Справа № 826/1450/14
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1450/14
інстанції: Каракашьян С.К.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Ключковича
В.Ю.,

суддів
Борисюк
Л.П.,

Петрика І.Й.

при секретарі
Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Бізнес-Архітектор"
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бізнес-Архітектор" до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В
И В:

ТОВ "Бізнес - Архітектор" звернулося до
Окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень №8 та №8
від 25.10.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 березня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, вказуючи на порушення
судом норм матеріального права, а також
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
заслухавши пояснення учасників
процесу, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.1 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
господарські операції з надання послуг
фактично не мали реального характеру,
оформлені лише документально та не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені
укладеними договорами.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем проведено ТОВ "Бізнес -
Архітектор" за результатами якої
складено акт №498/26-55-22-08/35692066 від 10.10.2013
з питань дотримання вимог податкового
законодавства під час здійснення
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Імпульс Макс» та
ТОВ «Інтегро Трейд» за період
діяльності з 01.01.2012 року по 30.06.2013 року.»
(далі - Акт перевірки).

Актом перевірки було зафіксовано
порушення норм чинного законодавства
України, а саме:

- ст.134, п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9
п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та
доповненнями) за період з 01.01.2012 по
31.12.2012 ТОВ «Бізнес-Архітектор» занижено
податок на прибуток всього у сумі 316 584
грн.

-п. 185.1 ст.185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198
Податкового кодексу України ТОВ
«Бізнес-Архітектор» занижено податок
на додану вартість всього у сумі 487 113
грн.

На підставі вищезазначених висновків
акту перевірки відповідачем 25.10.2013р.
прийнято оскаржувані податкові
повідомлення рішення №8, яким
визначено податкові зобов'язання
позивача зі сплати 316584грн. податку на
прибуток та застосовано 79146грн.
штрафних (фінансових) санкцій, та
№8 , яким позивачу визначено
зобов'язання зі сплати 487113грн. податку
на додану вартість та засновано 121778грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що прийняття зазначених
рішень мотивовано наступними
висновками акту перевірки.

Між ТОВ «Бізнес-Архітектор» в особі
генерального директора Козицького
Дениса Вячеславовича та ТОВ «Інтегро
Трейд» в особі ОСОБА_4 було укладено
договір №12/1903-001 від 19.03.2012 року, за
змістом якого замовник (позивач)
доручив, а виконавець прийняв на себе
зобов'язання провести роботи по
розробці та супроводженню
конфігурацій на базі програмного
забезпечення продуктів « 1С
підприємство 8» Результатом виконаних
робіт по зазначеному договору
сторонами було визначено
Спеціалізовану Конфігурацію Продукту.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ
«Інтегро Трейд» зареєстровано
Бучанською селищною радою в Київській
області, керівником та засновником
підприємства є ОСОБА_4. В провадженні
слідчого відділу ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва ДПС знаходяться
матеріали кримінального провадження,
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000155 від 25.05.2013,
за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205
КК України.

Відповідно до протоколу допиту свідка
від 29.03.2013, допитаний в якості свідка
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
пояснив, що ніяких послуг не надавав,
угод та документів не підписував.

Також акт перевірки містить посилання,
що СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві до перевірки
надано висновок експерта НДЕКЦ СТКЗР
Білоцерківського MB №753 від 20.08.2013,
відповідно до якого встановлено, що
підписи в графах «директор» в
первинних фінансово-господарських
документах ГОВ «Бізнес-Архітектор», а
саме - податкових накладних та актах
виконаних робіт виконані не ОСОБА_4, а
іншою особою.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що цивільно-правовий
договір №12/1709-001 від 17.09.2012 року,
укладений між ТОВ «Бізнес-Архітектор»
та ТОВ «Імпульс Макс на виконання
якого складено первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку,
а саме: рахунків-фактур, податкових
накладних та актів виконаних робіт
(наданих послуг), ані до перевірки
податковим органом, ані до матеріалів
справи, позивачем додано не було.

Крім того, судом першої інстанції з
Акта перевірки встановлено, що
відповідно до протоколу допиту свідка
від 19.04.2013 проведеного ст. о/у ГВ ПМ ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ОСОБА_6,
допитаний в якості свідка ОСОБА_7
пояснив, що фінансово-господарських
документів ТОВ «Імпульс Макс» не
підписував, підприємство зареєстрував
за винагороду. Крім того СУ ФР ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві до перевірки надано висновок
експерта НДЕКЦ СТКЗР Білоцерківського
MB №753 від 20.08.2013 року, відповідно до
якого встановлено, що підписи в графах
«директор» в первинних
фінансово-господарських документах
ТОВ «Бізнес-Архітектор» () по взаємовідносинах з ТОВ
«Імпульс Макс» відписані не ОСОБА_7, а
іншою особою.

Даючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного сулу
зазначає наступне.

Відповідно до приписів пункту 14.1.36
статті 14.1 Податкового кодексу України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно з п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, витрати-сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються, серед іншого, згідно з п.
138.10.3 цієї статті.

Згідно з пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України, до складу
інших витрат включається, серед іншого,
витрати на збут, які включають витрати,
пов'язані з реалізацією товарів,
виконанням робіт, наданням послуг,
зокрема витрат на рекламу та
дослідження ринку (маркетинг), на
передпродажну підготовку товарів.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК, не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, яка, як
встановлено п. 201.10 цієї ж статті є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону
України від 16.07.1999 №996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством та на даних
якого ґрунтується, зокрема, податкова
звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Частиною 2
визначено перелік обов'язкових
реквізитів первинних документів: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, формування валових витрат та
податкового кредиту з ПДВ обумовлено
придбанням товарів, робіт (послуг) з
метою їх використання в межах
господарської діяльності та
реалізується за наявності в платника
належно оформлених підтверджуючих
проведення господарських операцій
первинних документів і податкових
накладних.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
наявність у замовника (позивача)
первинних документів, які відповідно
до вимог Податкового кодексу України
необхідні для віднесення певних сум до
податкового кредиту та віднесення до
валових витрат, зокрема, укладених
договорів, податкових накладних, не є
безумовною підставою для віднесення до
валових витрат та включення до
податкового кредиту витрат на
придбання послуг, оскільки податковий
орган довів, що наведені в таких
документах відомості не відповідають
дійсності.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що податкові накладні,
виписані особами, які заперечують свою
участь у створенні та діяльності
товариства, що їх склало, зокрема й у
підписанні будь-яких первинних
документів, не можна вважати належно
оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
05 березня 2012 року (номер в ЄДРСР 24068085),
яка в силу ст. 244-2 КАС України підлягає
обов'язковому врахуванню у спірних
правовідносинах.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги ТОВ «Бізнес-Архітектор» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень є необґрунтованими
та такими, що не засновані на нормах
права, оскільки суми податкового
кредиту та валових витрат за
відповідний період не знайшли свого
підтвердження відповідними первинними
документами, оформленими у
відповідності до наведених
законодавчих вимог, та які
відображають реальність господарських
операцій, що є підставою для формування
податкового обліку платника податків.

Інші доводи апелянта є
необґрунтованими та такими, що не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у оскаржуваній
постанові.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, який
відповідачем в даному випадку
виконаний.

Згідно зі ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, що на думку
колегії апеляційного
адміністративного суду, дотримано
судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
постановлена з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бізнес-Архітектор"- залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та
підписано 20.06.2014 року.

Головуючий суддя:
В.Ю.Ключкович

Судді:
Л.П.
Борисюк

І.Й.Петрик

.

Головуючий суддя
Ключкович В.Ю.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.