем розташування
підприємства, організації на підставі
документів, що подаються у порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду України за погодженням з
Мінпраці, та гарантійного листа
підприємства або організації про
перерахування коштів на рахунок
зазначеного управління для покриття
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій.

Жодних передбачених документів
посадовими особами ЗАТ "БПФ" чи ТДВ "БПФ"
не надавалося, відтак, призначення
пільгових пенсій відбулося всупереч
встановленому чинним законодавством
порядку, самостійно органами
Пенсійного фонду України.

Таким чином, апелянт зазначає про те, що
суд жодним чином не здійснював
перевірки правомірності підстав та
порядку призначення пільгових пенсії,
тим самим порушивши норми
матеріального права.

З огляду на викладене, відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційного суду підтримав
вимоги апеляційної скарги та просить
її задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги
апеляційної скарги та просить залишити
скаргу без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

Згідно абзацу 1 ч. 2 Прикінцевих
положень Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" застрахованим особам, які
працювали або працюють на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пільгових пенсій.
Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, повинні
вносити до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пільгових пенсій, до
досягнення працівниками
загальновстановленого пенсійного
віку: чоловікам - 60 років, жінкам - 55
років, в таких розмірах: 20 відсотків з
наступним збільшенням її щороку на 10 %
до 100 % розміру відшкодування фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених застрахованим особам, які
працювали або працюють на роботах за
списком № 2, затверджених постановою
КМУ від 16.01.2003 року № 36, і за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Таким чином, відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій до
досягнення працівником пенсійного
віку, призначених за списком № 2, мають
здійснюватися відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
,,Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та ст. 13 Закону
України ,,Про пенсійне забезпечення".

Згідно пункту 6 Інструкції про порядок
обчислення та сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1, відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до ч. 2 Розділу 15 Прикінцевих
положень Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

За приписами пункту 6.4 вказаної
Інструкції розмір сум до відшкодування
на поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
,,Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", які
надсилаються підприємствами до 20-го
січня поточного року протягом десяти
днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, що
визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Пунктом 6.9 Інструкції встановлено, що
не сплачені та/або несвоєчасно
сплачені суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
зазначених в абзаці другому пункту 6.1
цієї Інструкції, стягуються з
нарахуванням пені та штрафних санкцій
відповідно до норм Закону України ,,Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

Відповідно до п. 6.10 Інструкції,
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

На підставі викладеного, апеляційний
суд погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо обов'язку
відповідача відшкодувати пенсійному
органу фактичні витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах працівникам, які
працювали (працюють) на підприємстві
відповідача.

При цьому, апеляційний суд не бере до
уваги доводи апелянта про те, що
призначення пільгових пенсій
відбулось всупереч встановленому
чинним законодавством порядку,
оскільки предметом розгляду справи є
стягнення заборгованості з апелянта
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій за Списком №2, а не
правомірність призначення пенсій за
віком на пільгових умовах.

Наведені обставини спростовують
доводи апеляційної скарги про
невідповідність постанови суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційний суд не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з
додатковою відповідальністю
,,Бавовняно-прядильна фабрика" залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2013
року у справі № 813/944/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 19
травня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов