Справа № 130/1696/14-а
Суддя: Заярний А. М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Жмеринський міськрайонний суд
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2014
м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі секретаря Буга Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жмеринці справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної екологічної інспекції у
Вінницькій області про визнання дій
протиправними та скасування постанови
про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з цим позовом в суд, в
якому просив скасувати постанову
держінспектора з охорони
навколишнього середовища Державної
екологічної інспекції у Вінницькій
області Дяка В.В. від 26.05.2014 про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 грн..

Вважаючи вищевказану постанову
незаконною, свій позов аргументував
тим, що відповідачем в порушення ст. 254
КУпАП не вручено йому під розписку
протокол про адміністративне
правопорушення. Його, як сільського
голову, звинувачено в не вжитті
заходів щодо ліквідації (утилізації)
небезпечних, безхазяйних непридатних
до використання пестицидів,
агрохімікатів та тари від них, в той час
коли власником приміщення, де вони
знаходяться є ТОВ «Курланд», а також не
забезпечення сільською радою
ліквідації несанкціонованого
сміттєзвалища . Не прийнято до уваги
недостатність коштів (1000грн. на рік), на
проведення робіт щодо ліквідації
несанкціонованого сміттєзвалища.

В судовому засіданні позивач підтримав
позов, просив його задовольнити.
Пояснив, що з зазначеними в постанові
держінспектора порушеннями згоден,
однак усунути їх в зв'язку з
недостатністю коштів для цього, немає
можливості і допущені порушення з
об'єктивних причин.

Відповідач подав заперечення проти
позову та додав протокол, який став
підставою для винесення постанови, що
оскаржується. Також подав клопотання
про розгляд справи у відсутність
представника відповідача, а тому суд у
відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України,
справу розглянув у відсутність
відповідача.

Вислухавши позивача, дослідивши
матеріали справи суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню враховуючи
таке.

Судом встановлено, що 26.05.2014 державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Вінницької
області Дяк В.В. винесено постанову
№02/119, згідно якої на сільського голову
Телелинецької сільської ради ОСОБА_1
за ст. 82 КУпАП накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 грн., в зв'язку з тим ,
що о 15 год. 29.04.2014 сільською радою не
забезпечено ліквідацію
несанкціонованого сміттєзвалища на
території сільської ради, видалення
відходів здійснюється з порушенням
вимог екологічної безпеки, на
санкціонованих місцях видалення
відходів (сміттєзвалищах) не проведено
ущільнення відходів, пошарову
пересипку ізолюючим матеріалом,
територія звалища не обмежена нагірною
канавою; не вживаються заходи щодо
ліквідації (утилізації) небезпечних,
безхазяйних, непридатних до
використання пестицидів,
агрохімікатів та тари від них, чим
порушено правила поводження з
відходами, а саме ст.ст. 21, 33 ЗУ «Про
відходи (а.с.6).

Вищевказана постанова за формою та
змістом відповідає вимогам ст.ст. 283, 284
КУпАП. Проти чого не заперечує позивач.

Вищевказана постанова була винесена на
підставі протоколу від 20.05.2014 №004344,
складеного державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища Вінницької області Дяк В.В.
на сільського голову Телелинецької
сільської ради ОСОБА_1 за ст. 82 КУпАП,
який розписався в протоколі про його
ознайомлення та отримання його копії.
Також позивач виклав в ньому письмові
пояснення про усунення порушень, з чого
вбачається що він з протоколом
погодився (а.с.22).

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при
вирішенні спору керується принципом
законності, відповідно до якого, органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ст. 21 Закону України «Про
відходи», органи місцевого
самоврядування у сфері поводження
з відходами забезпечують: а) виконання
вимог законодавства про відходи; б)
розроблення та затвердження схем
санітарного очищення населених
пунктів; в) організацію збирання і
видалення побутових відходів, у тому
числі відходів дрібних виробників,
створення полігонів для їх
захоронення, а також організацію
роздільного збирання корисних
компонентів цих відходів; г)
затвердження місцевих і регіональних
програм поводження з відходами та
контроль за їх виконанням; д) вжиття
заходів для стимулювання суб'єктів
господарювання, які здійснюють
діяльність у сфері поводження з
відходами; е) вирішення питань щодо
розміщення на своїй території
об'єктів поводження з відходами; є)
координацію діяльності суб'єктів
підприємницької

діяльності, що знаходяться на їх
території, в межах компетенції; з)
здійснення контролю за раціональним
використанням та безпечним
поводженням з відходами на своїй
території; и) ліквідацію
несанкціонованих і неконтрольованих
звалищ відходів;

і) сприяння роз'ясненню законодавства
про відходи серед населення,
створення необхідних умов для
стимулювання залучення населення до
збирання і заготівлі окремих видів
відходів як вторинної сировини; ї)
здійснення інших повноважень
відповідно до законів України; й)
надання згоди на розміщення на
території села, селища,

міста місць чи об'єктів для зберігання
та захоронення відходів, сфера
екологічного впливу функціонування
яких згідно з діючими нормативами
включає відповідну
адміністративно-територіальну
одиницю; м) здійснення контролю за
додержанням юридичними та фізичними
особами вимог у сфері поводження з
виробничими та побутовими відходами
відповідно до закону та розгляд
справ про адміністративні
правопорушення або передача їх
матеріалів на розгляд інших державних
органів у разі порушення законодавства
про відходи.

Згідно з ст. 33 цього Закону, зберігання
та видалення відходів здійснюються
відповідно до вимог екологічної
безпеки та способами, що
забезпечують максимальне
використання відходів чи передачу їх
іншим споживачам (за винятком
захоронення).

На кожне місце чи об'єкт зберігання або
видалення відходів складається
спеціальний паспорт, в якому
зазначаються найменування та код
відходів (згідно з державним
класифікатором відходів), їх
кількісний та якісний склад,
походження, а також технічні

характеристики місць чи об'єктів
зберігання чи видалення і відомості
про методи контролю та безпечної
експлуатації цих місць чи об'єктів.

Видалення відходів здійснюється
відповідно до встановлених
законодавством вимог екологічної
безпеки з обов'язковим
забезпеченням можливості утилізації
чи захоронення залишкових продуктів
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Зберігання та видалення відходів
здійснюються в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування з
врахуванням вимог земельного та
природоохоронного законодавства, за
наявності дозволу на здійснення
операцій у сфері поводження з
відходами, в якому визначені види та
кількість відходів, загальні технічні
вимоги, заходи безпеки, відомості
щодо утворення, призначення, методів
оброблення відходів відповідно до
встановлених умов їх зберігання.

Визначені для зберігання та
видалення відходів місця чи об'єкти
повинні використовуватися лише для
відходів, заявлених на одержання
дозволу на здійснення операцій у
сфері поводження з відходами.

Забороняється змішування чи
захоронення відходів, для утилізації
яких в Україні існує відповідна
технологія.

Забороняється несанкціоноване
скидання і розміщення відходів, у тому
числі побутових, у підземних
горизонтах, на території міст та інших
населених пунктів, на територіях
природно-заповідного фонду, на землях
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення, в межах водоохоронних зон
та зон

санітарної охорони водних об'єктів, в
інших місцях, що може створювати
небезпеку для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людини. Захоронення відходів у
надрах допускається у виняткових
випадках за результатами спеціальних
досліджень з

дотриманням стандартів, норм і правил,
передбачених законодавством України.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать:
визначення території для розміщення
відходів відповідно до законодавства;
здійснення контролю за діяльністю
суб'єктів підприємницької діяльності у
сфері поводження з відходами;
здійснення контролю за додержанням
юридичними та фізичними особами вимог
у сфері поводження з побутовими та
виробничими відходами та розгляд справ
про адміністративні правопорушення
або передача їх матеріалів на розгляд
інших державних органів у разі
порушення законодавства про відходи.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не
може бути підданий заходу
адміністративного впливу у зв'язку із
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом; провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.

Як вбачається з ст. 278 КУпАП, орган
(посадова особа) при підготовці до
розгляду справи про адміністративне
правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції
розгляд даної справи; 2) чи правильно
складено протокол та інші матеріали
справи про адміністративне
правопорушення; 3) чи сповіщено осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
про час і місце її розгляду; 4) чи
витребувано необхідні додаткові
матеріали; 5) чи підлягають
задоволенню клопотання особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, потерпілого, їх
законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у
справі про адміністративне
правопорушення є будь - які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку встановлюється
наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи у його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються, зокрема, протоколом
про адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
свідків, тощо.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно з ст. 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є в справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч. 3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо; добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення, тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу;
згідно з ч. 2 цієї Статті, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен надати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі.

З огляду на досліджені в судовому
засіданні докази позивачем не надано
суду належних та допустимих доказів в
обґрунтування своїх позовних вимог.
Натомість відповідачем в своїх
письмових запереченнях проти позову та
доданих до нього документах повністю
спростовано аргументи відповідача, на
які він посилався в своєму позові, як на
підставу його задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції
України, ст.ст. 33 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст. 21 Закону
України «Про відходи», ст.ст. 7, 251, 252, 278
КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 19, 71,
86, 94, 158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Згідно ст. 171-2 КАС України рішення
місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Постанова у повному обсязі виготовлена
19.06.2014.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду
А.М. Заярний