Справа № 2а-2218/932/12
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-2218/932/12

Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей В.Л.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

11 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці, соціального захисту
населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 03 лютого 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 до
Міністерства соціальної політики
України, Міністерства фінансів
України, Державної казначейської
служби України, управління праці,
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради про визнання дій неправомірними
та виплату недоплаченої разової
щорічної допомоги до 5 травня , -

В С Т А Н О В И В :

постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 03 лютого 2012
року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій просить суд скасувати рішення
суду І інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені вчасно та належним
чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких підстав колегія суддів,
керуючись положеннями статті 197 КАС
України, вважає, що справу можливо
розглянути в порядку письмового
провадження на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, без
фіксування судового засідання (частина
1 статті 41 КАС України).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
ОСОБА_2 є інвалідом війни ІІІ групи,
ОСОБА_4, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_14,
ОСОБА_18, ОСОБА_11 мають статус учасника
війни, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_12,
ОСОБА_17 - учасники бойових дій, ОСОБА_9,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 - інваліди війни І групи,
ОСОБА_19 має статус члена померлого
ветерана війни.

Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року передбачено, що учасникам бойових
дій виплачується щорічна одноразова
допомога до 5 травня в розмірі 5
мінімальних пенсій за віком.

У відповідності до ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», інвалідам
війни І групи виплачується щорічна
одноразова допомога до 5 травня в
розмірі 10 мінімальних пенсій за віком,
III групи - в розмірі 7 мінімальних пенсій
за віком.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічно до 5
травня учасникам війни виплачується
разова грошова допомога в розмірі 3
мінімальних пенсій за віком.

В силу ст. 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в редакції,
чинній на час існування спірних
правовідносин, щорічно до 5 травня
членам сімей, зазначеним у п. 1 ст. 10
цього Закону, а також дружинам
(чоловікам) померлих інвалідів війни,
які не одружилися вдруге, та дружинам
(чоловікам) померлих учасників бойових
дій, учасників війни, визнаних за життя
інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружилися вдруге,
виплачується разова грошова допомога у
розмірах, які визначаються Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України. В попередній
редакції вказаної норми величину
вказаної допомоги було встановлено в
розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 17-1
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами,
- за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Отже, управління праці, соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради є належним
відповідачем у даній справі, тоді як у
задоволенні вимог до Міністерства
соціальної політики України,
Міністерства фінансів України,
Державної казначейської служби
України всім позивачам слід відмовити.

Колегія суду погоджується з висновком
суду І інстанції, що позовні вимоги за
2006-2007 роки не підлягають задоволенню,
оскільки відповідні норми щодо
визначення розміру щорічної разової
допомоги згідно змін, внесених
законами України про Державний бюджет
України на 2006 та 2007 роки, на той час
Конституційним Судом України не були
визнані неконституційними. В даному
випадку на період виникнення спірних
правовідносин були наявні
нормативно-правові акти, які мали
однакову юридичну силу, але по-різному
встановлювали розмір щорічної
допомоги до 5 травня.

Реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
суб'єктами владних повноважень на
відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань, судом не
приймається до уваги. Так, у справі
"Кечко проти України" Європейський Суд
з прав людини констатував, що не
приймає аргумент Уряду щодо бюджетних
асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Крім того, положення пункту 21 розділу II
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів" втратили
чинність як такі, що є
неконституційними, на підставі Рішення
Конституційного Суду N 10-рп/2008 від 22
травня 2008 року.

Таким чином, управлінням праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради позивачам
виплачено разову грошову допомогу до 5
травня за 2008 році у розмірах менших, ніж
передбачено статтями Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 17-1
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» особи, які не отримали разової
грошової допомоги до 5 травня, мають
право звернутися за нею та отримати її
до 30 вересня відповідного року, у якому
здійснюється виплата.

З матеріалів справи встановлено, що
ОСОБА_15 звернулась після 30 вересня, а
ОСОБА_9 та ОСОБА_6 взагалі не надали
доказів на підтвердження звернення до
відповідача до 30 вересня 2008 року.

Таким чином, в задоволенні позовних
вимог за 2008 рік слід відмовити в
повному обсязі позивачам ОСОБА_15,
ОСОБА_9 та ОСОБА_6

Статтею 28 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" розмір
мінімальної пенсії встановлюється в
розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. У зв'язку з
чим при розрахунку разової грошової
допомоги застосуванню піддягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
тратили працездатність, встановлений у
законі про Державний бюджет України на
відповідний рік, виходячи з якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, є
необхідність визнати протиправними
дії відповідача управління праці,
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради щодо виплати щорічної разової
допомоги за 2008 рік не в повному розмірі
відповідно до статей 12 - 15 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 25
грудня 1998 року таким позивачам, як
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_16,
ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_19, ОСОБА_17 та
згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України
зобов'язати відповідача провести
вказаним позивачам нарахування та
виплату недоплаченої суми разової
щорічної допомоги до 5 травня за 2008 рік
в розмірі відповідно до вимог ст. ст. 12,
13, 14, 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» відповідно з
урахуванням виплачених сум.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі є не
обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги та залишення в силі постанови
суду І інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці,
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 03 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України та підлягає
касаційному оскарженню.

Ухвала суду складена в повному обсязі
17 червня 2014 року .

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.