Справа № 822/65/14
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/65/14
Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д.Л.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В.,
Мельник-Томенко Ж.М.

при секретарі: Копійчук О.В.

за участю представників сторін:

представника позивача - Джурбій В.М.

представника відповідача (апелянта) -
Рисюк П.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
27 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
підприємство з іноземними
інвестиціями "Едпол" до
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень в частині зменшення
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 17504534,0 грн.

В С Т А Н О В И В :

В січні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю підприємство з
іноземними інвестиціями "Едпол"
звернулось до Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
02.09.2013 року № (форма "Р"), яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в розмірі 1835618,75 грн., в тому
числі 1468495,00 грн. за основним платежем
та 367123,75 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) та № (форма
"П"), яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за грудень 2012 року
у розмірі 17903715,00 грн. в частині
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток в розмірі 17504534,00 грн.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 27.02.2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також на
неповне з'ясування судом всіх обставин,
що мають значення для вирішення справи,
просив скасувати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 27.02.2014 року
та прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі з підстав, викладених
в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав в повному обсязі та просив
колегію суддів їх задовольнити.

Представник позивача заперечив проти
скасування рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
обгрунтованість висновків суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, надавши правову оцінку наявним
у справі доказам, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для скасування постанови
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 27.02.2014 року
з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
за результатом проведеної
відповідачем в період з 18.07.2013р. по
07.08.2013р. документальної планової
виїзної перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю
підприємства з іноземними
інвестиціями "Едпол" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2012р. по
31.12.2012р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012р. по
31.12.2012р., складено акт від 14.08.2013 року
№234/22-09-22-01/33168743. Відповідно до
висновків акту, перевіркою встановлено
порушення вимог:

1) підпункту 135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137,
п.138.2, підпункту 138.10.2 п.138.10 ст.138,
підпункту 139.1.9 п.139.1 ст.139, п.150.1 ст.150 п.3
підрозділу 4 розділу ХХ ПК України від
02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та
доповненнями), в результаті чого
завищено від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
станом на 31.12.2012 року на суму 17903715,00 грн.,
в т.ч. за півріччя 2012 року - завищення на
6241234,00 грн., за 3 квартали 2012 року -
завищення на 12072162,00 грн., за 2012 рік -
завищення 17903715,00 грн.;

2) підпункту 14.1.13, підпункту "в"
підпункту 14.1.185 п.14.1 ст.14, підпункту "б"
п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК
України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами
та доповненнями), в результаті чого:

- занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 1468495,00 грн., у тому числі по
періодах: вересень 2012 року - 150060,00 грн.,
жовтень 2012 року - 439547,00 грн., листопад 2012
року - 439404,00 грн., грудень 2012 року - 439484,00
грн.;

- завищено від'ємне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (рядок 19
Декларації) за грудень 2012 року в сумі
121136,00 грн.;

- завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 Декларації) станом на
31.12.2012р. в сумі 2002574,00 грн.;

3) п.3.1, 3.2, 3.5, 3.6 розділу 3 "Порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу (нарахованого) сплаченого на
користь платників податку і сум
утриманого з них податку",
затвердженого наказом ДПА України від
24.12.2010р. №1020 та ст.176 ПК України від
02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та
доповненнями) - не відображено дані про
доходи виплачені СПД фізичній особі;

4) ст.24 Закону України "Про оплату праці"
№108/95-ВР від 24.03.1995р. (зі змінами та
доповненнями) та ст.115 Кодексу законів
про працю від 10.12.1971р. №322-VІІІ - у квітні
2012 року заробітна плата працівникам не
виплачувалась, у вересні та жовтні 2012
року заробітна плата виплачена один
раз на місяць.

На підставі висновків акту перевірки
від 14.08.2013 року №234/22-09-22-01/33168743
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 02.09.2013 року
№ (форми "Р"), яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіть,
послуг) в розмірі 1835618,75 грн., в тому
числі 1468495,00 грн. за основним платежем
та 367123,75 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) та № (форми
"П"), яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за грудень 2012 року
у розмірі 17903715,00 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятими
податковим органом рішеннями від 02.09.2013
року № та № (в частині
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток в розмірі 17504534,00 грн.),
звернувся до суду з позовом про їх
скасування.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог позивача. Позиція суду
полягає в тому, що відповідач як суб'єкт
владних повноважень не надав суду
достатніх та беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються їх заперечення та не довів
правомірності прийняття податкових
повідомлень-рішень від 02.09.2013 року
№ (форма "Р"), яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіть,
послуг) в розмірі 1835618,75 грн., в тому
числі 1468495 грн. за основним платежем та
367123,75 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) та № (форма
"П"), яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за грудень 2012 року
в частині 17504534 грн.

Колегія суддів не може погодитись з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх помилковими з наступних
підстав.

Позивач не погоджується з висновками
відповідача про заниження доходів, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за період з 01.04.2012р. по
31.12.2012р., а саме доходу від операційної
діяльності, в результаті не включення
до його складу вартості послуг в сумі
17355343,00 грн. (в тому числі: за півріччя
2012р. в сумі 5810207 грн., за три квартали
2012р. в сумі 11582775 грн., за 2012р. в сумі 173555343
грн.) за користування майном на умовах
операційної оренди, наданих пов'язаній
особі ТОВ "Модуль-Україна" на
безоплатній основі, суд зазначає
наступне.

Встановлено, що 01.02.2012р. між ТОВ
підприємство з іноземними
інвестиціями "Едпол" (орендодавець) та
ТОВ "Модуль Україна" (орендар) укладено
договір оренди №01-02/12, відповідно до
якого орендодавець передає, а орендар
приймає в тимчасове платне
користування майно згідно актів
приймання-передачі (далі по тексту
орендовані об'єкти), за винятком двох
приміщень інженерно-адміністративного
корпусу - кабінету директора (54 кв.м.) та
бухгалтерії (18 кв.м.) ТОВ ПзІІ "Едпол"
(п.1.1. договору); вартість орендованих
об'єктів складає: 226938572,68 грн. (п.1.5.
договору); орендовані об'єкти
передаються орендарю з метою
здійснення виробничої діяльності
останнього (п.2.1 договору); передача
орендованих об'єктів в оренду
здійснюється за актами
прийому-передачі (п.3.2. договору);
орендовані об'єкти рахуються
переданими в оренду з моменту
підписання сторонами актів прийому
передачі (п.3.3. договору); сторони
прийшли до спільної згоди, що строк
оренди орендованих об'єктів
встановлюється до 31 січня 2015 року (п.4.2.
договору); розмір орендної плати
складає 300000 (триста тисяч) гривень 00
копійок. Розмір орендної плати включає
в себе ПДВ (п.5.1. договору); орендодавець
має право один раз на місяць
здійснювати перевірку порядку
використання (цільового використання)
орендарем орендованих об'єктів, у
відповідності з умовами даного
договору (п.6.1. договору); орендар
зобов'язаний самостійно та за свій
рахунок здійснювати поточний та
капітальний ремонт орендованих
об'єктів, а також їх реконструкцію,
перебудову, добудову, перепланування
тощо за письмовим погодженням з
орендодавцем; за свій рахунок усувати
пошкодження комунікацій орендованих
об'єктів (п.7.1. договору); амортизацію
орендованих об'єктів та використання
амортизаційних відрахувань здійснює
орендодавець в порядку, встановленим
чинним законодавством.

Засновником ТОВ ПзІІ "Едпол" та ТОВ
"Модуль-Україна" є нерезидент - компанія
"Юріа Холдінгз Лімітед" (країна - Кіпр),
а, відтак, в силу пп.14.1.159 п.14.1 ст.14 ПК
України, позивач та ТОВ "Модуль-Україна"
є пов'язаними особами.

Перевіркою встановлено, що за даними
регістрів бухгалтерського обліку -
відомостей по основних засобах за II -IV
квартали 2012 року амортизаційні
відрахування по основних засобах,
переданих в оренду склали 19605343 грн. При
цьому, у звітних періодах II квартал - IV
квартал 2012 року дохід від передачі в
оренду TOB "Модуль-Україна" цілісного
майнового комплексу склав 2250000 грн. без
ПДВ. Перевищення суми амортизаційних
відрахувань над сумою доходів від
надання послуг оренди основних засобів
по вищезазначеному договору оренди
складає 17355343 грн. Таким чином
встановлено, що внаслідок надання
послуг оренди основних засобів
пов'язаній особі за період з 01.04.2012р. по
31.12.2012р. позивач отримав збитки в сумі 17
355 342,86 грн.

Частиною 2 пп.153.2.6 п. 153.2 ст.153
Податкового кодексу України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
витрати, понесені у зв'язку з
продажем/обміном товарів, виконанням
робіт, наданням послуг пов'язаним з
таких, платником податку особам або за
операціями з давальницькою сировиною,
визнаються в розмірі, що не перевищує
доходи, отримані від такого
продажу/обміну.

Отже, при здійсненні платником податку
операцій з продажу/обміну товарів,
виконання робіт, надання послуг з
пов'язаними з таким платником особами
або за операціями з давальницькою
сировиною всі витрати, понесені у
зв'язку з такими операціями, не повинні
перевищувати отримані від таких
операцій доходи.

Аналогічна позиція викладена в листі
Міністерства доходів і зборів України
від 17.07.2013р. №7057/6/99-99-19-03-02-1513, при цьому
зазначено, вказані операції між
пов'язаними особами не призводять до
виникнення збитків у податковому
обліку.

На думку суду першої інстанції, ч.2 п.п.
153.2.6 п. 153.2 ст.153 ПК України
застосовується в тих випадках, коли
складовою собівартості є витрати на
амортизаційні відрахування. Проте,
колегія суддів вважає такі висновки
помилковими та такими, що не
грунтуються на нормах податкового
законодавства.

Так, Вищий адміністративний суд
України в ухвалі від 04.09.2013р. №К/800/33564/13
по справі №826/719/13-а, досліджуючи
операції з поставки між пов'язаними
особами, за результатами яких понесені
витрати перевищували суму отриманих
доходів, прийшов до висновку,
відмінного від висновку суду першої
інстанції у даній справі, вказавши, що
при визначенні витрат, пов'язаних із
продажем товарів, виконанням робіт та
наданням послуг пов'язаним особам,
необхідно враховувати всі витрати,
понесені платником податку на
формування собівартості4 об'єктів
поставки, та інші пов'язані з цим
витрати в повному обсязі. При цьому, ці
витрати у сукупності не можуть
перевищувати доходи, отримані від
пов'язаної особи як компенсація
вартості відповідних товарів, робіт та
послуг. Крім того, судом касаційної
інстанції у вказаній справі вірно
зазначено, що Податковий кодекс
України виключає можливість
врахування в податковому обліку
збитків, які утворюються в операція із
пов'язаними особами.

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, господарська
діяльність - це діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу.

У відповідності до п. 135.4.1 п.135.4 ст.135 ПК
України до доходу від операційної
діяльності включається дохід від
реалізації товарів, виконаних робіт,
наданих послуг.

Згідно з п.п. 14.1.185 ст.14 ПК України з
метою оподаткування постачанням
послуг, зокрема, є постачання послуг
іншій особі на безоплатній основі.

Відповідно до пп. 14.1.13 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України,
безоплатно надані послуги - це роботи
(послуги), що виконуються (надаються)
без висування вимоги щодо компенсації
їх вартості.

Відповідно до пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, під
собівартістю реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг для
цілей розділу III «Податок на прибуток
підприємств» цього Кодексу розуміють
витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку № 3 "Звіт про
фінансові результати", передбачено, що
амортизаційні відрахування є
елементом собівартості.

Пунктом 138.8 статті 138 Податкового
кодексу України визначено, що
собівартість виготовлених і
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме, амортизації виробничих
основних засобів і нематеріальних
активів., безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

Відповідно до п.5 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 23 "Розкриття
інформації щодо пов'язаних сторін" - до
операцій пов'язаних сторін, зокрема,
належать: придбання або продаж готової
продукції (товарів, робіт, послуг),
придбання або продаж інших активів,
операції за агентськими угодами та
орендні операції.

Відповідно до п.6 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 23 "Розкриття
інформації щодо пов'язаних сторін" -
оцінка активів або зобов'язань в
операціях пов'язаних сторін
здійснюється, зокрема, такими методами:
порівнюваної неконтрольованої ціни;
ціни перепродажу; "витрати плюс";
балансової вартості.

Оцінка активів внаслідок операцій
оренди може бути здійснена лише за
методом "витрати плюс". За даним методом
застосовується ціна, що складається з
собівартості готової продукції
(товарів, робіт, послуг), яку визначає
продавець, і відповідної націнки.

Встановлено, що позивачем надано
послуги оренди майна (будівлі, споруди;
машини та обладнання; транспортні
засоби; інструменти, прилади, інвентар
(меблі); інші основні засоби) для TOB
"Модуль-Україна" без висування вимоги
щодо повної компенсації їх вартості,
зокрема, в частині компенсації
амортизаційних відрахувань та без
відображення вартості безоплатно
наданих послуг у складі доходів від
операційної діяльності (доходів від
реалізації послуг).

Здійснення операцій здавання в оренду
майна, від яких не отримують доходи,
тобто без отримання економічного
ефекту, свідчить про відсутність
розумної економічної причини таких
операцій та отримання податкової
вигоди у вигляді заниження бази
оподаткування по податку на прибуток
та податку на додану вартість.

Крім того, як зазначено в апеляційній
скарзі, правомірність позиції
податкового органу підтверджується
тим, що в наступних податкових періодах
TOB „Едпол", усвідомлюючи
протиправність своїх дій, збільшив
вартість послуг оренди того ж самого
майна в 10-ти кратному розмірі, що
компенсує вартість послуги, з
урахуванням амортизаційних
відрахувань.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками податкового
органу, що зменшення розміру від'ємного
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток підприємств в
сумі 17355342,86 грн. є обґрунтованим.

Що стосується скасування судом першої
інстанції податкового
повідомлення-рішення № форми "П",
яким зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 17903715,00 грн., в
частині 149191 грн., колегія суддів
прийшла до наступного висновку.

Так, позиція податкового органу про
завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
сумі 149191 грн. базується на
встановленому порушенні позивачем
вимог пп. 138.10.2 п.138.10, п. 138.2 ст.138, пп. 139.1.9
п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України
внаслідок завищення адміністративних
витрат, що відображаються в рядку 06.1
Декларації з податку на прибуток, в
результаті віднесення до їх складу
витрат на оплату праці (з
відрахуваннями на соціальні внески)
особам, факт здійснення якими
покладених на них посадових обов'язків
підприємством документально не
підтверджено.

Скасовуючи податкове
повідомлення-рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що фактичне
здійснення функціональних обов'язків
працівників підтверджується наявними
в матеріалах справи табелями обліку
робочого часу, відомостями нарахування
коштів (заробітна плата та аванси).

Проте колегія суддів не може
погодитись з висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Для перевірки операцій з нарахування
заробітної плати та внесків на
соціальні заходи працівників,
позивачем надано для перевірки штатний
розпис, введений з 01.04.2012р.; табелі
обліку робочого часу за
квітень-грудень 2012 року;
розрахунково-платіжні відомості за
квітень-грудень 2012 року; відомості
нарахування податків та соціальних
внесків на заробітну плату за
квітень-грудень року. Згідно наданих
для перевірки розрахунково-платіжних
відомостей за квітень-2012 року, на
підприємстві отримують заробітну
плату 19 чоловік.

Перевіркою встановлено, що у періоді,
що перевірявся, позивач використовував
2 офісних приміщення - кабінет
директора та кабінет бухгалтера.

З метою дослідження питання фактичного
здійснення функціональних обов"язків
на відповідних робочих місцях особами,
зазначеними в штатному розписі,
податковим органом було зобо"язано
позивача надати документи за період з
01.04.2012р. по 31.12.2012р., на підтвердження
операції з нарахування заробітної
плати, а саме: посадові інструкції всіх
працівників у відповідності до
займаних посад та визначення їх
робочих місць; графік роботи кожного
працівника відповідно до займаних
посад (з якої до якої години, в які дні,
тощо); документальні підтвердження
фактичного місцезнаходження
працівників на робочих місцях у
відповідних службових кабінетах
(приміщеннях) для виконання покладених
на них посадових обов'язків;
документальні підтвердження
фактичного здійснення працівниками
покладених на них посадових обов'язків.
Проте, як встановлено, посадові особи
позивача відмовились надати документи,
що підтверджують операції з
нарахування заробітної плати, про що
складено акт відмови посадових осіб
від наданих документального
підтвердження операцій з нарахування
заробітної плати працівникам
підприємства від 07.08.13 №26/22-09-22-01/33168743.

Таким чином, колегія суддів враховує,
що проведеною перевіркою не виявлено, а
позивачем не надано документальних
підтверджень фактичного здійснення
функціональних обов'язків відповідних
робочих місцях особами, зазначеними в
штатному розписі TOB ПзІІ "Едпол".

Крім того, судом першої інстанції
залишено поза увагою той факт, що
табелі обліку робочого часу складені
формально, оскільки відомості
відображені у них не відповідають
дійсності, що підтверджується копіями
рішень Хмельницького окружного
адміністративного суду та Вінницького
апеляційного адміністративного суду
по справах №2270/2512/12; №2270/2031/12; №2270/6159/12,
копії яких знаходяться в матеріалах
справи.

За результатом апеляційного розгляду,
колегія суддів приходить до висновку,
що надані позивачем табелі обліку
робочого часу за квітень-грудень 2012
року та розрахунково-платіжні
відомості за квітень-грудень 2012 року не
є документальним підтвердженням
виконання посадових обов'язків
особами, що в них зазначені, і,
відповідно, не можуть бути підставами
для формування позивачем витрат.

Також, на думку суду першої інстанції,
наявність зазначених штатних одиниць
обумовлюється специфікою
господарської діяльності позивача та
нормативно-правових актів.

Проте, враховуючи, що все майно
позивача ( в т.ч. автотранспорт і
нерухомість) передано в оренду,
висновок суду першої інстанції
відносно того, що наявність посади
начальника транспортної дільниці,
інженера з експлуатації будівель і
споруд, яка обґрунтовується позивачем
перебуванням у його власності 31
об'єкту нерухомості та 29 одиниць
автотранспорту, є необгрунтованими,
оскільки не спростовує неможливості
здійснювати функціональні обов'язки
вказаними працівниками.

Що стосується позиції позивача щодо
необхідності створення служби з
охорони праці відповідно до ст.15 Закону
України "Про охорону праці", то слід
зазначити, що згідно абз. 3 даної норми,
на підприємстві з кількістю працюючих
менше 20 осіб для виконання функцій
служби охорони праці можуть залучатися
сторонні спеціалісти на договірних
засадах, які мають відповідну
підготовку. Таким чином, колегія суддів
вважає, що висновок суду про
необхідність створення служби з
охорони праці є безпідставним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Державна податкова інспекція є органом
державної влади, відповідно, її
діяльність має підпорядковуватись
вимогам Податкового кодексу України.

Колегія суддів вважає, що позовні
вимоги позивача стосовно скасування
податкових повідомлень-рішень від
02.09.2013 року № та № (в частині
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток в розмірі 17504534,00 грн.) є
безпідставними, оскільки вони прийняті
у відповідності до вимог чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
та невідповідність висновків суду
обставинам справи призвели до
помилкового висновку, у зв'язку з чим,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргуКам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області задовольнити повністю .

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "19" червня 2014 р.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.