Справа № 504/1327/14-а
Суддя: Барвенко В. К.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/1327/14-а
П О С Т А Н О В А

03.06.2014смт. Комінтернівське

Комінтернівський
районний суд Одеської області у
складі:

Головуючого судді - Барвенка
В.К.,

при секретарі - Мельниковій
В.М., -

розглянувши у порядку скороченого
провадження, у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 9, смт.
Комінтернівському, адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області, про визнання протиправними
дій щодо неврахування до пільгового
стажу періоду роботи з 22.08.1992 року по
29.12.1992 року на шахті ім А.І. Гайового та
період роботи з 26.01.1993 року по 18.11.1994
року в артелі старателів «Полярна»,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним
адміністративним позовом до
відповідача.

Позивач обгрунтовує свої вимоги
тим, що 13.02.2013 року він звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії згідно з п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
та п.2 розділу 15 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Рішенням № 4 від 24.02.2014 року
відповідачем відмовлено у призначенні
пільгової пенсії у зв'язку із тим, що
пільговий стаж позивача становить 7
років 7 місяців 20 днів, оскільки період
роботи згідно довідки №ОН/27 від 09.01.2013
року з 22.08.1992 року по 29.12.1992 року
врахувати в пільговий стаж не має
підстав, оскільки відсутня атестація
робочих місць по шахті ім. А.Г. Гайового,
а за період роботи з 26.01.1993 року по
18.11.1994 року відсутня атестація робочих
місць в кооперативі «Артіль старателей
«Полярна».

Рішенням Головного УПФУ в
Одеській області від 02.04.2014 року № 7 у
задоволенні скарги позивача на
прийняте органом пенсійного фонду
районного рівня - відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з
доводами позову подав заперечення, в
яких вважає, що не проведення на
підприємствах атестації за
вищевказані періоди праці позивача, не
дає підстав врахувати цей період до
пільгового стажу, відтак правових
підстав для призначення пільгової
пенсії не має.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного:

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Положенням ч.1 ст.2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Виходячи з положень вищевказаних
законів, Кодексу та контексту
Конституції України суд дійшов до
висновку, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером за віком та перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі
Одеської області та отримує пенсію за
віком.

Однак, 24 лютого 2014р. відповідач своїм
рішенням № 4 у призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах відмовив з
підстав відсутності спеціальності
артіль старателів у Списку № 1 та
підтвердження пільгового стажу за
період з 22.08.1992 року по 29.12.1992 року,
оскільки відсутня атестація робочих
місць по шахті ім. А.Г. Гайового, та за
період роботи з 26.01.1993 року по 18.11.1994
року, оскільки відсутня атестація
робочих місць в кооперативі «Артіль
старателей «Полярна».

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно статті 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», закону про
недержавне пенсійне забезпечення,
законів, якими встановлюються умови
пенсійного забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України
(далі - закони про пенсійне
забезпечення), а також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Якщо міжнародним договором України,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші норми, ніж ті, що передбачені
законодавством України про пенсійне
забезпечення, то застосовуються норми
міжнародного договору.

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав
громадян держав -учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення» від 13 березня
1992 року, яка Україною підписана,
встановлено, що вона розповсюджує дію
угоди на пенсійне забезпечення
громадян, які встановлені чи будуть
установлені законодавством держави
-учасниць угоди.

Статтею 3 тимчасової Угоди між Урядом
України та Урядом Російської Федерації
про гарантії прав громадян, які
працювали в районах Крайньої Півночі,
та в місцевостях, які прирівняні до
даних районів, в галузі пенсійного
забезпечення від 19 січня 1993 року,
дозволено обчислювати стаж за нормами
Закону Російської Федерації «Про
державні гарантії і компенсації для
осіб, працюючих і проживаючих в районах
Крайньої Півночі та прирівняних
місцевостях» від 19 лютого 1993 року яким
дозволено застосовувати пільгу про
обчислення стажу незалежно від факту
наявності строкового трудового
договору, тим самим на рівні
міжнародних угод укладених між
Україною та Росією встановлено, що на
території України гарантується
пенсійне забезпечення громадян, які
працювали на території Росії в районах
Крайньої Півночі та прирівняних до них
місцевостях, і при цьому обов'язково
визначено, що обчислення стажу
здійснюється незалежно від факту
наявності строкового трудового
договору.

Крім того пунктом 5 Перехідних Положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що період
роботи з 1 січня 1991 року в районах
Крайньої Півночі та місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього СРСР, а також на
острові Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року.

Робота в районах Крайньої Півночі та
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року
зараховується до стажу в полуторному
розмірі, при умові, якщо робітник мав
право на пільги встановлені статтею 5
Указу Президії Верховної ради СРСР від
10 лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, працюючих в районах
Крайньої Півночі та місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього СРСР.

З наявних у справі доказів судом
встановлено, що позивач в період з
22.08.1992 року по 29.12.1992 року працював на
шахті ім А.І. Гайового м. Горлівка,
Донецької області, що підтверджується
записами у трудовій книжці, архівною
довідкою архівного структурного
підрозділу шахти імені А.І. Гайового
від 09.01.2013 року.

Також належними доказами підтверджено,
що позивач в період з 26.01.1993 року по
18.11.1994 року працював в районах крайньої
півночі в Артелі старателів «Полярна»
гірником очисного вибою з повним
робочим днем під землею, що
підтверджується записами у трудовій
книжці, архівною довідкою № 48/23-772 від 07
жовтня 2003 року, згідно якою позивач
виконував роботу в особливо шкідливих
та важких умовах, за вказаний період
відсутній час роботи в режимі
неповного робочого тижня або дня,
відсутні навчальні відпустки, періоди
тимчасової непрацездатності,
відпустки без збереження заробітної
плати, тощо.

Згідно довідки архівного відділу
адміністрації іультинського
муніципального району Чукотського
Автономного округу Російської
Федерації документи про проведення
атестації робочих місць до архіву на
державне зберігання не здані.

Крім того, суд звертає увагу, що
професія позивача в період роботи з
26.01.1993 року по 18.11.1994 року в районі
Крайньої Півночі в Артілі старателів
«Полярна» гірником очисного вибою
передбачена розділом 1 підрозділу 1а
код.1010100а Списку № 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників з
шкідливими та важкими умовами праці,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 січня 1991 року.

Суд враховує доводи відповідача щодо
відмови у зарахуванні пільгового
стажу на відсутність атестації
робочих місць за умовами праці в
порядку визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України № 442 від 1
серпня 1992 року (за час роботи на шахті
ім А.І. Гайового м. Горлівка, Донецької
області з 22.08.1992 року по 29.12.1992 року) з
огляду на те, що дія вказаної постанови
поширюється на підприємства на
території України.

Разом із тим, обов'язок проведення
атестації робочих місць покладено на
керівників підприємств, а тому її не
проведення, або незбереження
документації з її проведення, не може
бути підставою для позбавлення його
конституційного права на соціальний
захист в частині вирішення питання
надання пенсії за віком на пільговий
умовах.

А тому, суд дійшов до висновку, що
підставою для пільгового обчислення
стажу в районах Крайньої Півночі і
прирівняних до них районів можуть
бути не тільки письмові трудові
договори, а будь-які інші документи, що
стверджують поширення на особу пільг,
передбачених указами Президії
Верховної Ради СРСР, а не проведення чи
не збереження документації щодо
проведення атестації робочих місць не
може слугувати достатньою підставою
для позбавлення особи пенсії за віком
на пільгових умовах, за наявності
беззаперечних доказів на
підтвердження відповідного періоду
роботи.

Вирішуючи питання позовних вимог щодо
розподілу судових витрат суд виходить
з того, що у відповідності до п.1 ст.94
КАС України в тому разі, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Оскільки позивач не заявляв вимог про
стягнення судових витрат з Державного
бюджету України, а просив стягнути
витрати з відповідача, не уточнював
заявлених позовних вимог, суд, з
урахуванням положення ст. 94 КАС
України, приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог позивача в цій частині.

На підставі наведеного, керуючись ч.2
ст.19, ст.55 Конституції України, п.4 ст.24
КЗпП України, п.5 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26.07.2006 року, Порядком
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року, Указом Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня
1967 року «Про розширення пільг для осіб,
які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», п.5 Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від
10.02.1960 року «Про впорядкування пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», Інструкцією про порядок
надання пільг особам, які працюють в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі від 16.12.1967р. № 530/П-28,
затвердженої постановою Державного
комітету ради Міністрів СРСР з питань
праці та заробітної плати і Президії
ВЦСПС, ст.ст. 6,7,8,9, 12, 17,18,21, ч.4 ст.70, 94,99, 100,
158,160, 162, 167, 185, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області щодо неврахування періоду
роботи ОСОБА_1 з 22 серпня 1992 року по 29
грудня 1992 року на шахті імені А.І.
Гайового, та період роботи з 26 січня 1993
року по 18 листопада 1994 року в артелі
старателів «Полярна» в умовах Крайньої
Півночі.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Комінтернівському
районі Одеської області врахувати
період роботи ОСОБА_1 з 22 серпня 1992 року
по 29 грудня 1992 року на шахті імені А.І.
Гайового, та період роботи з 26 січня 1993
року по 18 листопада 1994 року в артелі
старателів «Полярна» в умовах Крайньої
Півночі.

В задоволенні решти позову- відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням
за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з часу отримання копії
постанови через Комінтернівський
районний суд Одеської області.

Суддя
В.К.
Барвенко