Справа № 825/112/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/112/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника позивача
представника відповідачаБорисюк Л.П.,
Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С.
Лапоші Д.Ю. Коренькова А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 15
квітня 2013 року у справі за позовом
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області до
Чернігівського юридичного коледжу
Державної пенітенціарної служби
України про зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2013 року Державна фінансова
інспекція в Чернігівській області
звернулася до Чернігівського
окружного адміністративного суду із
позовом до Чернігівського юридичного
коледжу Державної пенітенціарної
служби України в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просила
зобов'язати відповідача виконати п. 3, 4,
5 обов'язкових вимог Держфінінспекції
від 21.08.2012 № 25-08-18-14/6764 про усунення
порушень, виявлених ревізією.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
року позов задоволено частково.

Зобов'язано Чернігівський юридичний
коледж Державної пенітенціарної
служби України виконати п. 3 вимог
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області від 21.08.2012 №
25-08-18-14/6764 про усунення порушень,
виявлених ревізією.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог та прийняти нове рішення, яким
позов у цій частині задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 195 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе переглянути постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
року в частині зобов'язання
Чернігівського юридичного коледжу
Державної пенітенціарної служби
України виконати пункти 4, 5 вимог
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області від 21.08.2012 №
25-08-18-14/6764 про усунення порушень,
виявлених ревізією, оскільки
відповідачем апеляційна скарга в
частині задоволення позовних вимог не
подавалася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі направлень на проведення
ревізії, працівниками ДФІ в
Чернігівській області проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Чернігівського юридичного
коледжу Державної пенітенціарної
служби України за період з 01.01.2010 по
30.04.2012.

За результатами проведеної перевірки
позивачем складено акт від 13.07.2012 №
25-08-21/10 на підставі якого винесено
Вимоги щодо усунення виявлених
ревізією порушень та недоліків від
21.08.2012 № 25-08-18-14/6764.

Пункти 4, 5 вимоги передбачають
наступне:

4. в ході ревізії встановлено, що
вільнонайманим працівникам Коледжу за
період з 01.01.2010 по 24.05.2010 безпідставно
нараховано та виплачено надбавки за
безперервний стаж роботи на загальну
суму 15 025,49 грн., та, як наслідок, зайво
проведено нарахувань до державних
цільових фондів на суму 5 469,28 грн., чим
порушено п. 3 Постанови КМУ від 30.08.2002 №
1298 «Про оплату праці працівників на
основі Єдиної тарифної сітки розрядів
і коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери», п. 3 Наказу Департаменту від
11.11.2005 № 184 «Про впорядкування умов
оплати праці працівників Державної
кримінально-виконавчої служби України,
які не мають спеціальних звань
рядового і Начальницького складу», в
зв'язку з чим вимагається:

повернути кошти в сумі 15 025,49 грн. з осіб,
які їх отримали, або стягнути з винних
осіб у порядку та розмірах,
встановлених чинним законодавством;

провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до
державних-цільових фондів та повернути
зайво сплачені кошти в сумі 5 469,28 грн.
(зарахувати в рахунок майбутніх
платежів);

не допускати в подальшому порушень при
нарахуванні заробітної плати.

5. в ході ревізії встановлено, що за
період з 01.01.2010 по 18.07.2010 в обчислення
періодів служби для встановлення
надбавки за вислугу років атестованим
працівникам Коледжу включався період
навчання у цивільних вищих навчальних
закладах із розрахунку 1 рік за 6
місяців здійснювалось в порушення ч. 3
п. 1 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» та п. 2
«Інструкції про порядок обчислення
стажу служби для виплати відсоткової
надбавки за вислугу років особам
рядового і начальницького складу
Державної кримінально-виконавчої
служби», затвердженої наказом
Департаменту від 04.12.2004 № 224. Внаслідок
вищезазначеного порушення атестованим
працівникам навчального закладу за
період з 01.01.2010 по 18.07.2010 зайво
нараховано та виплачено: відсоткової
надбавки за вислугу років на загальну
суму 3 870,91 грн.; надбавки за виконання
особливо важливих завдань під час
проходження служби на суму 1 935,48 грн.,
премії - на суму 1 744,20 гривень, а також
внаслідок зазначеного порушення зайво
проведено нарахувань до державних
цільових фондів на загальну суму 2 627,61
грн., у зв'язку з чим ДФІ в Чернігівській
області вимагає:

повернути 7 550,59 грн. зайво проведених
виплат, з осіб, які їх отримали, в
порядку та розмірах, встановлених
ст.ст. 127, 136 КЗпП України;

провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до
державних цільових фондів та повернути
зайво сплачені кошти в сумі 2 627,61 грн.
(зарахувати в рахунок майбутніх
платежів);

не допускати в подальшому порушень при
нарахуванні заробітної плати.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи в частині вимоги
позивача про повернення виплат
нарахованих вільнонайманому персоналу
навчального закладу, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 127 КЗпП, відрахування
із заробітної плати працівників для
покриття їх заборгованості
підприємству, установі і організації,
де вони працюють, можуть провадитись за
наказом (розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу: для
повернення авансу, виданого в рахунок
заробітної плати; для повернення сум,
зайво виплачених внаслідок лічильних
помилок; для погашення невитраченого і
своєчасно не повернутого авансу,
виданого на службове відрядження або
переведення до іншої місцевості; на
господарські потреби, якщо працівник
не оспорює підстав і розміру
відрахування.

У цих випадках власник або
уповноважений ним орган вправі видати
наказ (розпорядження) про відрахування
не пізніше одного місяця з дня
закінчення строку, встановленого для
повернення авансу, погашення
заборгованості, або з дня виплати
неправильно обчисленої суми.

Судом першої інстанції встановлено, що
нараховані кошти на виплату процентної
надбавки за безперервну роботу не
можна вважати такими, що були виплачені
унаслідок лічильних помилок, оскільки
їх нарахування здійснювалося
відповідно до діючого на той час (з
01.01.2010 по 20.05.2010) наказу
Держдепартаменту від 24.05.2000 № 98.

Таким чином, виплата коледжем
процентної надбавки за безперервну
роботу вільнонайманому персоналу
навчального закладу до припинення дії
наказу Держдепартаменту від 24.05.2000 № 98
(25.05.2010) є правомірною, а відтак, пункт 4
вимоги щодо усунення виявлених
порушень та недоліків не підлягає
виконанню відповідачем.

Разом з тим в ході проведення ревізії
встановлено, що до видання наказу
Департаменту від 19.07.2010 № 253 «Про
внесення змін до наказу Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 04.12.2004 № 224», в
період з 01.01.2010 по 18.07.2010 в обчислення
періодів служби для встановлення
надбавки за вислугу років атестованим
працівникам включався період навчання
у цивільних вищих навчальних закладах.
Тоді як, відповідно до п. 2 Інструкції
про порядок обчислення стажу служби
для виплати відсоткової надбавки за
вислугу років особам рядового і
начальницького складу Державної
кримінально-виконавчої служби,
затвердженої наказом Департаменту від
04.12.2004 № 224, обчислення періодів служби
для виплати відсоткової надбавки за
вислугу років особам рядового і
начальницького складу здійснюється в
порядку, передбаченому чинним
законодавством, у календарному
обчисленні.

Відповідач в акті ревізій зазначає, що
згідно з вимогами ч. 3 п. 1 постанови КМУ
від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей», до вислуги років, для
призначення пенсій за вислугу років,
зараховується служба на посадах
начальницького і рядового складу з дня
призначення на відповідну посаду.

Позивач стверджує, що включення до
вислуги років особам рядового і
начальницького складу періоду
навчання в цивільних вищих навчальних
закладах із розрахунку 1 рік за 6
місяців здійснювалось в порушення п. 1
Постанови № 393 та п. 2 Інструкції № 224.

Однак, відповідно до п. 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №
393, до вислуги років особам
офіцерського складу Збройних Сил,
Державної прикордонної служби,
Управління державної охорони,
Цивільної оборони України та інших
військових формувань, створених
Верховною Радою України, Служби
безпеки України, Служби зовнішньої
розвідки, Державної спеціальної служби
транспорту, а також особам середнього,
старшого і вищого начальницького
складу органів внутрішніх справ та
Державної кримінально-виконавчої
служби України при призначенні пенсій
згідно з пунктом "а" статті 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» додатково
зараховується час їхнього навчання (у
тому числі заочно) у цивільних вищих
навчальних закладах, а також у інших
навчальних закладах, після закінчення
яких присвоюється офіцерське звання,
до вступу на військову службу або
призначення на відповідну посаду в
межах до п'яти років із розрахунку -
один рік за шість місяців.

Таким чином, включення Чернігівським
юридичним коледжем атестованим
співробітникам періоду навчання у
цивільних вищих навчальних закладах
для встановлення надбавки за вислугу
років у період з 01.01.2010 до 18.07.2010 було
правомірним.

Крім цього, Чернігівським юридичним
коледжем Державної пенітенціарної
служби України було оскаржено
зазначену вимогу до Чернігівського
окружного адміністративного суду,
постановою якого у справі № 2а/2570/2946/2012
від 30 жовтня 2012 року позовні вимоги
задоволено частково.

Визнано неправомірними (протиправними)
Вимоги Державної фінансової інспекції
в Чернігівській області у частині п.п. 2,
4, 5 та скасовано їх у цій частині. У
задоволенні вимог про визнання
протиправним п. 3 Вимоги ДФІ в
Чернігівській області від 21.08.2012 №
25-08-18-14/6764 було відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 30
жовтня 2012 року скасовано в частині
задоволених позовних вимог про
визнання неправомірним (протиправним)
та скасування п. 2 вимоги Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області від 21.09.2012 № 25-08-18-14/6764 та в цій
частині винесено нову постанову про
відмову в задоволенні позову.

В іншій частині постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2012
року залишено без змін.

У відповідності до ч. 5 ст. 254 КАС
України, постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду набирають
законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, є така, що набрала законної
сили постанова суду, якою було визнано
протиправними та скасовано пункти 4, 5
вимоги про усунення виявлених ревізією
порушень Державної фінансової
інспекції Чернігівської області від
21.08.2012 № 25-08-18-14/6764.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність
позовних вимог Державної фінансової
інспекції про зобов'язання
Чернігівського юридичного коледжу
Державної пенітенціарної служби
України виконати пункти 4, 5 вимоги про
усунення виявлених ревізією порушень
від 21.08.2012 № 25-08-18-14/6764, які судовим
рішенням визнані протиправними та
скасовані.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 15
квітня 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 23.06.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.