Справа № 804/6946/14
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
05 червня 2014 р. Справа № 804/6946/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Горбалінського В.В.
при секретарі судового засідання -
представника відповідача - Гагарського
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
19.05.2014 року Дніпропетровським окружним
адміністративним судом відкрито
провадження у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
позивач просить визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 28.04.2014 року №
В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що державною
податковою інспекцією у Ленінському
районі м. Дніпропетровська на підставі
висновків, викладених у акті перевірки
від 15.04.2014 року № 485/04-67-17-03/НОМЕР_2,
винесено податкове повідомлення -
рішення від 28.04.2014 року № , яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 27 935 грн. Позивач з
зазначеним рішенням не погоджується,
вважає його безпідставним,
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки здійснював
господарську діяльність у
відповідності до вимог податкового
законодавства, а висновки податкового
органу не відповідають дійсності.

Представники позивача в судове
засіданні не з'явився, до суду було
надано клопотання про розгляд справи
без його участі.

Представник відповідача проти позову
заперечував та зазначив, що податкове
повідомлення-рішення винесене у
відповідності до вимог чинного
законодавства та ґрунтується на
висновках, викладених в акті перевірки
від 15.04.2014 року № 485/04-67-17-03/НОМЕР_2,
відповідно до яких в ході перевірки не
підтверджено фактичне здійснення
господарських операцій позивача з
контрагентами ТОВ «Майсвіт» та ПП
«Ватер-Шпаг». Враховуючи викладене,
відповідач вважає, що висновки
податкового органу є обґрунтованими та
правомірними, а тому податкове
повідомлення-рішення скасуванню не
підлягає.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши письмові
докази, наявні в матеріалах справи,
зазначає наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
перебуває на податковому обліку в
державній податковій інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

15.04.2014 року працівниками державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області складено
акт від 15.04.2014 року № 485/04-67-17-03/НОМЕР_2
«Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства щодо
правильності та обґрунтованості
формування податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ «Майсвіт» та ПП
«Ватер-Шпаг» та податкових зобов'язань
за період грудень 2012 року».

Відповідно до висновків, викладених в
акті перевірки, встановлено наступне:

- наявність ознак відсутності
факту реального здійснення
господарських операцій між ФОП ОСОБА_2
з ТОВ «Майсвіт» та ПП «Ватер-Шпаг» у
грудні 2012 року;

- порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198,
п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України,
п.3 ст. 5, п.1 ст. 7 Господарського кодексу
України, в результаті чого
донараховано податку на додану
вартість у сумі 22 348 грн., у т.ч. по
періодах: грудень 2012 року - 22 348 грн.

28.04.2014 року державною податковою
інспекцією у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 27 935 грн., в т.ч. за
основним платежем в розмірі 22 348 грн. та
за штрафними санкціями - 5 587 грн.

Вирішуючи правомірність визначеного
податковим органом ФОП ОСОБА_2
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, а також з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, правомірності
формування податкового кредиту суд
зазначає, що йому належить з'ясувати,
зокрема, такі обставини, як: рух активів
у процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Вказана позиція викладена в Листах
Вищого адміністративного суду України
від 02.06.2011 № 742/11/13-11 та від 01.11.2011 року
№1936/11/13-11.

Зокрема, у листі Вищого
адміністративного суду України від 2
червня 2011 року № 742/11/13-11 «Щодо
однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України» проаналізовано
відповідні законодавчі норми та
наголошено на тому, що для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, тобто достовірні первинні
документи. Також у листі визначено
приблизний перелік обставин, які
можуть указувати на відсутність
відповідної господарської операції.

Відповідно до зазначеного Листа,
витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.
Навіть наявність у покупця належно
оформлених документів, необхідних для
віднесення певних сум до податкового
кредиту, зокрема виданих продавцями
податкових накладних, не є безумовною
підставою формування податкового
кредиту, якщо реальність здійснених
господарських операцій ставиться під
сумнів.

З акту перевірки та матеріалів справи
вбачається, що фактичною підставою для
винесення оскаржуваного рішення стали
обставини, викладені в акті
Полтавської ДПІ від 04.12.2013 року №
465/16-01-22-08-10/32257566 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Ватер-Шпаг» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період: з 01.03.2012 року по
31.03.2013 року та акті ДПІ у Ленінському
районі м. Дніпропетровська від 27.11.2013
року № 599/2202 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Майсвіт» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період: грудень 2012 року».

При цьому з пояснень представників
відповідача та заперечень на позовну
заяву судом встановлено, що єдиною
підставою щодо формування висновків
податкового органу про не реальність
вчинення господарських операцій по
ланцюгу постачання ТОВ «Майсвіт» та ПП
«Ватер-Шпаг» до ФОП ОСОБА_2 стали вище
перелічені акти перевірок вказаних
контрагентів.

Суд звертає увагу, що відповідно до
Акта перевірки відповідач дійшов
висновку про безтоварність укладених
між позивачем та ТОВ «Майсвіт» та ПП
«Ватер-Шпаг» правочинів на підставі
розгляду матеріалів перевірок, які
здійснені іншим податковим органом, в
яких досліджувались господарські
взаємовідносини ТОВ «Майсвіт» та ПП
«Ватер-Шпаг». Проте, оцінюватись при
дослідженні господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Досліджуючи надані до суду первинні
документи судом встановлено наступне.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Майсвіт» встановлено.

01.01.2012 року між позивачем (покупець) та
ТОВ «Майсвіт» (постачальник) укладено
договір № 01/12. За умовами якого
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця товар у строк та на
умовах, визначених цим договором, а
покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його.

На виконання умов вказаного договору в
грудні 2012 року ТОВ «Майсвіт»
реалізувало на адресу позивача доску
необрізну 25, 50, брус сосна на загальну
суму з ПДВ в розмірі 14 089,80 грн.

На підтвердження реальності виконання
умов вказаного договору позивачем
надано: рахунок - фактура № 397 від 19.12.2012
року, видаткову накладну № 397 від 21.12.2012
року, податкову накладну від 21.12.2012 року
№ 397 на загальну суму 14 089,80 грн. в т.ч.
ПДВ - 2 348,30 грн. Факт транспортування
товару підтверджується подорожнім
листом, товарно-транспортною накладною
від 21.12.2012 року № 21122014, з якої
вбачається, що перевезення товару
здійснено водієм ОСОБА_4, який згідно
трудового договору від 04.07.2012 року
працює у ФОП ОСОБА_2 На підставі
виписаної податкової накладної від
21.12.2012 року № 397 позивачем включено до
складу податкового кредиту суму
сплаченого ПДВ в розмірі 2 348,30 грн.

24.12.2012 року між позивачем (замовник) та
ТОВ «Взлет-Єра» (постачальник) укладено
договір купівлі-продажу № 25/12. За
умовами якого постачальник
зобов'язувався поставити замовнику
наступний товар: токарний верстат по
дереву СТ у кількості 1 шт. на суму 6 000
грн., верстат фугувальний Модель С2Ф4-1 у
кількості 1 шт. на суму 23 000 грн., макетка
СМ-1 у кількості 1 шт. на суму 4 500 грн.,
станок фрезерний Модель ФСШ-1А у
кількості 1 шт. на суму 18 000 грн., верстат
шлифовальний ШЛПС 2 М у кількості 1 шт.
на суму 23 500 грн., верстат «Ремус» КМ №
5830 С9 6-9 у кількості 1 шт. на суму 12 000 грн.

На підтвердження реальності виконання
умов вказаного договору позивачем
надано видаткові накладні № ЦЕН-000343
від 24.12.2012 року, № ЦЕН-000350 від 26.12.2012
року, № ЦЕН-000356 від 26.12.2012 року,
податкові накладні № 757 від 24.12.2012 року
на загальну суму 51 500 грн. в т.ч. ПДВ - 8
583,33 грн., № 758 від 26.12.2012 року на загальну
суму 40 500 грн. в т.ч. ПДВ - 6 750 грн., № 759 від
26.12.2012 року на загальну суму 28 000 грн., в
т.ч. ПДВ - 4 666,67 грн. Факт транспортування
товару підтверджується подорожніми
листами, товарно-транспортними
накладними від 24.12.2012 року № 24122014 та від
26.12.2012 року № 26122014, з яких вбачається, що
перевезення товару здійснено водієм
ОСОБА_4, який згідно трудового договору
від 04.07.2012 року працює у ФОП ОСОБА_2 На
підставі виписаних податкових
накладних позивачем включено до складу
податкового кредиту суму сплаченого
ПДВ в розмірі 20 000 грн.

Позивачем надано до суду як первинні
бухгалтерські документи так і всі інші
документи якими оформлені дані
операції, які підтверджують факт
здійснення господарських операцій
щодо придбання товарно-матеріальних
цінностей у вказаних контрагентів. При
цьому, суд звертає увагу на те, що
податковий орган ані в Акті перевірки,
ані в ході судового розгляду не ставив
під сумнів достовірність даних, які
містять вказані первинні
бухгалтерські документи, а також не
зазначав про невідповідність
первинних бухгалтерських документів
вимогам чинного податкового
законодавства, зокрема, відсутності у
них обов'язкових реквізитів.

Пов'язуючи господарську діяльність
позивача із придбаними товарами у
вищеназваних контрагентів у суду не
виникає сумнівів щодо їх використання
у власній господарській діяльності.

Податковим органом не надано суду
доказів щодо наявності дефектів у
правовому статусі контрагентів
позивача, зокрема відсутності
реєстрації їх як платників податку на
додану вартість або припинення як
юридичних осіб на час укладання та
виконання угод.

Щодо відсутності в податкових та
видаткових накладних ПІБ, посади особи
яка її виписала, на які посилається
відповідач як на умову визнання
господарських операцій безтоварними,
суд зазначає, що наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України
встановлено, що витрати - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Склад витрат та порядок їх визначення
передбачені статтею 138 Податкового
кодексу України. Вказаною статтею
встановлено наступне.

Витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності та інших витрат, визначених
згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,
138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу (пункт 138.1.).

Витрати операційної діяльності
включають, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інших витрат, які
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (підпункт 138.1.1).

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2.).

Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг (пункт
138.4).

Згідно статті 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатись зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Порядок формування податкового
кредиту визначений статтею 198
Податкового кодексу України. Вказаною
статтею встановлено наступне.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення, зокрема, операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг ( пункт
198.1.).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2.).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (пункт 198.3.).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (пункт 198.6.).

Отже, з огляду на вказане, висновок
відповідача про безтоварність
укладених між позивачем і ТОВ
«Майсвіт» та ПП «Ватер-Шпаг»
правочинів, а також про відсутність
реального здійснення господарських
операцій є безпідставним і
необґрунтованим, оскільки реальність
господарських операцій по укладеним
правочинам підтверджена відповідними
первинними документами. Всі первинні
документи відповідають вимогам
законодавства щодо їх оформлення.

Таким чином, відповідач прийшов
помилкового висновку про заниження
позивачем податку на додану вартість
за наслідками укладених правочинів з
ТОВ «Майсвіт» та ПП «Ватер-Шпаг».

Вказане призвело до неправомірного
визначення позивачу грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість та накладення штрафних
санкцій в розмірі 25 відсотків суми
визначеного контролюючим органом
податкового зобов'язання.

За таких умов, суд вважає податкове
повідомлення-рішення від 28.04.2014 року №
протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
дійшов висновку, що поданих позивачем
доказів достатньо для встановлення
обставин справи та для ухвалення
судового рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному: суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги позивача є обґрунтованими, а
тому позовна заява підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

П О С Т А Н О В И В
:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 28.04.2014 року.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 10.06.2014 року.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 10.06.2014
року Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді В.В.
Горбалінський
В.В. Горбалінський А.О.
Кошля