Справа № 2а-8352/10/1370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 р.
Справа № 20991/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди
О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
на ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2011 року про закриття провадження у
справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова до
Спеціалізованої Державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками у м. Львові, треті особи, що
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання дій неправомірними та
стягнення суми переплати,-

В С Т А Н О В И В:

20.09.2010 року Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
звернулось до суду з позовом до
Спеціалізованої Державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками у м. Львові, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, в якому просило стягнути з
відповідачів солідарно на користь
позивача: з ДПІ у Галицькому районі м.
Львова та ОСОБА_1 4348, 43 грн., з ДПІ у
Галицькому районі м. Львова та ОСОБА_2
4763, 74 грн., з ДПІ у Галицькому районі м.
Львова та ОСОБА_3 4348, 42 грн.

В процесі розгляду справи позивач
неодноразово уточнював позовні вимоги
та остаточно просив визнати
неправомірними дії Спеціалізованої
Державної податкової інспекції з
великими платниками податків у м.
Львові щодо подання недостовірних
відомостей для перерахунку пенсій
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2011 року провадження у справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
до Спеціалізованої Державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками у м. Львові за
участю третіх осіб, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій
неправомірними та стягнення суми
переплати, закрито.

Не погодившись з вищенаведеною
ухвалою, Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
подало апеляційну скаргу в якій
просить скасувати оскаржувану ухвалу
та направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що для
проведення перерахунку пенсій
державним службовцям Спеціалізованою
державною податковою інспекцією по
роботі з великими платниками у м.
Львові, були видані довідки №5130/05, №
5129/05, № 5131/05 від 17.03.2008 року ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3(а.с.7, 9,11).

Листом №10069/05 від 18.06.2009 року
Спеціалізована державна податкова
інспекція по роботі з великими
платниками у м. Львові провела заміну
довідок про заробітну плату для
перерахунку пенсій непрацюючим
державним службовцям.

На заміну вищевказаних довідок
відповідачем видано ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 наступні довідки №10136/05, № 10137/05,
№ 10150/05 від 18.06.2009 року(а.с.8,10,12).

Внаслідок недостовірних відомостей
про складові заробітної плати виникла
переплата пенсії за період з 01.02.2008 року
по 30.06.2008 року в загальній сумі 13 410, 04
грн., яку УПФ України в Залізничному
районі м. Львова просить стягнути
солідарно(а.с.6).

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції, зазначив, що позивач
просить, у відповідності до вимог ч.2
ст.101 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", відшкодувати шкоду,
завдану державі видачею недостовірних
документів. Тобто позивач не оскаржує
рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень у сфері
публічно-правових відносин, а заявляє
вимоги про відшкодування шкоди без
вимоги вирішити публічно-правовий спір
та виходив з того, що в даному випадку
по суті є позов про стягнення шкоди
внаслідок подання відповідачем
недостовірних документів, а відтак
дану справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

З таким висновком колегія суддів
погоджується і вважає, що такий
відповідає нормам процесуального
права та фактичним обставинам справи з
таких підстав.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення частини
четвертої статті 21 КАС, згідно з якими
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає
підстави для висновку про те, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що Спеціалізована
державна податкова інспекція по роботі
з великими платниками у м. Львові у
спірних відносинах не виконувала
функцій суб'єкта владних повноважень, а
виступала організацією, установою, яка
мала надати документи, необхідні для
перерахунку пенсії органами, що
призначають пенсії.

Відповідно до статті 101 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд
першої вірно керувався п.1 ч.1 ст.157 КАС
України, яка передбачає, що суд
закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Такий висновок суду першої інстанції
також відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, яка викладена
у постанові від 18 червня 2013 року (справа
№ 21-204а13).

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції постановив ухвалу з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова залишити
без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2011 року про закриття провадження у
справі № 2а-8352/10/1370 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін