Справа № 17/70
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2011 року № 17/70
За позовомСуб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1до1) Ярошенко Ф.О.
-заступника Голови Державної
податкової адміністрації України, 2)
Державної податкової адміністрації
України, 3) Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києвапроскасування рішень та визнання
Головуючий суддя: Кротюк О.В.
Судді: Клочкова Н.В.
Секретар судового засідання: Шевченко
Обставини справи:
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
адміністративним позовом до Ярошенко
Ф.О. -заступника Голови Державної
податкової адміністрації України,
Державної податкової адміністрації
України, Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва та з урахуванням змін предмету
позову та уточнень позовних вимог
просить суд:
визнати протиправними повністю дії
відповідача 3 -ДПІ у Оболонському
районі м. Києва, що складаються з
проведення незаконної планової
виїзної перевірки (вдруге за 2008 рік),
здійсненої з порушеннями на підставі
направлення № 317/17 від 30.01.2008, що
складаються з несвоєчасного
надсилання позивачу податкових
повідомлень-рішень ДПІ у Оболонському
рішень ДПІ у Оболонському районі м.
такими, що порушують права та інтереси
позивача у сфері публічно-правових
визнати протиправними дії відповідача
2 - Державної податкової адміністрації
України і дії відповідача 1 - Ярошенко
Ф.О., заступника Голови Державної
податкової адміністрації України, при
прийнятті і підписанні Рішення
Державної податкової адміністрації
України від 31.10.2008 № 9159/М/25-0315 про
результати розгляду повторної скарги
позивача, підписане відповідачем 1 -
Ярошенко Ф.О., заступником Голови
Державної податкової адміністрації
України, - Третьої скарги позивача № б/н
від 05.09.2008 на рішення Державної
податкової адміністрації у м. Києві від
21.08.2008 № 531/М/25-214 про результати
розгляду скарги від 26.06.2008 № б/н, на
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі м. Києва від 07.04.2008
повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі м. Києва від 12.06.2008
порушують права та інтереси позивача у
сфері публічно-правових відносин,
скасувати повністю податкові
повідомлення-рішення відповідача-3 -
ДПІ у Оболонському районі м. Києва від
зобов'язати відповідача-3 - Державну
податкову інспекцію у Оболонському
районіні м. Києва, відповідача-2 -
Державну податкову адміністрацію
України і відповідача-1 - Ярошенко Ф.О.,
заступника Голови Державної
податкової адміністрації України,
зупинити виконання позивачем -
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
податкових зобов'язань, визначених у
податкових повідомленнях-рішеннях від
процедури судового адміністративного
зобов'язати відповідача-3 - Державну
податкову інспекцію у Оболонському
районі м. Києва, відповідача-2 - Державну
податкову адміністрацію України і
відповідача 1 -Ярошенко Ф.О., заступника
Голови Державної податкової
адміністрації України, заборонити до
дня закінчення процедури судового
адміністративного оскарження
надсилання податкових вимог з
податків, прийнятих згідно з рішення,
що оскаржується, і зважати суми
податкових зобов'язань, що
оскаржуються, неузгодженими до дня
закінчення процедури судового
адміністративного оскарження.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,
ДПІ у Оболонському районі міста Києва
проведено планову виїзну перевірку
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичної
За результатом вказаної перевірки
(далі -Акт перевірки).
На підставі Акта перевірки та в процесі
апеляційного оскарження податкового
зобов'язання податковим органом
винесено податкові-повідомлення
рішення від 07.04.2008 № /0 та № /0,
від 12.06.2008 № /1 та № /1, від
21.08.2008 № /2 та № /2, від 31.10.2008 №
/3 та № /3.

У відповідності до положень частини 1
статті 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
дійшов до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог з огляду на
наступне.

Позивач просить суд визнати
протиправними дії ДПІ у Оболонському
районі міста Києва з проведення
незаконної планової виїзної перевірки
(вдруге за 2008 рік) та несвоєчасного
надсилання позивачу податкових
повідомлень-рішень та такими, що
порушують права та інтереси позивача у
сфері публічно-правових відносин.

Проведення планових виїзних перевірок
врегульовано Законом України "Про
державну податкову службу в Україні" (№
509-XII від 04.12.1990).

У відповідності до положень статей 11-1,
11-2 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні" плановою
виїзною перевіркою вважається
перевірка платника податків щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати ним податків та
зборів (обов'язкових платежів), яка
передбачена у плані роботи органу
державної податкової служби і
проводиться за місцезнаходженням
такого платника податків чи за місцем
розташування об'єкта права власності,
стосовно якого проводиться така
планова виїзна перевірка. Планова
виїзна перевірка проводиться за
сукупними показниками
фінансово-господарської діяльності
платника податків за письмовим
рішенням керівника відповідного
органу державної податкової служби не
частіше одного разу на календарний рік.
Право на проведення планової виїзної
перевірки платника податків надається
лише у тому випадку, коли йому не
пізніше ніж за десять днів до дня
проведення зазначеної перевірки
надіслано письмове повідомлення із
зазначенням дати початку та закінчення
її проведення. Тривалість планової
виїзної перевірки не повинна
перевищувати 20 робочих днів, а щодо
суб'єктів малого підприємництва - 10
робочих днів. Подовження термінів
проведення планової виїзної перевірки
можливе на термін не більш як 10 робочих
днів, а стосовно суб'єктів малого
підприємництва - 5 робочих днів.

Посадові особи органу державної
податкової служби вправі приступити до
проведення планової або позапланової
виїзної перевірки за наявності підстав
для їх проведення, визначених цим та
іншими законами України, та за умови
надання платнику податків під
розписку:

1) направлення на перевірку, в якому
зазначаються дата його видачі, назва
органу державної податкової служби,
мета, вид (планова або позапланова),
підстави, дата початку та дата
закінчення перевірки, посади, звання та
прізвища посадових осіб органу
державної податкової служби, які
проводитимуть перевірку. Направлення
на перевірку є дійсним за умови
наявності підпису керівника органу
державної податкової служби,
скріпленого печаткою органу державної
податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового
органу про проведення позапланової
виїзної перевірки, в якому
зазначаються підстави проведення
позапланової виїзної перевірки, дата
її початку та дата закінчення.

Ненадання цих документів платнику
податків або їх надання з порушенням
вимог, встановлених частиною першою
цієї статті, є підставою для
недопущення посадових осіб органу
державної податкової служби до
проведення планової або позапланової
виїзної перевірки.

Проведення перевірок органами
державної податкової служби не повинно
порушувати нормального режиму роботи
платників податків.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.
135 т.1) позивачем було отримано
повідомлення від 18.12.2007 про проведення
планової документальної перевірки з 08
січня по 21 січня 2008 року. Позивачем
також було отримано направлення на
перевірку № 217/17 від 30 січня 2008 року на
проведення перевірки з 30 січня по 11
лютого 2008 року, та направлення № 334/17
від 12 лютого 200 року терміном з 12 лютого
по 18 лютого 2008 року (а.с. 136, 137 т.1). Поряд з
цим, у справі наявний наказ від 11.02.2008 №
227, яким продовжено термін проведення
планової виїзної перевірки з 12.02.2008 по
18.02.2008.

Оцінюючи вказане у сукупності, суд
констатує, що була проведена одна
виїзна планова перевірка позивача
протягом 2008 року, що підтверджується
вищевказаним документами. Поряд з цим,
порушення строків проведення
перевірки не відбулось, адже як
випливає з направлень на перевірку та
наказу про продовження її строків,
останні є в межах, встановлених ст. 11-1
Закону України "Про державну податкову
службу в Україні".

Поряд з цим, аналізуючи системно норми
11-1 та 11-2 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні", суд
констатує, що перевірка є виїзною, і
проводиться на підприємстві, при цьому,
її проведення не повинно порушувати
нормального режиму роботи платників
податків. За таких умов, законом чітко
встановлено час проведення перевірки,
який стосується перебування
податкових інспекторів на
підприємстві (місцезнаходженні
платника податків) і жодним чином не
пов'язується з датою складання акта
перевірки.

У разі недотримання вказаних вище
положень закону позивач наділений
правом не допускати до проведення
перевірки представників органів
податкової служби. Проте ним вказане
право не реалізовувалось.

Жодних доказів перебування податкових
інспекторів з перевіркою за
місцезнаходженням позивача поза
межами строків, встановлених
направленнями та наказом позивачем
суду не надано.

Що стосується порушеного права щодо
своєчасного відправлення податкових
повідомлень рішень, то суд вважає
необхідним зазначити наступне.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

Поряд з цим, позивачем не зазначено
конкретне право, яке було порушено у
зв'язку з несвоєчасним надсиланням
податкових повідомлень-рішень ДПІ у
Оболонському районі міста Києва.

Разом з тим, як вбачає суд, єдине право,
яке може бути об'єктом порушення в
такому випадку, є право на апеляційне
оскарження податкового зобов'язання,
визначного податковим органом.

Разом з тим, вказане право не залежить
від дати направлення податковим
органом відповідного
податкового-повідомлення рішення.
Оскільки, згідно положень пп. 5.2.2. п.5.2.
ст. 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" (№ 2181-III від 21.12.2000) у
разі, коли платник податків вважає, що
контролюючий орган невірно визначив
суму податкового зобов'язання або
прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству з питань
оподаткування або виходить за межі
його компетенції, встановленої
законом, такий платник податків має
право звернутися до контролюючого
органу із скаргою про перегляд цього
рішення, яка подається у письмовій
формі та може супроводжуватися
документами, розрахунками та доказами,
які платник податків вважає за
потрібне надати. Скарга повинна бути
подана контролюючому органу протягом
десяти календарних днів, наступних за
днем отримання платником податків
податкового повідомлення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується.

А тому, з огляду на те, що порушене право
позивача в такому разі відсутнє,
оскільки строк на оскарження рішення
починає перебіг не з відповідного
моменту у часі, а з моменту отримання
платником податків такого рішення, суд
вважає позовні вимоги в цій частині
безпідставним та необґрунтованим.

Позивач просить визнати протиправним
дії ДПА України і Ярошенко Ф.О.-
заступника Голови ДПА України при
прийняті і підписання рішень про
результати розгляду скарг позивача на
податкові повідомлення-рішення, які є
предметом розгляду у цій справі.

Оцінюючи вказане, суд зазначає, що
порядок і процедура апеляційного
оскарження встановлені пп. 5.2.2. п.5.2. ст. 5
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" (№ 2181-III від 21.12.2000).

Разом з тим, позивач лише посилаючись
на пункти нормативно-правових актів
без зазначення конкретної суті та
змісту порушень (в тому числі відносно
положень процедури визначеної пп. 5.2.2.
п.5.2. ст. 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами") не обґрунтував
вказаних позовних вимог, в чому
конкретно і відносно яких дій є
протиправність вказаних відповідачів,
яка порушує право позивача. З огляду на
що, позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню по причині їх
необґрунтованості.

Як випливає з Акта перевірки позивачу
за наслідком перевірки наданих
первинних документів донараховано
податок з доходів фізичних осіб у
зв'язку із заниженням оподаткованого
доходу за 1 квартал 2006, 1-3 квартали 2007
року. Також встановлено заниження
податку на додану вартість з підстав не
включення до податкових зобов'язань
відповідних надходжень (згідно
відомостей Акта перевірки) та
завищення податкового кредиту.

Податкова служба зазначає, що
сформований у відносинах з ПП «Адвер
Студіо Дизайн»податковий кредит не
може бути прийнятий до уваги, оскільки
договори з цим суб'єктом
господарювання підписані невідомою
особою, не підтверджено факту продажу
(повернення) товару, надання послуг,
отримання (повернення) готівкових
коштів. А отже, є нікчемним.

В підтвердження вказано, зазначається,
що податкові накладні підписані не
директором ОСОБА_5, оскільки згідно
письмових пояснень останнього, наказу
№ 2-вк від 30.12.2005, протоколу загальних
зборів учасників ПП «Адвер Студіо
Дизайн»від 30.12.2005 він був звільнений з
посади директора.

З огляду на відсутність ведення
позивачем книги обліку та витрат судом
пропонувалось надати позивачу усі
докази, які можуть підтвердити
товарність вказаних операцій з ПП
«Адвер Студіо Дизайн». Разом з тим, з
наданих позивачем документів цього
зробити неможливо, оскільки вказані
документи оформлюють відносини з ПП
«Адвер Студіо Дизайн», проте не
вказують на зберігання, доставку
(перевезення), подальшу реалізацію і
здійснення розрахунків за товари,
роботи, послуги, які були отримані
позивачем від вказаного контрагента. З
огляду на що судом не встановлено
товарний характер операцій між
позивачем і ПП «Адвер Студіо Дизайн».

У відповідності до положень статей 215,
216, 228 "Цивільного кодексу України" (№
435-IV від 16.01.2003) недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.
Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

За таких умов, отриманий податковий
кредит на підставі податкових
накладних ПП «Адвер Студіо Дизайн»є
майном держави, яким незаконно
заволодів позивач з метою зменшення
податкових зобов'язань. А тому суд
погоджується з покликанням
відповідача про наявність ознак, у
відповідності до яких укладені
позивачем з ПП «Адвер Студіо
Дизайн»правочини є нікчемними, з
огляду на що сформований податковий
кредит в цій частині є безпідставним.

Поряд з цим, в позовній заяві не
спростовані по суті з покликанням на
конкретні первинні документи жодні
обставини з приводу заниження
оподаткованого доходу та зобов'язань з
податку на додану вартість, які було
встановлено та зазначено у Акті
перевірки.

З огляду на вказане судом приймалось
рішення про проведення
судово-економічної експертизи наданих
позивачем документів, разом з тим
документи були повернуті без
проведення експертизи у зв'язку з
відсутністю її оплати, обов'язок з чого
був покладений судом на позивача.

У відповідності до ч.2. ст. 69 КАС України
докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Згідно положень ч.1. ст.
71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, враховуючи викладене
обставини, викладені у Акті перевірки
доведені відповідачем під час розгляду
справи та не були спростовані жодним
належним чином позивачем. У зв'язку із
цим підстав для скасування
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень судом не
вбачається.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідачів зупинити виконання
позивачем податкових зобов'язань
визначених оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями, а також
заборонити до дня закінчення процедури
судового адміністративного оскарження
надсилання податкових вимог і вважати
суми податкових зобов'язань
неузгодженими, то суд зазначає
наступне.

У відповідності до частини 2 ст.19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За таких умов суд зауважує, що таких
повноважень (відносно яких вказані
вище позовні вимоги) у податкової
служби немає, з огляду на що не може
бути бездіяльності з цього приводу.

Додатково суд зауважує, що Законом
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" встановлено порядок
узгодження податкових зобов'язань,
набуття податковим зобов'язанням стану
податкового боргу, порядок і підстави
направлення податкових
повідомлень-рішень та вимог. Разом з
тим з предмету позову і змісту позовних
вимог судом не вбачаться оскарження
дій відповідачів та визнання їх
протиправним щодо порушення норм
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" з цього приводу.

А тому позов є необґрунтований в цій
частині і задоволенню не підлягає з цих
підстав, адже останніх для зобов'язання
вчинення відповідачами вказаних дій
немає.

Відповідно до частини першої статті 71
КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (частина
друга статті 71 КАС України).

Зважаючи на всі наведені обставини в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 158 -163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені статтею
186 та набирає законної сили в порядку та
строки, передбачені статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О.В.Кротюк

Судді
Н.В.Клочкова

О.П.Огурцов

Дата складення та підписання постанови
в повному обсязі -15.04.2011.