Справа № 872/11813/13
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2014 рокусправа № 804/7644/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Божко Л.А.

суддів:
Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового
засідання: Соломки М.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Лівобережної
міжрайонної Державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ламіфлекс" до
Лівобережної міжрайонної Державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ламіфлекс" (далі -
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення від 14 травня 2013
року №, винесеного Лівобережною
міжрайонною державною податковою
інспекцією м. Дніпропетровська (далі -
відповідач), про донарахування
податкових зобов'язань за платежем з
податку на додану вартість в сумі 58458,00
грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013 року адміністративний позов
задоволено; визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська від
14.05.2013 р. №.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
до суду з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просив скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013 року та відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Перевіривши, в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Ламіфлекс"
зареєстровано Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 13
листопада 2007 року та перебуває на
обліку у Лівобережній міжрайонній
державній податковій інспекції м.
Дніпропетровська як платник податку на
додану вартість. Основний вид
діяльності підприємства - виробництво
інших машин і устаткування загального
призначення.

У період з 08.04.2013 р. по 16.04.2013 р.
посадовими особами відповідача
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ламіфлекс"
з питання правильності відображення у
податковому обліку проведення
експортних операцій за липень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт
№1784/22-5/35543120 від 23.04.2013 р. (а.с.10-17) (далі -
акт перевірки), в якому зафіксовано
порушення позивачем: пп. 14.1.179, пп. 14.1.181
п. 14.1 ст. 14, п. 188.1 ст. 188, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1
ст. 200 Податкового кодексу України з
урахуванням норм п. п. 14.1.36 п. 14.1, п. п.
14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість у розмірі
58458,31 грн., у тому числі у листопаді 2011 р.
на суму 6091,34 грн., у грудні 2011 р. на суму
6976,62 грн., у березні 2012 р. на суму 2173,23
грн., у квітні 2012 р. на суму 11144,48 грн., у
травні 2012 р. на суму 32072,64 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № від 14.05.2013
р., яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 58458,00 грн.
(а.с.9)

Згідно пп. 14.1.36, 14.1.231, 14.1.228, п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
Розумна економічна причина (ділова
мета) - причина, яка може бути наявна
лише за умови, що платник податків має
намір одержати економічний ефект у
результаті господарської діяльності.
Собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг для
цілей розділу III цього Кодексу -
витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

За правилами статті 198 ПК України право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Щодо заниження позивачем податку на
додану вартість у розмірі 58458,31 грн..

Як вбачається з матеріалів справи,
11.01.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ламіфлекс", Україна
(продавець) та LAMIFLEKS D&A Ltd, Велика
Британія (покупець) укладено контракт
купівлі-продажу №1201-240, відповідно до
якого продавець зобов'язується
передати належний йому товар у
власність покупця, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього на умовах цього
контракту (а.с.24-28).

Позивачем до матеріалів справи надані
специфікація №1 на придбане
обладнання, накладна вимога на відпуск
(внутрішнє переміщення) матеріалів,
платіжні доручення, які підтверджують
факт реального здійснення
господарських операцій з контрагентом.

Висновком аудиторської фірми
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Аудит-Дніпроконсультант" від 12.06.2013 р.
(а.с.45-53), а також Актом перевірки
1784/22-5/35543120 від 23.04.2013 р., які містяться у
справі, підтверджується експорт
продукції власного виробництва
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ламіфлекс" за
нульовою ставкою ПДВ, а саме - печей та
камер опору промислових на загальну
суму 343734,97 грн. Собівартість
виробництва продукції Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ламіфлекс"
склала 292291,55 грн. без урахування ПДВ -
58458,31 грн.

Заявник апеляційної скарги вказує, що
при порівнянні фактурної вартості
реалізованого товару по ВМД з сукупною
сумою ціни (з ПДВ), сплаченої за дану
продукцію на території України, та
понесених витрат, пов'язаних з
реалізацією, фінансовий результат від
проведених операцій на експорт - це
збиток у загальній сумі 62752,64 грн., а
саме: 343734,97 грн. (сума реалізації
продукції на експорт); 350749,86 грн. (сума
закупівлі товару) - ПДВ - 58458,31 грн.; 42737,75
грн. (оренда приміщень за липень 2012 р.) -
ПДВ - 7122,95 грн.; 13000,00 грн. (транспортне
експедирування) - ПДВ - 486,67 грн.
Реалізація товару без врахування в
ціні продажу всіх понесених витрат
дають підстави стверджувати, що
купівля цього товару та його подальша
реалізація не експорт згідно з
договором за ціною, нижчою від ціни
придбання, не була зумовлена
характером виробничої або іншої
господарської діяльності
підприємства, яке перевірялось,
оскільки не мала на меті отримання
доходу від цих операцій, а отже не
пов'язана з його господарською
діяльністю.

Податковий орган зазначає, що сукупна
сума ціни (з ПДВ), сплаченої за
продукцію на території України, є
більшою ніж сума реалізації продукції
на експорт за нульовою ставкою
оподаткування згідно п. 195.1 ст. 195
Податкового кодексу України, але
колегія суддів не погоджується з
зазначеним, оскільки податковим
органом помилково враховано ПДВ до
вартості продукції, тому що сплачений
ПДВ при експорті підлягає поверненню
експортеру.

Згідно чч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги за заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції та вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, постанова суду - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Лівобережної
міжрайонної Державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у
відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання чинності.

Головуючий:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова

Суддя:
Т.С. Прокопчук