Справа № 295/4249/14-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" червня 2014 р.
Справа № 295/4249/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Богунського районного суду
м. Житомир від "28" квітня 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області про визнання дій
протиправними , зобов'язання вчинити
дії,стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача на його користь згідно
ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" заборгованості по основній
державній пенсії та додатковій пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з
01.01.2014 року по 28.02.2014 року включно в сумі
7335 грн.74 коп., з урахуванням проведених
виплат та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області провести
нарахування та виплату йому основної
державної пенсії згідно ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" як інваліду
3 групи в розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком ( 5694 грн. 00 коп.) та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду 3 групи, згідно
ст.50 України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"в
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком
( 477 грн. 50 коп.) всього 6168 грн. 50 коп. з 01
березня 2014 року без обмеження строку.

Постановою Богунського районного суду
міста Житомира від 28 квітня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить скасувати
судове рішення та прийняти нову
постанову, якою задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши справу в межах ст.195 КАС
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач має статус громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи, є інвалідом третьої групи,
що підтверджується відповідно
посвідченням серії А № 428175 та довідкою
МСЕК сірія 10 ААБ від 20.12.2011 року. З листа
Управління Пенсійного фонду в місті
Житомирі Житомирської області
вбачається, що позивач отримує пенсію
по інвалідності внаслідок загального
захворювання як інвалід 3 групи,
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою.

У листі Управління Пенсійного фонду в
місті Житомирі Житомирської області №
74/П-02 від 05 березня 2014 року,
адресованому позивачу, відповідач
зазначив, що пенсія йому перерахована і
виплачується правильно, відповідно до
вимог чинного законодавства.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
прийшов до висновків, що дії
відповідача щодо нарахування та
виплати позивачу основної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, передбачених ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.01.2014 року по 28.02.2014 року, є
правомірними, оскільки проведені з
урахуванням постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року №1210
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
для покладення зобов'язання на
відповідача нараховувати та
виплачувати позивачу пенсію на
майбутнє без обмеження строку відсутні
правові підстави, а тому відмовив в
задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони не
ґрунтуються на приписах чинного
законодавства.

Так, ст.49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" далі - Закон України)
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно зі статтею 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах:

- інвалідам І групи - 100 процентів
мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам ІІ групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам ІІІ групи - 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та щомісячна компенсація
сім'ям за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
виплачуються повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу (ст.53
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до частини 4 статті 54
вищезазначеного Закону, яка визначає
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Проте, розрахунок основної та
додаткової пенсії позивачу здійснено,
виходячи із встановленого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) не
встановлено обмеження щодо
застосування положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", проте
постановою від 23 листопада 2011 року № 1210
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
всупереч ст.50, ст.54 вищезазначеного
Закону, Кабінетом Міністрів України
встановлено фіксований розмір суми, з
якої проводиться розрахунок
додаткової пенсії, при тому, що ці суми
не відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком, а тому судом першої
інстанції обґрунтовано задоволено
частково вимоги позивача.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку основної та додаткової
пенсії є мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно зі статтею 28 Закону України від 9
липня 2003 року №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при
вирішенні цього спору, колегія суддів
приходить до висновку, що при
розрахунку основної та додаткової
пенсії, передбаченої статтею,
наведеною вище, застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком. Адже чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті, мінімального розміру пенсії за
віком.

Окрім того, колегія суддів вважає, що
зазначення кінцевої дати проведення
перерахунку пенсії, за обставин, коли
позивач наполягає на здійсненні
відповідного перерахунку та виплат на
постійній основі, є помилковим.

Зазначений висновок базується на
наступному.

За визначенням, наведеним в абзаці
дев'ятому статті 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсія - це щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" непрацездатні
громадяни крім пенсійних виплат із
системи пенсійного забезпечення мають
право отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.

Додаткова пенсія, є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати.

Таким чином, у разі відсутності спору
про право особи на отримання пенсії та
додаткової пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, немає
підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
перерахунку і виплат, певним часовим
проміжком, крім випадків, передбачених
законом.

За таких обставин, суд першої
інстанції, в порушення норм
матеріального права дійшов помилкових
висновків про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 в частині
стягнення твердої суми виплат, слід
зазначити, що згідно положень статей
21,105,162 КАС України адміністративний
позов може містити вимоги щодо
визнання незаконними рішень, дій чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю, тобто, адміністративний
суд визнає дії суб'єкта владних
повноважень незаконними
(протиправними) і зобов'язує
відповідача провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
Закону, а не ухвалює рішення про
стягнення визначених сум.

Отже, порушене право позивача підлягає
захисту шляхом зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, а
постанова суду першої інстанції -
скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Постанову Богунського районного суду
м. Житомир від "28" квітня 2014 р. скасувати
та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області щодо відмови
ОСОБА_3 в перерахунку пенсії у
відповідності зі ст.ст.50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду в м.Житомирі Житомирської
області здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_3 щомісячну основну та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, передбачену ст.ст.50,54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі шести мінімальних пенсій за
віком (основна пенсія) та 50 процентів
мінімальної пенсії за віком (додаткова
пенсія), що розраховується залежно від
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, з 01 січня 2014 року,
з урахуванням проведених виплат.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту
її постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,10029

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області
вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,