Справа № 750/4285/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/4285/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Сапон
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Деснянського районного
суду м. Чернігова від 02 липня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Деснянського
районного суду м. Чернігова із
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області про визнання
протиправними дій щодо неправильного
перерахунку пенсії по зменшенню її
розміру з 90 до 80 відсотків грошового
забезпечення; зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок і виплачувати
пенсію в розмірі 90 процентів грошового
забезпечення, починаючи з 01.09.2012 року;
стягнення з відповідача
заборгованості з підвищення пенсії,
яка утворилась з 01.09.2012 року, та
зобов'язання в подальшому сплачувати
пенсію в розмірі 4623,66 грн. щомісячно та
довічно, починаючи з 01.05.2013 року.

Ухвалою суду від 02.07.2013 року вимоги
позивача щодо оскарження дій
відповідача за період з 01 вересня по 28
жовтня 2012 року включно залишено без
розгляду, в зв'язку з пропуском строку
звернення до адміністративного суду.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 02 липня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати його
як незаконне та необґрунтоване,
прийняте з порушенням норм
матеріального права та винести нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Главою 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
особливості провадження окремих
категорій адміністративних справ.
Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті, передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи щодо яких застосовується
скорочене провадження, можуть бути
розглянуті не у скороченому
провадженні у випадку, передбаченому
частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу
з обов'язковим постановленням
відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 перебуває на обліку у
відповідача і отримував пенсію за
вислугу років відповідно до статті 12
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі -
Закон № 2262-ХІІ). Позивач був звільнений
з військової служби 22.10.1996 року з посади
старшого штурмана Чернігівського
вищого військового авіаційного
училища льотчиків, з 23.10.1996 року йому
було призначено пенсію ОВК в
Чернігівській області в розмірі 90
відсотків грошового забезпечення.

Позивач, посилаючись на те, що
відповідач протиправно зменшив розмір
раніше призначеної йому пенсії з 90 до 80
процентів грошового забезпечення, чим
звузив обсяг його раніше існуючих
пенсійних прав, звернувся з даним
позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що оскаржувані дії відповідача
вчинені на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від
08.07.2011 року № 3668-VІ, який набрав чинності
з 01.10.2011 року (далі - Закон № 3668-VІ),
внесено зміни до статті 13 Закону №
2262-ХІІ і зменшено розмір пенсії осіб
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом з 90 до 80 відсотків
грошового забезпечення.

Згідно ч. 2 прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що оскільки пенсію
позивачу призначено до 01.10.2011 року,
приписи названого Закону на позивача
не поширюються.

При цьому, як зазначив Верховний Суд
України в своєму рішенні від 10 грудня
2013 року (справа №21-420а13) процедури
призначення і перерахунку пенсії різні
за змістом та механізмом їх проведення.
При перерахунку пенсії має
застосовуватися норма, що визначала
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії.

Отже, внесені зміни Законом №3688-VІ до
статей 13, 43 Закону №2262-ХІІ щодо розміру
пенсії у відсотках стосуються порядку
призначення пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом у разі
реалізації ними права на пенсійне
забезпечення, а не перерахунку вже
призначеної пенсії.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону у часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсязі
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України [перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме - у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції.
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони. Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
лип:я 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права
на пільги та від 20 березня 2002 року №
5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій
і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян
які під час проходження служби, так і
після її закінчення зумовлена
насамперед тим, що служба у Збройних
Силах України, інших військових
формуваннях та[правоохоронних органах
держави пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно - правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення Рішення № 5-рп/2002).

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області, які полягають у
зменшенні пенсії позивачу до 80
відсотків.

Щодо позовних вимог стосовно стягнення
з Головного управління Пенсійного
фонду України в Чернігівській області
на користь ОСОБА_2 заборгованості з
підвищення пенсії, яка утворилася з
01.09.2012 року, колегія суддів зазначає, що
суд не може підміняти інші органи влади
та самостійно здійснювати таке
нарахування і зобов'язувати виплатити
підвищення до пенсії у твердій
грошовій сумі, а тому позовні вимоги в
цій частині не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача проводити
нарахування і виплату пенсії в
майбутньому, суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми
видно, що судовому захисту підлягають
лише порушені права, свободи і інтереси
фізичних або права і інтереси
юридичних осіб, а не можливість їх
порушення в майбутньому.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
адміністративний суд не може
розглядати вимоги щодо зобов'язання
суб'єкта владних повноважень вчиняти
дії у майбутньому у зв'язку із
вірогідним настанням певних наслідків,
оскільки у суду на час розгляду справи
відсутні підстави для прийняття
рішення стосовно законності таких дій.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, відповідно
до пункту 4 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є порушення норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
ухваленні постанови порушено норми
матеріального права, в зв'язку з чим
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС
України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 02 липня 2013 року
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позовні вимоги ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області щодо
неправильного перерахунку пенсії
ОСОБА_2 згідно вимог Постанови Кабінету
Міністрів України від 23.04.2012 року № 355
«Про збільшення розміру пенсій,
призначених у відповідності до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» з урахуванням
розміру пенсії, що була призначена у
відповідності з п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» в редакції, яка
існувала до набуття чинності Законом
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08.07.2011 року № 3668-VІ.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно вимог
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення
розміру пенсій, призначених у
відповідності до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб», виходячи з розміру призначеної
пенсії в розмірі 90 відсотків грошового
забезпечення, тобто до набуття
чинності Законом України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від
08.07.2011 року № 3668-VІ.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області нарахувати та
сплачувати ОСОБА_2 пенсію з урахуванням
встановленого при призначенні
основного розміру пенсії, який
становить 90 відсотків грошового
забезпечення з 29 жовтня 2012 року.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

Головуючий суддя

Оксененко О.М.

Судді:

Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.