Справа № 820/6616/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.Справа № 820/6616/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Курило Л.В.,

суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

представника позивача - Камишанової
М.С.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 06.05.2014р.
по справі № 820/6616/14

за позовом Фонду
загальнообов`язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі робочого
органу - Харківського міського центру
зайнятості

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

09.04.2014 року позивач - Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі робочого
органу Харківського міського центру
зайнятості - звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив стягнути з ОСОБА_2 кошти у сумі
24284,50 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 06.05.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості кошти у сумі 24284 грн. 50
коп.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_2, позивач, посилаючись на
законність та обгрунтованість
постанови суду першої інстанції просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідач в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції вимоги
апеляційної скарги підтримав в
повному обсязі, просив постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову, якою відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
просила постанову суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу відповідача без
задоволення.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши
представника позивача, відповідача,
переглянувши в межах апеляційної
скарги постанову суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що 17 січня 2005 року ОСОБА_2
звернувся за сприянням у
працевлаштуванні до
Червонозаводського районного центру
зайнятості м. Харкова, де був
зареєстрований як такий, що шукає
роботу, з відкриттям персональної
картки за № 11700001.

Наказом від 26.08.2005 року №НТ050826 ОСОБА_2
надано статус безробітного.

19 серпня 2005 року ОСОБА_2 зареєстрований
в центрі зайнятості з відкриттям
персональної картки № НОМЕР_1.

Як вбачається із заяв ОСОБА_2 від 24.01.2005
року та від 26.08.2005 року, останній
зазначив, що не працює як найманий
працівник, в тому числі за договором
підряду, цивільно - правового
характеру, за сумісництвом, не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, у зв'язку
з чим йому був наданий статус
безробітного і, відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", "Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності", призначена виплата
допомоги по безробіттю з 28.01.2005 р. по
18.01.2006 р. та з 26.08.2005р. по 05.05.2006 року
відповідно. ( а.с.15,16).

Наказами Червонозаводського центру
зайнятості м. Харкова № НТ050526 від 26.05.2005
року та № НТ060317 від 17.03.2006 року у обох
випадках ОСОБА_2 був знятий з обліку у
зв'язку з працевлаштуванням.

Також, 29 грудня 2011 року ОСОБА_2
звернувся до Харківського міського
центру зайнятості з метою пошуку
роботи.

Наказом Харківського міського центру
зайнятості від 05.01.2012 року ОСОБА_2 був
знятий з обліку відповідно до "Порядку
реєстрації, перереєстрації та введення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних", в редакції, що діяла від 14
лютого 2007 року № 219.

Актом № 29 - ФОП від 12.02.2014 року
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про зайнятість населення"
встановлено, що ОСОБА_2 під час
перебування на обліку в центрі
зайнятості не повідомив, що він
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа - підприємець з 18.12.1992 року. (
а.с.5-6).

У зв'язку з встановленням факту
належності відповідача до категорії
зайнятого населення директором
Харківського міського центру
зайнятості 13 лютого 2014 року виданий
наказ № 308 "Про повернення коштів,
виплачених як допомога по безробіттю
та відшкодованих витрат, пов'язаних із
достроковим виходом на пенсію ОСОБА_2",
в якому зазначено про суму, яка
підлягає поверненню, а саме, допомога
по безробіттю за періоди з 24.01.2005 року
по 10.05.2005 року в сумі 892.11 гри., та з 26.08.2005
року по 12.03.2006 року в сумі 4580.14 грн., а
також відшкодованих витрат, пов'язаних
із достроковим виходом на пенсію
Пенсійному Фонду в Червонозаводському
районі м. Харкова за період з 10.01.2012 року
по 22.12.2012 року в сумі 18812. 25 грн. ( а.с.7).

Харківським МЦЗ направлений
лист-претензія ОСОБА_2 від 14.02.2014 р. за №
ХМЦЗ-02-3508 щодо добровільного
повернення коштів разом з копією
наказу № 308 від 13.02.2014 року та Актом
розслідування № 29ФОП від 12.02.2014 року,
який отримано ОСОБА_2 17.02.2014 року

У зв'язку з неповерненням ОСОБА_2 коштів
в добровільному порядку, позивач
звернувся із зазначеним позовом до
суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
належними доказами не довів факту
погашення заборгованості, тому вимоги
позивача є обґрунтованими.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
апеляційної інстанції зважає на
наступне.

Відповідно до пункту 2 Порядку №60/62
розслідування згідно з цим Порядком
здійснюється шляхом проведення
перевірки достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Пунктом 3 Порядку №60/62 передбачено, що
перевірка проводиться районними,
міськрайонними, міськими та районними
у містах центрами зайнятості, на які
покладено виконання функцій робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття у разі, коли, зокрема, подані
застрахованою особою документи дають
їй право на одержання допомоги по
безробіттю відповідно до частини
першої статті 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

У разі встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг (пункт 6 Порядку №60/62).

Відповідно до частини другої статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Відповідно до приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
коли розпочався перебіг цього строку.

Згідно статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Тобто, виходячи із системного аналізу
зазначених норм, колегія суддів
зазначає, що при порушенні строку
звернення до суду з адміністративним
позовом, позов залишається без
розгляду.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст.11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали
позивачу своєчасно звернутись до суду
із відповідним позовом про стягнення в
примусовому порядку коштів з
відповідача, на які посилається
позивач як на поважні, судова колегія
зазначає наступне.

Так, як убачається із матеріалів
справи, ОСОБА_2 отримував допомогу по
безробіттю у період з 24.01.2005 року по
10.05.2005 року, в період з 26.08.2005 року по
12.03.2006 року та з 10.01.2012 року по 22.12.2012 року
та перебував на обліку у
Червонозаводському районному центрі
зайнятості м. Харкова протягом цього
часу, позивач об'єктивно міг і повинен
був дізнатися про належність
відповідача до категорії зайнятих
задовго до квітня 2014 року.

Перебіг процесуального строку
починається з наступного після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок, тобто, з дня коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Щодо доводів позивача про застосування
до спірних правовідносин строків,
передбачених ст. 38 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", колегія суддів зазначає,
що вказана норма передбачає
відповідальність роботодавця за
порушення цього Закону, а тому до
вказаних правовідносин не
застосовуються.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення порушено приписи
ст.ст.99, 100 КАС України, що призвело до
необгрунтованого задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, з залишенням
позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, п.9 ч.1 ст. 155, ст.ст.
160, 167, 195, п. 4 ч.1 ст. 198, ст.ст. 203, п.4 ч.1 ст.
205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 06.05.2014р.
по справі № 820/6616/14 скасувати.

Позов Фонду загальнообов`язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
робочого органу Харківського міського
центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення
заборгованості залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.

Повний текст ухвали виготовлений
20.06.2014 р.