Справа № 826/6067/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6067/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 червня 2014 року № 826/6067/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу

за позовом

Державної екологічної інспекції у м. Києві

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний союз"

про

застосування заходів реагування

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач здійснює господарську діяльність без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, тобто з порушенням ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Відповідач - ТОВ «Торгівельний союз» - письмових заперечень по суті позовних вимог не надав, хоча був належним чином повідомлений про відкриття скороченого провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Державною екологічною інспекцією у м. Києві проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами ТОВ «Торгівельний союз», за результатом якої складено акт №05/291А, з якого вбачається, що ТОВ «Торгівельний союз» використовуються стаціонарні джерела викидів (пост пайки ювелірних виробів, ємність з плавиковою кислотою, полірувальний станок, дизель генератор, афінаж на установка, купеляційна електропіч та інше) без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

На підставі акту перевірки позивачем винесено припис від 13.02.2014 №05/102п, яким позивача зобов’язано усунути вказані вище порушення до 13.03.2014.

Також, позивачем проведено перевірку повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами ТОВ «Торгівельний союз», за результатом якої складено акт №05/692А, з якого вбачається, що відповідач не виконав вимоги припису від 13.02.2014.

На підставі акту №05/692А позивачем винесено припис від 10.04.2014 №05/303п, яким відповідача до 13.05.2014 зобов’язано, зокрема, отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Відповідно до п. 5 ст. 11 Закону України “Про охорону атмосферного повітря” викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватись після отримання дозволу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем використовуються стаціонарні джерела викидів без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Спеціальним законом, який визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища є Закон України “Про охорону навколишнього природного середовища” від 25.06.1991 № 1264-XII (далі - Закон №1264-XII).

Відповідно до статті 2 Закону № 1264-XII відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Частиною другою статті 10 зазначеного Закону встановлено, що діяльність, що перешкоджає здійсненню права громадян на безпечне навколишнє природне середовище та інших їх екологічних прав, підлягає припиненню в порядку, встановленому цим Законом та іншим законодавством України.

Згідно з частиною третьою статті 16 Закону № 1264-XII державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

До компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів належить реалізація державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів (пункт “а” частини першої статті 20-1 Закону № 1264-XII).

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04 листопада 2011 року № 429 затверджено Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, основними завданнями якої є реалізація повноважень Держекоінспекції України у межах відповідної території.

Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується (пункт 1 Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04 листопада 2011 року № 429).

Відповідно до підпункту 6.4 пункту 6 зазначеного Положення Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов’язкові для виконання приписи.

Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначає Закон України “Про охорону атмосферного повітря” від 16.10.1992 № 2707-XII (далі - Закон № 2707-ХІІ).

Підприємства, установи, організації та громадяни - суб’єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов’язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов’язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо (пункт 1 частини першої статті 10 Закону № 2707-ХІІ).

Як передбачено частиною шостою статті 11 Закону № 2707-ХІІ, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб’єкту господарювання, об’єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До першої групи належать об’єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об’єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об’єкти, які не належать до першої і другої груп (частина сьома статті 11 Закону № 2707-ХІІ).

Відповідно до п. 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 р. N 302 (далі – Порядок №302), дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Відповідно до статті 12 Закону № 2707-ХІІ господарська чи інші види діяльності, пов’язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Згідно з частиною п’ятою статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” 05.04.2007 № 877-V повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом. Застосовані адміністративним судом заходи реагування за позовом органу державного нагляду (контролю), а також вжиті органом державного нагляду (контролю) заходи, обґрунтованість яких підтверджена адміністративним судом, скасовуються адміністративним судом у порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи, що відповідач здійснює свою господарську діяльність без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, тобто з порушенням ст. 11 Закону України “Про охорону атмосферного повітря”, що свідчить про невиконання вимог припису №05/1099п та подальше порушення вимог природоохоронного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем документів, які б спростовували доводи позивача, викладені в позовній заяві, суду не подано.

При прийнятті рішення в даній адміністративній справі, суд також враховує інтереси людей, які проживають поруч підприємства, де здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 183-2, 158-163, 256 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

3. Покласти на Державну екологічну інспекцію у місті Києві обов'язок щодо забезпечення виконання даної постанови.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда