Справа № 127/10592/14-а
Суддя: Овсюк Є. М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2-а/127/499/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької
області у складі головуючого судді
Овсюка Є.М. розглянувши у скороченому
провадженні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Вінниці
про визнання дій протиправними,-
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Управління пенсійного фонду України в
м. Вінниця про визнання дій
Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є інвалідом ІІ групи в зв'язку з
захворюванням, пов'язаним з аварією на
Чорнобильській АЕС. Відповідно до
вимог ст.ст. 50, ч.4 ст.54, 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року №796-ХІІ виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування». Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» від
16.01.2014 № 719-VII не передбачено, що норми і
положення, ст.ст. 50,54 Закону України
«Про статус і соціа льний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України. Таким чином, починаючи з 01.01.2014
року відповідач повинен виплачувати
мені основну та додаткову пенсію
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», тобто
державну пенсію в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком і
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 75% мі німальної
пенсії за віком, яка встановлена ст. 28
загальнообов'язкове дер жавне
пенсійне страхування». Наведене
змусило позивача звернутись до суду з
Відповідачем у десятиденний строк з
дня одержання копії ухвали суду від
27.05.2014 року та копій документів, було
надано заперечення проти позову.
Дослідивши докази та давши їм належну
правову оцінку, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
Згідно посвідчення серії НОМЕР_1
ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи та йому
встановлено II групу інвалідності, яка
пов'язана з наслідками аварії на ЧАЕС.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до ч. 1 ст. 46
Конституції України, громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 49 Закону №796-ХІІ
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а)державної
пенсії; б)додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення
права на державну пенсію.
Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону №796-ХІІ
розмір пенсії для інвалідів 2 групи,
призначеної у відповідності з цим
Законом, повинен бути не нижчим 8
мінімальних пенсій за віком, а згідно
ст. 50 цього Закону інвалідам 3 групи
призначається додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.
Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затверджено постановою
Кабінету міністрів України від 30
травня 1997 року №523, яка є чинною,
її положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають змісту статей 50, 54
Закону №796-ХІІ.
Статтею 22 Конституції України
передбачено, що прийняття інших, або
нових законів, або внесення змін до
чинних законів, не допускає звуження
змісту та обсягу існуючих прав та
Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.
Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при вирішенні
даного спору суд виходить
з того, що при розрахунку
державної та додаткової пенсії,
передбачених ст. ст. 50, 54 Закону
№796-ХІІ підлягають застосуванню
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого в Законі про
Державний бюджет України на
відповідний рік, із якого визначається
мінімальний розмір пенсії за віком.
За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.
Зважаючи на позицію Європейського
Суду з прав людини, відповідно до якої
держава не може посилатися на
відсутність певного нормативного акту,
який визначає механізм реалізації прав
та свобод громадян, закріплених у
конституційних та інших актах, а
громадяни повинні мати змогу
покладатися на зобов'язання, взяті
державою, навіть якщо такі зобов'язання
містяться у законодавчому акті, який
загалом не має автоматичної прямої дії
(Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office),
суд вважає за можливе застосувати саме
частину 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» для розрахунку розміру
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю. Крім того, в даному випадку
мінімальний розмір пенсій за віком
використовується як розрахункова
величина для визначення розміру пенсії
та щомісячної додаткової пенсії,
передбаченої Законом №796-ХІІ, оскільки
цей Закон передбачає в якості критерію
визначення розміру саме із розрахунку
мінімальної пенсії за віком, що на
думку суду не суперечить вимогам ч. 3
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
Наділивши зазначеною соціальною
гарантією осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи, держава таким чином
взяла на себе публічне
зобов'язання забезпечити
належний матеріальний рівень цих
Тобто, між позивачем і державою
встановлено певний правовий зв'язок у
визначеній сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання держави забезпечити
соціальний захист осіб, які
постраждали і є інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до частини другої статті 3
Конституції України - права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.
Статтею 8 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції
України є нормами прямої дії.
Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 21 Конституції
України усі люди є вільні і рівні у
своїй гідності та правах. Права і
свободи людини є невідчужуваними та
Згідно із статтею 64 Конституції
України конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути
обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.
Відповідно до пункту 6 частини першої
статті 92 Конституції України,
виключно законами визначаються,
зокрема, основи соціального захисту, а
статтею 75 Конституції встановлено, що
єдиним органом законодавчої влади в
Україні є парламент - Верховна Рада
Отже, за Конституційними нормами,
виходячи із пріоритетності законів над
підзаконними актами, яким являється
постанова Кабінету міністрів України
№ 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
керується відповідач, при вирішенні
даного питання, слід застосовувати
норму, яка має вищу юридичну силу, а
саме норми Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», адже вказана постанова
істотно зменшує розмір пенсії позивача
по відношенню до розміру пенсії згідно
норм закону.

Тому, ствердження відповідача про те,
що бюджетні призначення на виплату
пенсій інвалідам ЧАЕС згідно
спеціального закону в інших розмірах
ніж ті, що встановлені постановою
Кабінету міністрів України №1210 від
23.11.2011 року, відсутні, і не можуть
прийматися такими, що відповідають
практиці розгляду аналогічних справ у
Європейському суді з прав людини є
безпідставними. Тобто, реалізація
права позивача на призначення пенсії
згідно вимог ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що
пов'язані з отриманням бюджетних
коштів, не повинна залежати від
бюджетних асигнувань та не може бути
причиною невиконання органами влади
зобов'язань, які визначені вказаним
законом та гарантовані Конституцією
України.

За таких обставин суддя приходить до
висновку про необхідність зобов'язати
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Вінниці здійснити перерахунок
основної пенсії у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії
в розмірі 75 % мінімальної пенсії за
віком з 01.01.2014 року, виходячи з
розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
урахуванням проведених за цей період
виплат.

Таким чином, суд вважає що позовні
вимоги позивача є підставними,
обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ч. 4 ст. 9, ст. ст. 94, 99-100, 158-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в місті
Вінниці щодо не нарахування ОСОБА_1
державної пенсії в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду запо діяну
здоров'ю в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком з 01.01.2014р. протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Вінниці
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 державну пенсію в розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, яка встановлена ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 01.01.2014р. з урахуванням
проведених за цей період виплат.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Суддя: