Справа № 2а-1402/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Справа № 9104/104310/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Рогатинському районі у
Івано-Франківської області на
постанову Рогатинського районного
суду Івано-Франківської області від 20
квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Рогатинському районі у
Івано-Франківської області про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату державної та додаткової
пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 05.04.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Рогатинському районі у
Івано-Франківської області в якому
просив визнати відмову відповідача від
28.02.2011 року протиправною, зобов'язати
останнього провести перерахунок
пенсії з січня 2007 року до грудня 2010
року, у відповідності до ст.ст. 50, 54, 67, 71
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з розрахунку 8 прожиткових
мінімумів для непрацездатних громадян,
а також додаткової пенсії в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Постановою Рогатинського районного
суду Івано-Франківської області від 20
квітня 2011 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження), позов
задоволено частково, визнано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Рогатинському районі у
Івано-Франківської області,
зобов'язано відповідача нараховувати
та виплачувати державну пенсію, як
особі, яка віднесена до категорії 1 та є
інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації аварії на Чорнобильські АЕС
у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком за періоди з 01.01.2007 року
по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року
передбачених ст. 50 ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Рогатинському районі у
Івано-Франківської області оскаржило
його в апеляційному порядку, вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
згідно ч. 5 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України. Крім того, Кабінет Міністрів
України роз'яснює порядок застосування
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідно до ст.62
вказаного Закону, і його рішення є
обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади
України, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності.

Також апелянт зазначає, що ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яку з 01.01.2008 року змінено
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008рік та
внесення змін до деяких інших
законодавчих актів України» було
передбачено, що розміри пенсій для
інвалідів щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в позові в повному обсязі.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії і визнаний інвалідом ІІ
групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з виконанням робіт по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильські АЕС.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно зазначив, що відповідно до ч. 4 ст.
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» державні пенсії особам,
віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з
втратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком. Згідност. 50 цього
Закону інвалідам першої групи,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно вважав, що вихідним
критерієм обчислення державної та
додаткової пенсій є мінімальна пенсія
за віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком згідно зі ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач отримує пенсію по інвалідності
на підставі ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Однак розрахунок пенсії відповідач
здійснив виходячи із встановленого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 січня 2002 року № 1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного
бюджету»розміру, що становить 19 грн. 91
коп.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно вказав, що порядок обчислення
пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 30 травня 1997 року
№ 523, ця постанова є чинною і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають положенням ст. ст. 50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Пунктом 2 постанови від 3
січня 2002 року №1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету»,
всупереч положень ст. ст.50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
Кабінет Міністрів України встановив
розміри сум, з яких проводиться
розрахунок пенсій, при тому, що ці суми
не відповідають розмірам мінімальної
пенсії.

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходив із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними актами при вирішенні
спору, та правильно вважав, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком, а положення ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Підпунктами 12 та 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008рік та внесення змін до
деяких інших законодавчих актів
України» від 28.12.2007 року внесено зміни в
ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», однак такі Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними), а відтак в силу
вимог ст. 152 Конституції України
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. Тому з 22
травня 2008 року вище загадані зміни
втратили чинність.

Суд першої інстанції правильно вважав,
що позивач має право на здійснення
перерахунку та виплату державної та
додаткової пенсії, відповідно до ст. ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Однак, розглядаючи спір, суд першої
інстанції не застосував вимоги ч. 2 ст. 99
КАС України згідно якої для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вище викладене, приймаючи
до уваги дату звернення позивача до
суду із розглядуваним позовом (05.04.2011
року), відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 01.01.2007 року
по 04.10.2010 року включно слід залишити без
розгляду.

Стосовно решти позовних вимог, то
колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню за період з
05.10.2010 року по 01.12.2010 року.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Рогатинському районі у
Івано-Франківської області
задовольнити частково, скасувати
постанову Рогатинського районного
суду Івано-Франківської області від 20
квітня 2011 року у справі № 2а-1402/11.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати відмову управління Пенсійного
фонду України в Рогатинському районі у
Івано-Франківської області щодо
невиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії та
основної пенсії згідно ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Рогатинському районі у
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 як особі,
віднесеній до категорії І, інваліду ІІ
групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком та
основної пенсії в розмірі не менше 8
мінімальних пенсій за віком згідно ст.
ст. 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 05 жовтня 2010
року по 01 грудня 2010 року з врахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01.01.2007 року
по 04.10.2010 року включно залишити без
розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин