Справа № 823/1516/14
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
справа № 823/1516/14

м. Черкаси

10 год. 20 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Лисянського
відділення Звенигородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області про визнання
незаконною та скасування вимоги про
сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_1, в
якому просить визнати незаконною і
скасувати вимогу Лисянського
відділення Звенигородської об'єднаної
державної податкової інспекції від
14.05.2014 №Ф-02 про сплату боргу (недоїмки)
зі сплати єдиного внеску у розмірі 4968
грн. 07 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач, будучи фізичною-особою
підприємцем, який обрав спрощену
систему оподаткування, та пенсіонером
за віком, відповідно до ч. 4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
звільнений від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Позивач, належним чином повідомлений
про дату, час та місце судового
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, на адресу суду направив
клопотання, в якому просить суд
провести засідання за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
направив письмові заперечення, в яких
зазначив, що на позивача не
розповсюджуються положення частини 4
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
оскільки позивачу призначена пенсія із
зниженням пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» згідно ст. 55 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». З огляду на те, що на
момент звернення до суду позивач не
досяг загальновстановленого
пенсійного віку, він зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування на загальних підставах.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності Лисянською
районною державною адміністрацією
Черкаської області 19.12.1996,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1
(свідоцтво про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця Серія
НОМЕР_2).

З 01.01.2012 позивач перебуває на спрощеній
системі оподаткування, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку Серія НОМЕР_3 від 25.05.2012.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4
від 20.11.1992 фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 є громадянином, який постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю (Категорія
4). Окрім того, позивачем до суду надано
копію пенсійного посвідчення Серія
НОМЕР_5 від 18.02.2011, за яким ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
Пенсійному фонді України як пенсіонер
за віком, довічно.

14 травня 2014 року Лисянським
відділенням Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції винесено вимогу №Ф-02 про
сплату боргу (недоїмки), в якій від
позивача вимагається сплатити суми
недоїмки з єдиного внеску на загальну
суму 4968 грн. 07 коп.

Вирішуючи спір, суд враховує, що
спеціальним законом, який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010
р. (далі по тексту - Закон № 2464), що
набрав чинності з 01.01.2011р.

Відповідно до статті 1 Закону № 2464
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пункт 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464
визначає, що платниками єдиного внеску
є фізичні особи-підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України" № 3609-VI від 07.07.2011р. (далі по
тексту - Закон № 3609-VI) статтю 4 Закону №
2464 доповнено частиною 4, згідно якої
особи, якщо вони є пенсіонерами за
віком або інвалідами та отримують
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу і обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи, що дані зміни відповідно до
ч. 1 розділу II Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 3609-VI набули чинності
з дня, наступного за днем його
опублікування, а саме з 06.08.2011р., тому
нарахування сум єдиного внеску особам,
визначеним в ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 після
серпня 2011 року - є неправомірним.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" № 1058-VI від 09.07.2003
(далі по тексту - Закон № 1058) пенсіонер -
це особа, яка відповідно до цього
Закону отримує пенсію, довічну пенсію,
або члени її сім'ї, які отримують пенсію
в разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно частиною 1 ст. 9 Закону № 1058 за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону
№ 1058 зазначено, що у разі якщо особа має
право на отримання пенсії, щомісячного
грошового утримання, зокрема й
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від
28.02.1991 (далі - Закон № 796), призначається
одна пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання за її вибором.

Умови призначення пенсії за віком
визначені статтею 26 Закону № 1058.

Статтею 26 Закону № 1058, в редакції
чинній до 01.10.2011, встановлено, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

Згідно ст.26 Закону № 1058, в редакції
чинній з 01.10.2011, особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 статті 55
Закону № 796 особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" залежно
від категорій осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
для встановлення пільг і компенсацій.

Згідно пункту 4 ч. 1 ст. 14 Закону № 796 для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: особи, які постійно
проживають або постійно працюють чи
постійно навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років, -
категорія 4.

Аналіз норм чинного законодавства дає
підстави зробити висновок, що
"пенсіонер за віком" - це та особа, яка
перебуває на обліку у відповідному
територіальному управлінні Пенсійного
Фонду України та отримує пенсію за
віком, незважаючи на те, що її вік
менший ніж визначений частиною першої
статті 26 Закону №1058, оскільки норми
діючого пенсійного законодавства при
наявності певних, визначених законом
умов, передбачають призначення пенсії
за віком із зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058.

Судом встановлено, що позивачу
призначена пенсія за віком відповідно
до ст. 26 Закону №1058 із застосуванням ст.
55 Закону № 796, зі зниженням пенсійного
віку.

На думку суду, ця обставина лише
підтверджує той факт, що позивач вийшов
на пенсію саме за віком, хоч і на
пільгових умовах, що і зазначається у
його пенсійному посвідченні. Знижений
граничний вік виходу на пенсію осіб,
які підпадають під дію Закону № 796, не є
підставою для висновку про виплату
пенсії позивачу з інших підстав і він є
пенсіонером в розумінні визначення
поняття "пенсіонер", яке дається в
Законі України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

У зв'язку з викладеним, особи, яким
призначені пенсії зі зменшенням
пенсійного віку відповідно до статті 55
Закону № 796, є пенсіонерами за віком, і
це відповідає Прикінцевим положенням
Закону № 1058. Таким чином, фізичні
особи-підприємці, які отримують
зазначену пенсію і які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі
частини четвертої статті 4 Закону № 2464,
проте не позбавлені права сплачувати
цей внесок на добровільній основі.

Відповідна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.04.2014 у справі №21-25а14, яка прийнята за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме: статті 55
Закону №796 та частини четвертої статті
4 Закону № 2464.

Відповідно до ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

За вказаних обставин, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати незаконною і скасувати вимогу
Лисянського відділення
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції від 14.05.2014 №Ф-02
про сплату боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску у розмірі 4968 грн. 07 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.
судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений
19.06.2014.