Справа № 2а/15706372/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/20466/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Добробуд ЛТД»

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15.11.2011

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.02.2012

у справі №2а/1570/6372/2011

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добробуд ЛТД»

до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Добробуд ЛТД» (далі
по тексту - позивач, ТОВ «Добробуд ЛТД»)
звернулося до Одеського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у Приморському районі
м. Одеси) про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень №
та № від 24.03.2011, яким визначено
суму податкового зобов'язання з
орендної плати за землю у розмірі
основний платіж 148173,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції 37043,00 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15.11.2011, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21.02.2012, у задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким задовольнити позов,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно акту перевірки
встановлено порушення позивачем вимог
статті 14 Закону України «Про оренду
землі» , а саме: заниження суми
орендної плати за землю за грудень 2009
року у розмірі 20148,66 грн., за січень 2010
року 21337,43 грн., за лютий 2010 року 21337,43
грн., за березень 2010 року 21337,43 грн., за
квітень 2010 року 21337,43 грн., за травень 2010
року 21337,43 грн., за червень 2010 року 21337,43
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про плату за землю», використання
землі в Україні є платним. Плата за
землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розміри податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом.

Відповідно до ст. 5 вказаного Закону,
об'єктом плати за землю є земельна
ділянка, а також земельна частка (пай),
яка перебуває у власності або
користуванні, у тому числі на умовах
оренди. Суб'єктом плати за землю
(платником) є власник земельної
ділянки, земельної частки (паю) і
землекористувач, у тому числі орендар.

Статтею 15 зазначеного Закону
встановлено, що власники землі та
землекористувачі сплачують земельний
податок, а також орендну плату за
земельні ділянки державної та
комунальної власності з дня виникнення
права власності або права користування
земельною ділянкою.

Статтею 206 Земельного кодексу України
встановлено, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оренду землі», оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
оренду землі», орендарями земельних
ділянок є юридичні або фізичні особи,
яким на підставі договору оренди
належить право володіння і
користування земельною ділянкою.
Орендарями земельних ділянок можуть
бути: а) районні, обласні, Київська і
Севастопольська міські державні
адміністрації, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим та Кабінет
Міністрів України в межах повноважень,
визначених законом; б) сільські,
селищні, міські, районні та обласні
ради, Верховна Рада Автономної
Республіки Крим у межах повноважень,
визначених законом; в) громадяни і
юридичні особи України, іноземці та
особи без громадянства, іноземні
юридичні особи, міжнародні об'єднання
та організації, а також іноземні
держави.

Статтею 33 Закону України «Про оренду
землі» визначено, що після закінчення
строку, на який було укладено договір
оренди землі, орендар, який належно
виконував обов'язки відповідно до умов
договору, має за інших рівних умов
переважне право на поновлення
договору. У разі поновлення договору
оренди землі на новий строк його умови
можуть бути змінені за згодою сторін. У
разі якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди, то за відсутності письмових
заперечень орендодавця протягом
одного місяця після закінчення строку
договору він підлягає поновленню на
той самий строк і на тих самих умовах,
які були передбачені договором.
Письмове заперечення здійснюється
листом-повідомленням.

Статтею 14 Закону України «Про плату за
землю» встановлено, що платники
земельного податку, а також орендної
плати за земельні ділянки державної
або комунальної власності (крім
громадян) самостійно обчислюють суму
земельного податку та орендної плати
щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою центральним
податковим органом, з розбивкою річної
суми рівними частками за місяцями.
Подання такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку, що
відповідно до ст. 33 Закону України «Про
оренду землі», ст. 14 Закону України «Про
плату за землю» та договору оренди
земельної ділянки від 01.12.2005, позивач на
правах орендаря продовжував після
закінчення строку дії договору
користуватися земельною ділянкою, на
якій тривало будівництво та фактично
являвся користувачем земельної
ділянки, що знаходиться у м. Одесі, вул.
Гагарінське плато №5/1, а доводи
позивача стосовно того, що договір
оренди припинився у грудні 2008 року з
огляду на приписи ст. 33 Закону України
«Про оренду землі», є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
правильну юридичну оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли б призвести до зміни чи
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Добробуд
ЛТД» відхилити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15.11.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.02.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров