Справа № 816/1917/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року м.
ПолтаваСправа №816/1917/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Петрової
Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Лисака С.В.,

представника позивача - Переяслівця
В.М.,

представника відповідача - Батюти З.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українське зерно" до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українське зерно"
звернулося до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 29 квітня 2014 року
№2 у частині зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за січень 2014 року у
розмірі 905994,00 грн та застосованої
штрафної санкції у сумі 452997,00 грн,
№ у частині зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за січень 2014 року у
розмірі 120886,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач порушив права
та інтереси позивача у сфері
публічно-правових відносин через
безпідставне зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість та розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість.

Підставою прийняття оспорюваних у
справі податкових повідомлень-рішень
став Акт перевірки від 11 квітня 2014 року
№2374/16-01-15-02/30044094, складений на підставі
проведеної Державною податковою
інспекцією у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області документальної позапланової
виїзної перевірки правомірності
нарахування ТОВ "Українське зерно"
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
січень 2014 року. За результатами
перевірки, відповідачем прийнято
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Позивач не погоджується з висновками
податкової інспекції, викладеними в
Акті перевірки про завищення
податкового кредиту за грудень 2013 року,
січень 2014 року на загальну суму 1027047,00
грн, вважає їх необґрунтованими та
такими, що спростовуються належним
виконанням сторонами умов договору і
первинними бухгалтерськими
документами. Зауважує, що ТОВ "Карма-А"
на момент здійснення господарських
операцій було включено до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та мало
свідоцтво платника податку на додану
вартість. Господарські операції із
вказаним контрагентом носили реальний
характер та повністю відображені в
бухгалтерському та податковому обліку
на підставі первинних документів,
оформлених у відповідності до чинного
законодавства. Позивач, не
погоджуючись з висновками податкової
інспекції викладеними в Акті
перевірки, зауважує, що чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит та бюджетне
відшкодування від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позовні
вимоги.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив суд відмовити у його
задоволенні.

У своїх письмових запереченнях
відповідач зазначав, що ДПІ у м. Полтаві
було отримано та використано при
проведенні перевірки Акт ДПІ у м. Сумах
від 28 лютого 2014 року №32/2204/38136983/94 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Карма-А" з контрагентами, з
якими платником задекларовані
взаємовідносини за період з грудня 2013
року по січень 2014 року. Зустрічну
звірку неможливо було провести у
зв'язку з не встановленням фактичного
місцезнаходження платника, про що
працівниками оперативного управління
ДПІ у м. Сумах складено відповідну
довідку.

За висновками зустрічної звірки ТОВ
"Карма-А" здійснювало діяльність,
спрямовану на здійснення операцій,
пов'язаних за наданням податкової
вигоди третім особам. Звіркою
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування по операціях з придбання
товарів, робіт (послуг) у контрагентів -
покупців та по операціях з продажу
товарів, робіт (послуг) постачальникам
за період з 01 грудня 2013 року по 31 січня
2014 року у розумінні статті 22 та статті
187, статті 88, cтатті 198 Податкового
кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що під час проведення зустрічної
звірки ТОВ "Карма-А" не надано жодних
підтверджуючих документів за
вчиненими правочинами із ТОВ
"Українське зерно", проведеною
перевіркою встановлено формування
податкового кредиту ТОВ "Українське
зерно", в ланцюгах постачання якого не
встановлено підтвердження факту
отримання товарів, тобто не
підтверджується придбання товарів ТОВ
"Карма - А" та їх поставка ТОВ
"Українське зерно".

Таким чином, відповідач вважає, що
недоведеність здійснення певних
операцій за результатами зустрічної
звірки позбавляє первинні документи,
які є у наявності у ТОВ "Українське
зерно" юридичної значимості для цілей
формування податкового кредиту том ІІ,
а.с. 27-29/.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, встановив
наступні факти та відповідні до них
правовідносини.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Українське зерно" зареєстровано як
юридичну особу 14 липня 1998 року,
ідентифікаційний код 30044094, про що
видано свідоцтво серії А00 №081164, копія
якого наявна у матеріалах справи /том І,
а.с. 17/.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 06 вересня 2004 року №23994223 серії НБ
№289530, копія якого наявна у матеріалах
справи /том І, а.с. 21/, позивач є
платником податку на додану вартість
та перебуває на обліку у Державній
податковій інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області, що
підтверджується матеріалами справи.

Судовим розглядом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що у
період з 27 березня 2014 року по 09 квітня
2014 року ДПІ у м. Полтаві проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
ТОВ "Українське зерно" ()
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
січень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено Акт від 11 квітня
2014 року №2371/15-507/00152307 /том І, а.с. 24-68/, у
якому зафіксовано порушення пункту 198.1
та пункту 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України, а саме: завищено
податковий кредит за грудень 2013 року на
суму ПДВ 905994,00 грн, за січень 2014 року на
суму ПДВ121053,00 грн, що призвело до:

- завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
періоду (р.19) за грудень 201 3 року на 905994,00
грн, та за січень 2014 року на 121053,00 грн.;

- завищення бюджетного відшкодування
податку на додану вартість за січень 2013
року (р. 23.1) на 906194,00 грн.

Відповідно висновків Акту перевірки,
порушення податкового законодавства
виникло у зв'язку із тим, що листом від
ДПІ у м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області надійшов
Акт від 28 лютого 2014 року №32/2204/38136983/94
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Карма-А" з
контрагентами, з якими платником
задекларовані взаємовідносини за
період з грудня 2013 року по січень 2014
року /том І, а.с. 58/.

Виходячи з матеріалів Акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки ДПІ у м. Суми ГУ Міндоходів у
Сумській області обнулені податкові
зобов'язання та податковий кредит по
ТОВ "Карма-А" за грудень 2013 року, січень
2014 року, у зв'язку з чим значиться
розбіжність між податковими
зобов'язаннями ТОВ "Карма-А" (заниження
податкових зобов'язань) та податковим
кредитом ТОВ "Українське зерно"
(завищення податкового кредиту) за
грудень 2013 року у розмірі 905994 грн, за
січень, 2014 року у розмірі ПДВ 120886 грн
/том І, а.с. 62/.

Контролюючим органом взято до уваги те,
що під час проведення зустрічної
звірки ТОВ "Карма-А" не надано жодних
підтверджуючих документів за
вчиненими правочинами із ТОВ
"Українське зерно", проведеною
перевіркою встановлено формування
податкового кредиту ТОВ "Українське
зерно", в ланцюгах постачання якого не
встановлено підтвердження факту
отримання товарів, тобто не
підтверджується придбання товарів ТОВ
"Карма - А" та їх поставка ТОВ
"Українське зерно" /том І, а.с. 63/.

На підставі Акту перевірки ДПІ у м.
Полтаві винесено податкові
повідомлення-рішення від 29 квітня 2014
року №, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за січень 2014
року у розмірі 906194,00 грн та застосовано
штрафні (фінансові) санкції (штраф) у
розмірі 453097,00 грн /том І, а.с. 87/; та
податкове повідомлення-рішення
№, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за січень 2014 року у
розмірі 121053 грн. /том І, а.с. 89/.

Однак, позивач не погодився з
податковими повідомленнями-рішеннями
від 29 квітня 2014 року №2 у частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за січень 2014 року у розмірі
905994,00 грн та застосованої штрафної
санкції у сумі 452997,00 грн, № у
частині зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за січень 2014 року у розмірі
120886,00 грн. та оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням від
29 квітня 2014 року №2 у частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за січень 2014 року у розмірі
905994,00 грн та застосованої штрафної
санкції у сумі 452997,00 грн, № у
частині зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за січень 2014 року у розмірі
120886,00 грн, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Розділом V Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
додану вартість.

У відповідності з пунктом 187.1
статті 187 Податкового кодексу України
датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Пунктом 198.1 статті 198 зазначеного
Кодексу передбачено право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
/пункт 198.2 Податкового кодексу України/.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
цього ж Кодексу податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198
зазначеного Кодексу не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З огляду на викладені положення
Кодексу, для отримання права
сформувати податковий кредит із сум
ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару
(робіт, послуг), платник ПДВ повинен
мати податкові накладні, видані на
реально отриманий товар (роботи,
послуги), призначений для використання
у власній господарській діяльності.

Господарські відносини позивача
(Покупець) з ТОВ "Карма-А" (Постачальник)
ґрунтувалися на підставі договірних
відносин з поставки товарів.

Так, судом встановлено, що 01 листопада
2013 року між ТОВ "Карма-А" та ТОВ
"Українське зерно" укладено договір
поставки №011113 /а.с. 91-92/, згідно пункту
1.1. умов якого Постачальник
зобов'язується передавати у власність
Покупця товар: сою, 1330,00 тон, загальною
вартістю 7980000,00 грн, а Покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього на умовах,
передбачених даним Договором.

Поставка товару здійснюється
партіями в узгоджені сторонами строки
на умовах СРТ Україна, ТДВ "Диканський
комбікормовий завод", Полтавська
область, Диканський район, смт.
Диканька, вул. Полтавська, 4, згідно
правил Інкотермс у редакції 2000 року
/пункт 3.1 Договору/.

За наслідками здійснення
господарських операцій із ТОВ "Карма-А",
позивачу виписано: податкові накладні,
видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні /том І,
а.с. 93-217/.

Зазначені податкові накладні
оформлені згідно із вимогами статті 201
Податкового кодексу України, підписані
та скріплені печаткою контрагента
позивача ТОВ "Карма-А" (),
яке на момент їх видачі знаходилося в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців /том
ІІ, а.с. 57-59/ та було зареєстровано
платником ПДВ /том ІІ, а.с. 33/.

У судовому засіданні судом
досліджені також завірені належним
чином копії видаткових накладних, з їх
змісту судом встановлено, що видаткові
накладні містять посаду, підпис,
прізвище та ініціали уповноваженої
особи на відвантаження товару ТОВ
"Карма-А" - Бондаренко В.М. та підпис,
прізвище, ініціали, номер та дату
довіреності уповноваженої особи
підприємства позивача на отримання
товару - Бакум С.А.

Транспортування придбаного
товару здійснювалося у відповідності з
вимогами пункту 3.1 Договору, на
підтвердження чого позивачем залучено,
а судом досліджено завірені належним
чином копії товарно-транспортних
накладних.

На кожну партію придбаної у ТОВ
"Карма-А" партії сої позивачем
складався реєстр накладних на прийняте
зерно з визначенням якості за
середньодобовою пробою, копії яких
залучені до матеріалів справи та
досліджені судом.

Факт оплати позивачем придбаного
товару не заперечується у Акті
перевірки та підтверджено залученими
до матеріалів справи копіями платіжних
доручень /том І, а.с. 218-237/.

Із пояснень представника
позивача у судовому засіданні
встановлено та підтверджено
залученими до матеріалів справи
копіями договорів та додаткових угод
/том І, а.с. 238-249; том ІІ, а.с. 1-22/, що
придбаний у ТОВ "Карма-А" товар у
подальшому використовувався для
виробництва комбікорму, що
підтверджено у Акті перевірки та не
суперечить основним видам діяльності
ТОВ "Українське зерно" /том І, а.с. 19/.

Таким чином, у ході судового
розгляду справи доведено реальність
господарських операцій з придбання
товару у ТОВ "Карма-А".

Суд звертає увагу, що зазначені
документи були досліджені
відповідачем під час проведення
перевірки, однак, порушень щодо порядку
їх заповнення не встановлено.

У пункті 2.5. розділу 2 Акту
перевірки від 11 квітня 2014 року
зазначено, що ТОВ "Українське зерно" під
час перевірки надано всі необхідні
документи /том І, а.с. 25/.

Підпунктом 5.2 пункту 5 Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 22 грудня 2010
року №984, визначено, що у разі
встановлення порушень податкового
законодавства в акті необхідно чітко
викласти зміст порушення з посиланням
на конкретні пункти і статті
законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення.

Вимоги зазначеного Порядку
відповідачем при складанні Акту
перевірки від 11 квітня 2014 року
№2374/16-01-15-02/30044094 не дотримані, фактично
не зазначено норми податкового
законодавства які стосуються
обов'язків позивача та ним порушені, що
призвело до завищення від'ємного
значення та бюджетного відшкодування з
ПДВ. Відповідно, у Акті перевірки
відсутнє документальне обґрунтування
висновку про встановлення завищення
суми від'ємного значення та бюджетного
відшкодування за січень 2014 року.

Єдиною підставою для винесення спірних
податкових повідомлень-рішень було
прийняття до уваги відповідачем даних
Акту ДПІ у м. Сумах від 28 лютого 2014 року
№32/2204/38136983/94 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Карма-А" з контрагентами, з якими
платником задекларовані
взаємовідносини за період з грудня 2013
року по січень 2014 року, що на думку
представника відповідача є підставою
для зменшення позивачу суми
податкового кредиту, а відповідно і
розміру від'ємного значення та
бюджетного відшкодування.

Висновок відповідача щодо завищення
суми від'ємного значення з податку на
додану вартість за січень 2014 року та
завищення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за січень 2014 року
вмотивований тим, що ДПІ у м. Суми ГУ
Міндоходів у Сумській області обнулені
податкові зобов'язання та податковий
кредит по ТОВ "Карма-А" за грудень 2013
року, січень 2014 року, у зв'язку з чим
значиться розбіжність між податковими
зобов'язаннями ТОВ "Карма-А" (заниження
податкових зобов'язань) та податковим
кредитом ТОВ "Українське зерно"
(завищення податкового кредиту) за
грудень 2013 року у розмірі 905994 грн, за
січень, 2014 року у розмірі ПДВ 120886 грн
/том І, а.с. 62/.

На противагу доводам відповідача, суд
зазначає, що відповідно до приписів
статті 200 Податкового кодексу України
право на отримання суми бюджетного
відшкодування пов'язано з фактичною
сплатою податку на додану вартість у
складі ціни товарів (робіт, послуг)
постачальникам таких товарів (робіт,
послуг).

Податковий кодекс України не пов'язує
право платника податку на
відшкодування бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість із закінченням перевірок до
кінцевого виробника та фактом
підтвердження сплати податку
контрагентами позивача по всьому
ланцюгу постачання, оскільки від'ємне
значення податку на додану вартість є
коштами платника податку, які він
сплатив продавцям (постачальникам)
товарів (робіт, послуг) в ціні таких
товарів (робіт, послуг). Порушення норм
вказаного Кодексу контрагентами
позивача породжує негативні наслідки
безпосередньо для контрагентів
позивача і не може впливати на право
позивача на бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

Таку правову позицію висловлено
Верховним Судом України у постанові
від 31 січня 2011 року за наслідками
розгляду за винятковими обставинами у
зв'язку з наявністю підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, - неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
справи за позовом закритого
акціонерного товариства "Мукачівський
лісокомбінат"до Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Закарпатській області про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення. Зокрема, у
зазначеній постанові Верховий Суд
України вказав, що чинне законодавство
України не ставить в залежність
виникнення у платника податку на
додану вартість права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання, зокрема, тим,
який не був постачальником товарів
(послуг), на вартість яких нарахований
податок на додану вартість, що
включений платником податку до
податкового кредиту.

Зазначені висновки узгоджуються із
правовими позиціями Верховного Суду
України при вирішенні спорів цієї
категорії. Так, у постановах Верховного
Суду України від 9 вересня 2008 року у
справі №21-500во08, від 1 червня 2010 року у
справі №21-573во10, від 29 жовтня 2010 року у
справі № 21-14а10 Судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Згідно із частиною першою статті 2442
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З огляду на вищевикладене, доводи
представника відповідача про те, що
право на відшкодування податку на
додану вартість з бюджету передбачає
обов'язкову наявність такої підстави,
як сплата платником податку у звітному
періоді відповідних сум до Державного
бюджету України, та необхідність
підтвердження фактів виникнення
податкових зобов'язань по ланцюгам
постачання до виробника продукції або
імпортера, а також факту сплати сум
податку на додану вартість по даним
ланцюгам постачання до Державного
бюджету України є необгрунтованими.

Крім того, залученими до матеріалів
справи та дослідженими під час
судового розгляду договорами,
податковими накладними, видатковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, реєстрами накладних на
прийняте зерно з визначенням якості за
середньодобовою пробою, платіжними
дорученнями підтверджено здійснення
позивачем господарських операцій з ТОВ
"Карма-А", товарність господарських
операцій позивача та фактичну сплату
позивачем - отримувачем товару сум
податку на додану вартість в ціні
товару постачальнику такого товару
/том І, а.с. 91-249; том ІІ, а.с. 1-22/, а отже, і
правомірність заявленого у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість від'ємного значення та
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за січень 2014 року.

Заперечення відповідача фактично
зводяться до того, що ДПІ у м. Суми ГУ
Міндоходів у Сумській області обнулені
податкові зобов'язання та податковий
кредит по ТОВ "Карма-А" за грудень 2013
року, січень 2014 року /том І, а.с. 62/, тобто
відповідачем встановлено
ненадходження цього податку не від
позивача, а в результаті порушень,
допущених іншими платниками податків.

За замістом норм Податкового кодексу
України єдиною передумовою бюджетного
відшкодування ПДВ, є сплата саме
позивачем цього податку в ціні товарів
і послуг. Зазначеним Кодексом таке
відшкодування не ставиться в
залежність від сплати податку
контрагентами такого платника
податків або постачальниками цих
контрагентів.

Відповідач у якості обґрунтування
своїх заперечень посилається на Акт
перевірки контрагента позивача /том ІІ,
а.с. 32-48/.

Однак, з огляду на реальний характер
господарських операцій з придбання
товару з метою використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності та фактичну
сплату позивачем податку на додану
вартість в ціні товару постачальнику
такого товару, суд прийшов до висновку,
що у податкового органу відсутні
підстави для зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за січень 2014 року у розмірі
905994,00 грн та застосування штрафної
санкції у сумі 452997,00 грн, зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість за січень 2014
року у розмірі 120886,00 грн.

Оскільки, судом не встановлено
порушень позивачем вимог податкового
законодавства, на які посилався
відповідач, відповідно, і штрафні
санкції застосовані до нього
неправомірно.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття
оскаржуваних повідомлень-рішень
покладено на податковий орган.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд дійшов висновку, що
відповідач не довів суду правомірність
прийнятих ним податкових
повідомлень-рішень від 29 квітня 2014 року
№2 у частині зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за січень 2014 року у
розмірі 905994,00 грн та застосованої
штрафної санкції у сумі 452997,00 грн,
№ у частині зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за січень 2014 року у
розмірі 120886,00 грн, у зв'язку з чим,
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень частини першої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українське зерно" до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задовольнити.

Визнати протиправними та скасування
податкові повідомлення-рішення від 29
квітня 2014 року №2 у частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за січень 2014 року у розмірі
905994,00 грн та застосованої штрафної
санкції у сумі 452997,00 грн, № у
частині зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за січень 2014 року у розмірі
120886,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українське зерно"
витрати зі сплати судового збору у сумі
487,20 грн /чотириста вісімдесят сім
гривень двадцять копійок/.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 16
червня 2014 року.

Суддя
Л.М. Петрова