Справа № 822/1821/14
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1821/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
О.К. при секретаріОлійник І.А. за
участі:представника позивача
Петровського В.А. представника
відповідача Дєдушкіна С.О. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Волочиський
цегельник" до Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області в
особі Волочиського відділення про
визнання протиправними та скасування
рішень і вимоги,

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному
позові позивач просить визнати
протиправними та скасувати рішення
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені № від
01.04.2014 року, № від 25.04.2014 року,
№ від 25.04.2014 року і вимогу про
сплату боргу №Ю-57-11 від 01.04.2014 року та
визнати протиправними дії відповідача
при проведення перевірки та прийнятті
вказаних рішень.

Вважає зазначені рішення та вимогу про
сплату боргу незаконними, оскільки
своєчасно підготував та подав до
установи банку платіжні доручення на
перерахування 58880,88 грн. єдиного внеску
з нарахованої заробітної плати за
січень -лютий 2014 року. Зазначає, що у
відповідності до п.4.2 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов»язкове
державне соціальне страхування у разі
перерахування сум єдиного внеску з
рахунку платника на відповідні рахунки
органів доходів і зборів днем сплати
єдиного внеску вважається день
списання банком або органами Державної
казначейської служби України суми
платежу з рахунку платника незалежно
від часу її зарахування на рахунок
органів доходів і зборів.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та
підтвердив обставини, на які
посилається у позовній заяві, просить
суд задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечив, вважає рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені № від 01.04.2014
року, № від 25.04.2014 року, № від
25.04.2014 року, якими застосовані штрафні
санкції за несвоєчасну сплату
позивачем єдиного внеску, і вимогу про
сплату боргу №Ю-57-11 від 01.04.2014 року
правомірними, оскільки позивач порушив
п.8 ст.9 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яким
передбачений обов»язок страхувальника
щодо своєчасної сплати єдиного внеску.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши зібрані в матеріалах справи
докази в їх взаємному зв'язку та
сукупності, суд вважає, що позов слід
задовольнити з урахуванням
викладеного нижче.

Суд встановив, що позивач - товариство з
обмеженою відповідальністю
"Волочиський цегельник" зареєстроване
05.01.2005 року Волочиською
райдержадміністрацією. Перебуває на
обліку як платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в Хмельницькій
ОДПІ.

На підставі ч.10 та п.2 ст.25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року N 2464-VI (надалі - Закон N 2464-VI)
відповідач прийняв рішення № від
01.04.2014 року, № від 25.04.2014 року,
№ від 25.04.2014 року про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несвоєчасну сплату єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та надіслав
вимогу про сплату боргу №Ю-57-11 від
01.04.2014 року.

Фактичною підставою для прийняття
рішень № від 01.04.2014 року, №
від 25.04.2014 року, № від 25.04.2014 року
про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені та надіслання вимоги
про сплату боргу від 01.04.2014 року
слугувала несвоєчасна сплата
позивачем єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в загальній сумі
58211,94 грн. з нарахованої заробітної
плати, в тому числі 7548,84 грн. за січень
та 50663,10 грн. за лютий 2014 року.

Досліджуючи правомірність спірних
рішень та вимоги, суд враховує наведене
нижче.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначає Закон N
2464-VI

В силу п.1 ч.1 ст. 4 Закону N 2464-VI
платниками єдиного внеску є
роботодавці: підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

За змістом п.1 ч.2 ст.6 Закону N 2464-VI
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону N 2464-VI для
платників, зазначених у пунктах 1 (крім
абзацу сьомого) цього Закону, єдиний
внесок нараховується на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України "Про оплату праці", та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами. Єдиний
внесок нараховується на суми,
зазначені в частинах першій і другій
цієї статті, незалежно від джерел їх
фінансування, форми, порядку, місця
виплати та використання, а також від
того, чи виплачені такі суми фактично
після їх нарахування до сплати (ч.5 ст.7
Закону N 2464-VI).

Частинами 5 і 7 ст.9 Закону N 2464-VI
передбачено, що сплата єдиного внеску
здійснюється у національній валюті
шляхом внесення відповідних сум
єдиного внеску на рахунки органів
доходів і зборів, відкриті в
центральному органі виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, для його зарахування,
крім єдиного внеску, який сплачується в
іноземній валюті розташованими за
межами України підприємствами,
установами, організаціями (у тому числі
міжнародними) за працюючих у них
громадян України та громадянами
України, які працюють або постійно
проживають за межами України,
відповідно до договорів про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Єдиний внесок
сплачується шляхом перерахування
платником безготівкових коштів з його
банківського рахунку.

Відповідно до ч.11 ст. 9 Закону N 2464-VI у
разі несвоєчасної або не в повному
обсязі сплати єдиного внеску до
платника застосовуються фінансові
санкції, передбачені цим Законом.

В силу п.1 ч.10 ст. 9 Закону N 2464-VI у разі
перерахування сум єдиного внеску з
рахунку платника на відповідні рахунки
органу доходів і зборів днем сплати
єдиного внеску вважається день
списання банком або центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, суми платежу з
рахунку платника незалежно від часу її
зарахування на рахунок органу доходів
і зборів.

Таким чином, передбачена Законом N 2464-VI
відповідальність страхувальника за
несвоєчасну сплату єдиного внеску у
разі перерахування сум єдиного внеску
з рахунку платника на відповідні
рахунки органу доходів і зборів настає
у випадку несвоєчасного списання суми
платежу з рахунку такого
страхувальника. При цьому,
страхувальник не несе
відповідальність за несвоєчасне
зарахування суми платежу на рахунок
органу доходів і зборів.

Суд встановив, що 20.02.2014 року позивач
подав до Хмельницької філії АТ
«Брокбізесбанк» платіжні доручення №
№ 53, 54, 55, 56 і 57 на перерахування на
рахунок Волочиського відділення
Хмельницької ОДПІ коштів на загальну
суму 58880,88 грн., призначення яких - збір з
нарахованої заробітної плати за січень
і лютий 2014 року. Зазначені кошти 20.02.2014
року (в день надходження платіжних
доручень) були списані установою банку
з розрахункового рахунку позивача
відповідно до укладеної додаткової
угоди №1 до договору про відкриття
банківського рахунку від 24.11.2011 року,
укладеної між банком та позивачем, що
підтверджується випискою по особовому
банківському рахунку позивача та
обліковою карткою платника єдиного
внеску. Зазначені кошти надійшли на
рахунок відповідача 21.02.2014 року - 07.04.2014
року

За змістом п.1.30 ст.1 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» платіжне доручення -
розрахунковий документ, який містить
доручення платника банку або іншій
установі - члену платіжної системи, що
його обслуговує, здійснити переказ
визначеної в ньому суми коштів зі свого
рахунка на рахунок отримувача.

Пунктом 8.1 ст.8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» передбачено, що банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, який надійшов протягом
операційного часу банку, в день його
надходження. У разі надходження
розрахункового документа клієнта до
обслуговуючого банку після закінчення
операційного часу банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в цьому розрахунковому
документі, не пізніше наступного
робочого дня.

У відповідності до п.8.2 ст.8 зазначеного
Закону банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, яке міститься в
документі на переказ готівки, протягом
операційного часу в день надходження
цього документа до банку. Банки та їх
клієнти мають право обумовлювати в
договорах інші, ніж встановлені в цьому
пункті, строки переказу готівки.

За порушення строків, встановлених
пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що
обслуговує платника, несе
відповідальність, передбачену цим
Законом (п.8.3 ст.8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні»).

В силу п. 32.1 ст.32 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» банк, що обслуговує платника,
та банк, що обслуговує отримувача,
несуть перед платником та отримувачем
відповідальність, пов'язану з
проведенням переказу, відповідно до
цього Закону та умов укладених між ними
договорів.

Відтак, за несвоєчасне проведення
переказу коштів на виконання вчасно
поданого платником доручення на їх
перерахування, несе відповідальність
банк, а не платник коштів .

Відповідно до п.129.6 ст.129 Податкового
кодексу України за порушення строку
зарахування податків до бюджетів або
державних цільових фондів,
установлених Законом України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні", з вини банку такий банк
сплачує пеню за кожний день
прострочення, включаючи день сплати, та
штрафні санкції у розмірах,
встановлених цим Кодексом, а також несе
іншу відповідальність, встановлену цим
Кодексом, за порушення порядку
своєчасного та повного внесення
податків, зборів (обов'язкових
платежів) до бюджету або державного
цільового фонду. При цьому платник
податків звільняється від
відповідальності за несвоєчасне або
перерахування не в повному обсязі
таких податків, зборів та інших
платежів до бюджетів та державних
цільових фондів, включаючи нараховану
пеню або штрафні санкції.

Порушення строків сплати єдиного
внеску в загальному розмірі 58880,88 грн. з
нарахованої позивачем заробітної
плати за січень-лютий 2014 року відбулось
з вини банку.

Відповідно до ст. 218 Господарського
кодексу України підставою
господарської відповідальності
учасника господарських відносин, у
тому числі для застосування
адміністративно-господарських
санкцій, є вчинене таким суб'єктом
господарське правопорушення. У силу
частини другої зазначеної статті
учасник господарських відносин
відповідає за порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним ужито всіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до п.8 ст.9 Закону N 2464-VI
платники єдиного внеску зобов»язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 20
числа наступного місяця

Суд встановив, що позивач виконав
вимоги Закону N 2464-VI щодо строків сплати
єдиного внеску та своєчасно подав до
установи банку платіжні доручення на
перерахування сум єдиного внеску. Тому,
з урахуванням положень п.129.6 ст.129
Податкового кодексу України, не
повинен нести відповідальність за
несвоєчасне зарахування зазначеного
внеску установою банку на рахунок
відповідача.

За змістом п.6.3 Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 09.09.2013 року №455,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 19 вересня 2013 р. за N 1622/24154,
вимога про сплату боргу надсилається,
якщо платник має на кінець
календарного місяця недоїмку зі сплати
єдиного внеску.

Позивач сплатив єдиний внесок за
січень-лютий 2014 року в загальному
розмірі 58880,88 грн. 20.02.2014 року з
дотриманням строків, визначених п.8 ст.9
Закону N 2464-VI, відтак вимога про сплату
боргу у вказаній сумі від 01.04.2014 року
надіслана відповідачем з порушенням
вимог Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладені норми
відповідачем не доведено
правомірність спірних рішень, а отже
позовні вимоги позивача про визнання
їх протиправними та скасування
підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд враховує наступне.

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа (частина перша статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Керуючись Конституцією України,
Податковим кодексом України, Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» ст.ст. 11, 94, 99, 158 -
163, 167 і 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
№ від 01.04.2014 року, № від
25.04.2014 року і № від 25.04.2014 року,
вимогу про сплату боргу №Ю-57-11 від
01.04.2014 року.

Стягнути Державного бюджету України на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Волочиський
цегельник" 1827,00 грн. судового збору
шліхом списання з розрахункового
рахунку Хмельницькоїоб'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10
червня 2014 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук"Згідно з
оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук