Справа № 826/5634/14
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5634/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 травня 2014 року № 826/5634/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Каракашьяна С.К., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквівес»

до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картку відмови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еквівес» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № 100270001/2014/700053/2 від 25.03.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про відмову в митному оформленні товару. При цьому, позивач вважає, що надав митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої ціни.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються, з підстав викладених в письмових запереченнях проти позову.

З огляду на те, що в судове засідання представник відповідача не з’явився, справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані представником позивача і відповідача документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (Покупець) (далі – Позивач) було укладено зовнішньоекономічний Договір поставки №250211 від 25.02.2011р. з виробником товару «ZHEJIANG ХІМА MACHINERY & ELECTRONICS CO., LTD», Китай, за яким поставляються вантажі - двигуни електричні змінного струму для промислової техніки, багатофазні, код УКТЗЕД 8501.

Позивачем митна вартість товару заявлена за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Декларант скористався своїм правом на випуск товарів у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до вимог ч. 7 ст. 55 Митного кодексу за електронною митною декларацією від 26.03.2014р. № 100270001/2014/249825.

Відповідно п.2 ст. 52 Митного кодексу України (надалі - МК), декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений ч.2 ст. 53 Кодексу. Частиною 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до пункту 6 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2013р. № 362, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, було здійснено в тому числі такі заходи:

перевірка числового значення заявленої митної вартості;

вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості;

вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування до митного кордону України;

порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

перевірка наявності взаємозв'язку продавця та покупця;

перевірка наявності ознак підробки документів та наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів;

перевірка наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.

Для здійснення митного контролю та митного оформлення позивачем було надано товаросупровідні документи (гр. 44 ЕМД), за результатами перевірки яких виявлено неповноту відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та наявність певних розбіжностей, а саме: відповідно п.6 контракту від 25.02.2011 №250211 порядок рахунку здійснюється згідно специфікації, 20% попередньої оплати покупець сплачує після підписання проформи – інвойса, проте платіжне доручення виписане на суму значно вище. Інвойс виданий 22.10.2013р. коносамент від 07.12.2013 отже відправлення товару відбувався значно пізніше ніж виписаний інвойс. Експортна декларація виписана пізніше ніж відбулася відправка вантажу, а саме 27.12.2013р. Декларантом було надано висновокДП «Держзовнішінформ» від 21.03.2014р. №12/53. Експерт для проведення аналізу використовував виключно документи які надавав декларант до митного оформлення, а також посилався на сайти мережі Інтернет в яких відсутня інформація щодо ціни товару. Експертом не було проведено кон’юктуру ринку даного товару.

Положеннями ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо надані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Під час проведення консультацій, відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу, Декларанту, шляхом надсилання електронного повідомлення, було запропоновано надати наступні додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, виписку з бухгалтерської документації та інші (за наявності) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

За результатами розгляду додаткових документів, митним органом, встановлено наступне.

Зокрема, для підтвердження митної вартості товарів декларантом надано висновок ДП «Держзовнішінформ» від 21.03.2014р. № 12/53. Експерт під час проведення аналізу використовував виключно документи, які надавав декларант до митного оформлення.

Також експерт посилався на сайти мережі Інтернет, в яких відсутня інформація щодо ціни оцінюваного товару. Експертом не здійснено аналіз цін на ідентичні та подібні (аналогічні) товари

Подані документи складені китайською мовою, відповідно до ст. 254 Кодексу, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Якщо дані, які містяться в них, е необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, декларант забезпечує переклад документів за власний рахунок. Разом с тим, декларантом не забезпечено переклад митної декларації країни-відправлення.

Оскільки в наданих документах виявлені неточності/розбіжності, вимога про надання додаткових документів виконана не в повному обсязі, відповідач не мав підстав для підтвердження митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Суд з наявністю вищезазначених розбіжностей не погоджується, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, в рішенні про коригування митної вартості товарів Київською міжрегіональною митницею Міндоходів наведено такі підстави: платіжне доручення №066 від 29.10.2013р. виписане на суму значну більшу, ніж передбачена у Проформі інвойс №13TZT1005 від 22.10.2013 р. у розмірі 20% передоплати; інвойс був виданий 22.10.2013р., а коносамент – 07.12.2013р. тобто момент відправлення товару відбувся значно пізніше, ніж виписаний інвойс.

Як видно з матеріалів справи, позивач відповідно до платіжного доручення №066 від 29.10.2013р. здійснив оплату за Проформою інвойс №13TZT1005 від 22.10.2013р. на суму 11 685,78 грн. доларів США, що дорівнює 20% вартості товару, визначеної у Проформі інвойс 13TZT1005 від 22.10.2013р.

В подальшому, після поставки товару позивач на виконання комерційного інвойсу №13TZT1005 від 22.10.2013р. оплатив повністю вартість товару, здійснивши ще два платежі (платіжні доручення №079 від 26.02.2014р. та №080 від 27.02.2014р.) на загальну суму 46 743,1 доларів США.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже дана обставина,не може впливати на визначення митної вартості товару та не може бути підставою для коригування органом доходів і зборів такої вартості, оскільки оплата здійснена позивачем у повному розмірі.

Також, суд не приймає посилання відповідача щодо інвойсу від 22.10.2013 та коносаменту – 07.12.2013, як на підставу для корегування митної вартості товару, оскільки з огляду на умови укладеного договору поставки від 25.02.2011 №250211, Продавець здійснює поставку товару Покупцеві на підставі Проформ Інвойс (п. 4.1.); Специфікація (Проформа Інвойс) повинна містити такі реквізити та інформацію, зокрема, строк поставки Товару (-ів), що поставляється (п.4.2.7.)

Зокрема, митний орган, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, додатково не вимагав у позивача транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 51 МК, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 57 глави 9 МК встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в ст. 58 МК.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як визначено в ч. 5 ст. 58 МК, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, –це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Згідно з ч. 1 ст. 53 МК, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Так, ч. 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому ч. 5 ст. 53 МК, заборонено вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Статтею 54 МК встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодексу (ч. 2).

Як визначено у ч. 3 ст. 54 МК, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 54 МК передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 – 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК.

В ході розгляду справи представник Митного органу не спростував перед судом контрактну ціну оцінюваних товарів, об’єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК.

Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об’єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Інших переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 МК. Натомість, коригування відповідачем митної вартості здійснено неправомірно з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК та всупереч правилам, визначеним ст. 58 цього Кодексу.

Стосовно вимоги про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару, суд прийшов до висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки, товар ввезений через митний кордон України, шляхом митного оформлення даного товару за скоригованою ціною. Таким чином, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару, жодних правових наслідків для позивача не несе.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 124, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 100270001/2014/000053/2 від 25.03.2014 року.

3. В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.К. Каракашьян