Справа № 805/5596/14
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 р.
Справа № 805/5596/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Кравченко Т.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області до Відділу державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

30 квітня 2014 року Управління Пенсійного
фонду України у Волноваському районі
Донецької області (далі - Позивач або
УПФУ) звернулося до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції (далі - Відповідач або ВДВС), в
якому просило:

- визнати неправомірною бездіяльність
ВДВС, допущену при виконанні вимоги
УПФУ від 03 липня 2013 року № Ф-740у про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 3 186,16
грн. та вимоги УПФУ від 05 серпня 2013 року
№- Ф740 про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованості в розмірі 340,00 грн.;

- зобов'язати ВДВС вжити заходи з
примусового виконання вимоги УПФУ від
03 липня 2013 року № Ф-740у про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованості в розмірі 3 186,16 грн. та
вимоги УПФУ від 05 серпня 2013 року № Ф-740
про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованості в розмірі 340,00 грн. у
відповідності до вимог ст.ст.11, 32 Закону
України «Про виконавче провадження».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
порушення вимог Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем не вчиняються виконавчі
дії, спрямовані на своєчасне і повне
виконання виконавчих документів про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь УПФУ суми боргу, чим
порушуються права УПФУ як стягувача у
виконавчому провадженні (а.с.2-5).

Про дату, час і місце судового розгляду
сторони повідомлені належним чином з
дотриманням вимог ст.ст.33-36, 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), що підтверджено
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення
(а.с.44-45).

Сторони явку своїх представників в
судове засідання не забезпечили, про
причини неявки суд не повідомили,
клопотання про відкладення розгляду
справи не надали.

Відповідач свого ставлення до
заявлених позовних вимог не висловив.

З урахуванням положень ч.ч.4, 6 ст.128, ч.5
ст.181 КАС України розгляд справи
здійснено в письмовому провадженні за
наявними у ній матеріалами.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)
зареєстрована у якості фізичної
особи-підприємця 24 листопада 2006 року,
про що до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесений запис за
номером 2 001366, основним видом
діяльності, який здійснюється нею, за
КВЕД є код 52.62.0 Роздрібна торгівля з
лотків та на ринках.

Як платник єдиного внеску
(страхувальник) ОСОБА_1 взята на облік 30
листопада 2006 року за № 05-06-11-6059.

Вказані обставини встановлені на
підставі даних ресурсу «Пошук
відомостей в ЄДР» державного
підприємства «Інформаційно-ресурсний
центр» http://www.irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html.

У зв'язку з наявністю у ОСОБА_1 недоїмки
зі сплати єдиного внеску 03 липня 2013
року УПФУ сформована вимога про сплату
боргу № Ф-740у на суму 3 186,16 грн., що
підтверджено корінцем вимоги (а.с.11).

Згадана вимога надіслана на адресу
ОСОБА_1 рекомендованою поштовою
кореспонденцією 12 липня 2013 року та
отримана нею 18 липня 2013 року, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с.11).

Докази оскарження вимоги в
адміністративному або судовому
порядку суду не надані.

За даними УПФУ станом на 01 серпня 2013
року у ОСОБА_1 існувала заборгованість
зі сплати єдиного внеску в сумі 6 601,97
грн., в тому числі штраф в розмірі 340,00
грн.

Ця заборгованість слугувала підставою
для формування УПФУ вимоги про сплату
боргу від 05 серпня 2013 року № Ф-740 на суму
6 601,97 грн., в тому числі штраф - 340,00 грн.,
що підтверджено корінцем вимоги (а.с.14).

Вказана вимога надіслана на адресу
ОСОБА_1 рекомендованою поштовою
кореспонденцією 12 серпня 2013 року та
отримана нею 14 серпня 2013 року, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с.14).

Докази оскарження вимоги в
адміністративному або судовому
порядку суду не надані.

Платник єдиного внеску в добровільному
порядку заборгованість, відображену у
вимозі від 05 серпня 2013 року № Ф-740 не
сплатила, внаслідок чого УПФУ
звернулося до ВДВС із заявою про
відкриття виконавчого провадження від
05 вересня 2013 року № 11119/06 з примусового
виконання вказаного виконавчого
документа. Заява про відкриття
виконавчого провадження отримана
відповідачем 06 вересня 2013 року, про що
свідчить штамп реєстрації вхідної
кореспонденції (а.с.13).

В заяві від 05 вересня 2013 року № 11119/06
УПФУ просило ВДВС прийняти до
виконання вимогу про сплату боргу від 05
серпня 2013 року № Ф-740 на суму 340,00 грн.;
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
накласти арешт на кошти та майно
боржника; звернутися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

06 вересня 2013 року заступником
начальника ВДВС Чанглі М.М. відкрито
виконавче провадження ВП № 39694871 з
примусового виконання вимоги № Ф-740 від
05 серпня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь УПФУ боргу в сумі 340,00 грн.;
боржнику наданий семиденний строк з
дня винесення постанови для
самостійного виконання; при
невиконанні рішення в наданий для
самостійного виконання строк -
виконати його в примусовому порядку зі
стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат, пов'язаних з
провадженням виконавчих дій (а.с.12).

Сторонами виконавчого провадження є
УПФУ - стягувач та ОСОБА_1 - боржник.

П.4 постанови про відкриття виконавчого
провадження від 06 вересня 2013 року ВП №
39694871 передбачав накладення арешту на
все майно, що належить боржнику, лише в
межах суми стягнення. Арешт накласти з
моменту надходження постанови.

Згідно з п.5 постанови про відкриття
виконавчого провадження від 06 вересня
2013 року ВП № 39694871 копія постанови мала
бути направлена на виконання в органи
та установи, які посвідчують договори
відчуження майна чи проводять його
перереєстрацію на іншого власника,
органу або посадовій особі, яка видала
документ, сторонам виконавчого
провадження.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження 06 вересня 2013 року ВП № 39694871
отримана УПФУ 07 жовтня 2013 року та
зареєстрована за вхідним номером 3996/3,
про що свідчить штамп реєстрації
вхідної кореспонденції (а.с.12).

Докази надіслання вказаної постанови
на адресу боржника, а також органів та
установ, які посвідчують договори
відчуження майна чи проводять його
перереєстрацію на іншого власника,
суду не надані.

Докази на підтвердження дати отримання
боржником постанови про відкриття
виконавчого провадження від 15 жовтня
2013 року ВП № 40333687, рівно як і докази
самостійного виконання боржником
виконавчого документа у семиденний
строк з дня винесення цієї постанови,
суду також не надані.

Крім того, відповідачем не доведений
той факт, що постанова про відкриття
виконавчого провадження від 06 вересня
2013 року ВП № 39694871 отримана органами та
установами, які посвідчують договори
відчуження майна чи проводять його
перереєстрацію на іншого власника, та
прийнята ними до виконання в частині
накладення арешту на майно ОСОБА_1

Платник єдиного внеску в добровільному
порядку заборгованість, відображену у
вимозі від 03 липня 2013 року № Ф-740у, не
сплатила, внаслідок чого УПФУ
звернулось до ВДВС із заявою про
відкриття виконавчого провадження від
14 жовтня 2013 року № 12870/06 з примусового
виконання вказаного виконавчого
документа. Заява про відкриття
виконавчого провадження отримана
відповідачем 15 жовтня 2013 року, про що
свідчить штамп реєстрації вхідної
кореспонденції (а.с.10).

В заяві від 14 жовтня 2013 року № 12870/06 УПФУ
просило ВДВС прийняти до виконання
вимогу про сплату боргу від 03 липня 2013
року № Ф-740у на суму 3 186,16 грн.; одночасно
з винесенням постанови про відкриття
виконавчого провадження накласти
арешт на кошти та майно боржника;
звернутися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України.

15 жовтня 2013 року заступником
начальника ВДВС Чанглі М.М. відкрито
виконавче провадження ВП № 40333687 з
примусового виконання вимоги № Ф-740у
від 03 липня 2013 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь УПФУ боргу в сумі 3
186,16 грн.; боржнику наданий семиденний
строк з дня винесення постанови для
самостійного виконання; при
невиконанні рішення в наданий для
самостійного виконання строк -
виконати його в примусовому порядку зі
стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат, пов'язаних з
провадженням виконавчих дій (а.с.9).

Сторонами виконавчого провадження є
УПФУ - стягувач та ОСОБА_1 - боржник.

П.4 постанови про відкриття виконавчого
провадження від 15 жовтня 2013 року ВП №
40333687 передбачав накладення арешту на
все майно, що належить боржнику, лише в
межах суми стягнення. Арешт накласти з
моменту надходження постанови.

Згідно з п.5 постанови про відкриття
виконавчого провадження від 15 жовтня
2013 року ВП № 40333687 копія постанови мала
бути направлена на виконання в органи
та установи, які посвідчують договори
відчуження майна чи проводять його
перереєстрацію на іншого власника,
органу або посадовій особі, яка видала
документ, сторонам виконавчого
провадження.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження від 15 жовтня 2013 року ВП №
40333687 отримана УПФУ 26 грудня 2013 року та
зареєстрована за вхідним номером 5845/5,
про що свідчить штамп реєстрації
вхідної кореспонденції (а.с.9).

Докази надіслання вказаної постанови
на адресу боржника, а також органів та
установ, які посвідчують договори
відчуження майна чи проводять його
перереєстрацію на іншого власника,
суду не надані.

Докази на підтвердження дати отримання
боржником постанови про відкриття
виконавчого провадження від 15 жовтня
2013 року ВП № 40333687, рівно як і докази
самостійного виконання боржником
виконавчого документа у семиденний
строк з дня винесення цієї постанови,
суду також не надані.

Крім того, відповідачем не доведений
той факт, що постанова про відкриття
виконавчого провадження 15 жовтня 2013
року ВП № 40333687 отримана органами та
установами, які посвідчують договори
відчуження майна чи проводять його
перереєстрацію на іншого власника, та
прийнята ними до виконання в частині
накладення арешту на майно ОСОБА_1

25 грудня 2013 року як стягувач у
виконавчому провадженні УПФУ
звернулося до ВДВС з клопотанням від 23
грудня 2013 року № 15880/06, в якому просило
здійснити вихід за місцем здійснення
підприємницької діяльності боржника
та вилучити готівкові кошти відповідно
до вимог п.3 ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження» (а.с.15).

Докази вжиття виконавчих дій, про які
просив стягувач, відповідачем не
надані.

16 квітня 2014 року головний спеціаліст
відділу надходжень, прогнозування
платежів, обліку застрахованих осіб та
контрольно-перевірочної роботу УПФУ
Сотченко В.О. в присутності державного
виконавця Перевалової А.О.
ознайомилась зі станом реалізації
виконавчого провадження з примусового
виконання вимог УПФУ від 03 липня 2013
року № Ф-740у та від 05 серпня 2013 року №
Ф-740, про що складений відповідній
протокол (а.с.6-7).

Зі змісту протоколу ознайомлення зі
станом реалізації виконавчого
провадження слідує, що в ході
примусового виконання вимог УПФУ від 03
липня 2013 року № Ф-740у та від 05 серпня 2013
року № Ф-740 надіслані запити до
наступних обліково-реєстраційних
установ: 19 листопада 2013 року та 26 лютого
2014 року - до ДПІ, 18 листопада 2013 року - до
МРЕВ, 18 листопада 2013 року - до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, 18 листопада 2013 року - до
органів земельних ресурсів, 18
листопада 2013 року - до Державної
сільськогосподарської інспекції.

20 листопада 2013 року та 27 лютого 2014 року
від ДПІ отримані відомості про
відсутність рахунків, відкритих на ім'я
боржника.

Інформація про отримання відповідей на
запити, надіслані до МРЕВ, Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
органів земельних ресурсів, Державної
сільськогосподарської інспекції, в
протоколі ознайомлення зі станом
реалізації виконавчого провадження не
відображена.

Запити до БТІ та боржника державним
виконавцем не надсилалися.

В протоколі ознайомлення зі станом
реалізації виконавчого провадження
також зазначено, що 06 вересня 2013 року
накладений арешт на майно боржника, 15
жовтня 2013 року виконавчі провадження з
примусового виконання вимог УПФУ від 03
липня 2013 року № Ф-740у та від 05 серпня 2013
року № Ф-740 об'єднані у зведене
виконавче провадження, 25 грудня 2013 року
ВДВС отримане клопотання про вилучення
готівкових коштів у боржника.

Відомостей про вчинення державним
виконавцем інших дій, спрямованих на
забезпечення своєчасного та повного
виконання виконавчого документа,
протокол ознайомлення не містить.
Протокол підписаний посадовою особою
УПФУ, державний виконавець Перевалова
А.О. від підписання протоколу
відмовилась.

Крім того, в протоколі наведені
відомості про звернення УПФУ 01
листопада 2013 року до начальника ВДВС та
04 лютого 2014 року до Головного
управління юстиції у Донецькій області
зі скаргами на бездіяльність
державного виконавця, відповіді на які
УПФУ не отримало (а.с.6-7).

05 травня 2014 року судом постановлена
ухвала про витребування доказів, якою
відповідача зобов'язано надати
виконавче провадження ВП № 40333687 та ВП
№ 39694871 (а.с.32), 06 травня 2014 року копія
ухвали передана відповідачу
факсимільним зв'язком (а.с.36-37).

Виконавчі провадження ВП № 40333687 та ВП
№ 39694871 суду надані не були, внаслідок
чого 12 травня 2014 року постановлена
ухвала про повторне витребування у
ВДВС цих виконавчих проваджень (а.с.42),
яка отримана відповідачем 27 травня 2014
року, про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.45).

Згідно з положеннями ч.ч.1, 4, 5 ст.11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

За правилами ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Якщо особа,
яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі. У разі невиконання
цього обов'язку суд витребовує названі
документи та матеріали. Суд може
збирати докази з власної ініціативи.
Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Оскільки, незважаючи на вжиті судом
заходи, ВДВС не надав виконавчі
провадження ВП № 40333687 та ВП № 39694871,
справа вирішена на основі наявних у ній
доказів.

Відповідно до п.п.1.1.-1.2., 2.1., 3.1.-3.5.
Положення про Єдиний державний реєстр
виконавчих проваджень, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 20 травня 2003 року № 43/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 21 травня 2003 року за №
388/7709, Єдиний державний реєстр
виконавчих проваджень - це комп'ютерна
база даних, яка створена за допомогою
автоматизованої системи і відповідно
до якої здійснюється збирання,
зберігання, захист, облік, пошук,
узагальнення та надання відомостей про
виконавчі дії. Держателем Єдиного
реєстру є Державна виконавча служба
України, яка забезпечує його ведення.
Дані виконавчих документів, що
надійшли до органу ДВС, підлягають
обов'язковому внесенню до Єдиного
реєстру. До Єдиного реєстру обов'язково
вносяться відомості про проведення
всіх виконавчих дій. Унесення
відомостей до Єдиного реєстру
здійснюється державним виконавцем або
уповноваженою посадовою особою органу
ДВС. Відомості про проведення
виконавчих дій вносяться до Єдиного
реєстру одночасно з виготовленням
документа, на підставі якого
вчиняється виконавча дія. Відомості
про відкладення провадження
виконавчих дій, зупинення виконавчого
провадження, поновлення виконавчого
провадження вносяться до Єдиного
реєстру не пізніше наступного робочого
дня після винесення відповідних
постанов, а про відстрочку або
розстрочку виконання рішення - не
пізніше наступного робочого дня після
надходження відповідного рішення.
Постанови державного виконавця, а
також інші документи виконавчого
провадження виготовляються за
допомогою Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень.

З урахуванням наведеного судом
використана інформація Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень (https://trade.informjust.ua).

Згідно з Інформацією про виконавче
провадження ВП № 39694871, отриманою
станом на 06 травня 2014 року 10:27, 06 вересня
2013 року відкрито виконавче провадження
з накладенням арешту на все майно, 15
жовтня 2013 року виконавче провадження
ВП № 39694871 приєднане до зведеного
виконавчого провадження ВП № 41384214.
Інших відомостей про вчинення
виконавчих дій у виконавчому
провадженні ВП № 39694871 Єдиний державний
реєстр виконавчих проваджень не містив
(а.с.24-30).

Згідно з Інформацією про виконавче
провадження ВП № 40333687, отриманою
станом на 06 травня 2014 року 10:25, 15 жовтня
2013 року відкрито виконавче провадження
з накладенням арешту на все майно, 15
жовтня 2013 року виконавче провадження
ВП № 40333687 приєднане до зведеного
виконавчого провадження ВП № 41384214.
Інших відомостей про вчинення
виконавчих дій у виконавчому
провадженні ВП № 40333687 Єдиний державний
реєстр виконавчих проваджень не містив
(а.с.17-23).

Докази, які б спростовували наведені
вище обставини, суду не надані.

Вирішуючи справу по суті, до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені правові норми.

Завданням адміністративного
судочинства, зокрема, є захист прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, їхніх посадових і службових осіб
при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії або
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких дій Конституцією чи законами
України встановлено інший порядок
судового провадження (ч.ч.1-2 ст.2 КАС
України).

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, в рамках виконавчих
проваджень ВП № 40333687 та ВП № 39694871
здійснюється примусове виконання
вимог УПФУ від 03 липня 2013 року № Ф-740у та
від 05 серпня 2013 року № Ф-740, із позовною
заявою звернулося УПФУ, яке є
стягувачем у виконавчому провадженні,
що, з огляду на положення ч.5 ст.82 Закону
України «Про виконавче провадження» та
п.п.2-3 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби», викладеної в редакції
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 21
травня 2012 року № 5 (із змінами та
доповненнями), зумовлює висновок, що
справу № 805/3909/14 належить розглядати за
правилами адміністративного
судочинства з урахуванням
особливостей, встановлених ст.181 КАС
України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії; 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення; 9) з урахуванням права на
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку, що передбачено ч.3 ст.2
КАС України.

Згідно з приписами ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Положення ст.1, ч.2 ст.4 Закону України
«Про державну виконавчу службу» 24
березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон №
202/98-ВР), ч.ч.1-2 ст.2, ч.ч.1-3 ст.3 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон
№ 606), а також п.7 ч.1 ст.2 КАС України,
свідчать, що ВДВС та його державні
виконавці є суб'єктами владних
повноважень, як наслідок, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності цих суб'єктів суд має
перевірити їх відповідність критеріям,
наведеним у ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно з приписами ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їхні
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Як вбачається з ч.ч.1, 3 ст.6 Закону № 606
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Наведені норми свідчать, що державний
виконавець зобов'язаний забезпечити
реальне виконання виконавчого
документа шляхом своєчасного і в
повному обсязі виконання виконавчих
дій, не допускаючи при цьому порушення
прав та законних інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону № 606 у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Судом встановлено, що постанова про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 39694871 постановлена 06 вересня 2013 року,
для самостійного виконання боржнику
наданий семиденний термін від дня її
винесення. Сьомий день від дня
відкриття виконавчого провадження
припадав на п'ятницю - 13 вересня 2013 року.

Не отримавши від боржника
документального підтвердження
самостійного виконання рішення у
строк, передбачений ч.2 ст.25 Закону № 606,
з 16 вересня 2013 року, (оскільки наступний
день після закінчення строку, наданого
для самостійного виконання, припадав
на 14 вересня 2013 року - суботу, 15 вересня
2013 року - неділя), державний виконавець
зобов'язаний був розпочати примусове
виконання вимоги УПФУ від 05 серпня 2013
року № Ф-740.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП № 40333687 постановлена 15
жовтня 2013 року, для самостійного
виконання боржнику наданий семиденний
термін від дня її винесення. Сьомий
день від дня відкриття виконавчого
провадження припадав на вівторок -22
жовтня 2013 року.

Не отримавши від боржника
документального підтвердження
самостійного виконання рішення у
строк, передбачений ч.2 ст.25 Закону № 606,
з 23 жовтня 2013 року державний виконавець
зобов'язаний був розпочати примусове
виконання вимоги УПФУ від 03 липня 2013
року № Ф-740у.

Згідно з Інструкцією з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02 квітня 2012 року №
512/5 (далі - Інструкція № 512/5) організацію
розшуку майна боржника чи інформації
про місце отримання боржником доходів
державний виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

Перші запити до обліково-реєстраційних
установ надіслані державним
виконавцем 18 листопада 2013 року, тобто
більш ніж через два місяці з моменту
виникнення підстав для примусового
виконання у виконавчому провадженні ВП
№ 39694871 та майже через місяць після
виникнення підстав для примусового
виконання у виконавчому провадженні ВП
№ 40333687.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону № 606
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження,
крім іншого, має право: здійснювати
перевірку виконання юридичними
особами всіх форм власності, фізичними
особами, фізичними
особами-підприємцями рішень стосовно
працюючих у них боржників; з метою
захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну; безперешкодно входити
до приміщень і сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ, у
разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; звертатися до суду з
поданням про розшук боржника - фізичної
особи чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб; викликати фізичних
осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ;
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання; накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом; у процесі
виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення; вимагати від
матеріально відповідальних і
посадових осіб боржників - юридичних
осіб або від боржників - фізичних осіб
надання пояснень за фактами
невиконання рішень або законних вимог
державного виконавця чи іншого
порушення вимог законодавства про
виконавче провадження; з метою
профілактичного впливу повідомляти
органам державної влади, громадським
об'єднанням, трудовим колективам і
громадськості за місцем проживання або
роботи особи про факти порушення нею
вимог законодавства про виконавче
провадження; у разі ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням, звертатися до суду
за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням; у
разі необхідності залучати до
проведення чи організації виконавчих
дій суб'єктів господарювання, у тому
числі на платній основі, за рахунок
авансового внеску стягувача;
здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами.

Згідно з положеннями ст.32 Закону № 606
заходами примусового виконання рішень
є: 1) звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону № 606
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: закінчення виконавчого
провадження - згідно із ст.49 цього
Закону; повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно із ст.47
цього Закону; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадовій особі), який його видав, -
згідно із ст.48 цього Закону.

Ч.2 ст.30 Закону № 606 визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

15 жовтня 2013 року виконавчі провадження
ВП № 40333687 та ВП № 39694871 об'єднані у
зведене виконавче провадження.

Зважаючи на те, що відповідачем не
надані докази відкладення провадження
виконавчих дій або зупинення
виконавчого провадження; докази
перебування виконавчого документа на
виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
які здійснюються відрахування із
заробітної плати (заробітку), пенсії та
інших доходів боржника, суд дійшов
висновку, що державний виконавець мав
забезпечити повне виконання вимог УПФУ
від 03 липня 2013 року № Ф-740у та від 05
серпня 2013 року № Ф-740 шляхом вчинення
виконавчих дій в період з 15 жовтня 2013
року по 15 квітня 2014 року.

При цьому, суд відзначає, що протягом
шестимісячного строку, встановленого
ч.2 ст.30 Закону № 606, вказані виконавчі
документи виконані не були, майновий
стан боржника фактично не
встановлений, оскільки відповіді на
запити від обліково-реєстраційних
установ, за винятком ДПІ, державним
виконавцем не отримані. Докази
реагування державного виконавця на
клопотання стягувача про звернення до
суду за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника за
межі України та про здійснення виходу
за місцем здійснення господарської
діяльності боржником для вилучення
готівкових коштів суду не надані.

З приводу накладення арешту на майно
боржника суд відзначає наступне.

Відкриваючи виконавчі провадження ВП
№ 40333687 та ВП № 39694871, державний
виконавець вирішив накласти арешт на
все майно боржника в межах сум
стягнення. Арешт мав бути накладений з
моменту надходження постанов про
відкриття виконавчого провадження.

Водночас докази на підтвердження факту
надіслання постанов про відкриття
виконавчого провадження до органі і
установ, які засвідчують договору
відчуження майна чи проводять його
перереєстрацію на іншого власника, для
прийняття їх до виконання в частині
накладення арешту суду надані не були.

Таким чином, в порушення вимог ч.2 ст.71
КАС України відповідачем не доведено,
що з часу виникнення підстав для
примусового виконання вимог УПФУ
державним виконавцем виконувалися
вичерпні дії, спрямовані на своєчасне і
повне виконання цього виконавчого
документу.

Наведене зумовлює висновок, що
відповідачем допущена бездіяльність,
яка полягала у невчиненні виконавчих
дій, спрямованих на забезпечення
повного і своєчасного виконання вимог
УПФУ від 03 липня 2013 року № Ф-740у та від 05
серпня 2013 року № Ф0740 протягом строку,
встановленого ч.2 ст.30 Закону № 606, чим
порушені права позивача як стягувача у
виконавчому провадженні.

Таким чином, позовні вимоги УПФУ в цій
частині підлягають задоволенню.

У якості способу захисту порушеного
відповідачем права позивача на
своєчасне та повне виконання
виконавчого документа, УПФУ заявлені
вимоги про зобов'язання ВДВС вжити
заходи з примусового виконання вимоги
УПФУ від 03 липня 2013 року № Ф-740у про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 3 186,16
грн. та вимоги УПФУ від 05 серпня 2013 року
№ Ф-740 про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованості в розмірі 340,00 грн. у
відповідності до вимог ст.ст.11, 32 Закону
України «Про виконавче провадження».

Як слідує зі змісту ч.3 ст.11 Закону № 606,
дії, які позивач просить зобов'язати
вчинити відповідача, є правами
державного виконавця, якими він
користується у виконавчому
провадженні для виконання
передбаченого ч.1 ст.11 Закону № 606
обов'язку - вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд відзначає, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав фізичних та юридичних осіб
від порушень з боку органу державної
влади або його посадової особи в сфері
публічно-правових відносин.

Водночас, вирішуючи адміністративну
справу, суд не повноважний замість
державного виконавця визначати які
саме виконавчі дії слід вчинити у
конкретному виконавчому провадженні з
метою забезпечення своєчасного і
повного виконання виконавчого
документа. Тим більше, що обираючи ті чи
інші виконавчі дії або користуючись
правами, передбаченими ч.3 ст.11 Закону №
606, державний виконавець має
враховувати фактичні обставини, які
існують у тому чи іншому виконавчому
провадженні, зокрема наявність у
боржника грошових коштів або майна, на
яке може бути звернено стягнення,
наявність рахунків, відкритих у
банківських та інших фінансових
установах, факт отримання боржником
заробітної плати, пенсії, наявність
паспорту громадянина України для
виїзду за кордон, неявка до ВДВС на
виклик державного виконавця тощо.

За висновком суду, належним способом
захисту порушених прав УПФУ має бути
покладання на ВДВС обов'язку вчинити у
виконавчих провадженнях ВП № 40333687 та
ВП № 39694871 виконавчі дії, передбачені
Законом № 606, в порядку та у спосіб, що
визначені цим законом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, беручи до уваги, що ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд дійшов висновку
про часткове задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст.94 КАС України та
Закону України «Про судовий збір»
судові витрати присудженню не
підлягають.

Керуючись Конституцією України,
ст.ст.2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 181,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області до Відділу державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції, яка полягала у невчиненні
виконавчих дій у виконавчих
провадженнях ВП № 40333687 та ВП № 39694871
протягом шестимісячного строку,
встановленого ч.2 ст.30 Закону України
«Про виконавче провадження» для
примусового виконання рішення.

3. Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції
забезпечити своєчасне та повне
виконання вимог Управління Пенсійного
фонду України у Волноваському районі
Донецької області про сплату боргу від
03 липня 2013 року № Ф-740у та від 05 серпня
2013 року № Ф-740, шляхом вчинення у
виконавчих провадженнях ВП № 40333687 та
ВП № 39694871 виконавчих дій в порядку та у
спосіб, що передбачені Законом України
«Про виконавче провадження».

4. В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

5. Постанова прийнята, складена і
підписана у нарадчій кімнаті.

6. Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

7. Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 Кодексу адміністративного
судочинства України, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

8. Постанова набирає законної сили
після закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кравченко Т.О.