Справа № 810/3382/14
Суддя: Спиридонова В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року 810/3382/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Спиридонової В.О., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_2, до
Святошинської районної в місті Києві
державної адміністрації, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача ОСОБА_3, про визнання
дій протиправними, визнання
протиправним та скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, що діє в інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (далі -
позивач, ОСОБА_1), звернулася до суду із
позовом до Святошинської районної в
місті Києві державної адміністрації
(далі - відповідач, Адміністрація), за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача ОСОБА_3, з проханням:

1) визнати протиправними дії
Святошинської районної в місті Києві
державної адміністрації щодо відмови в
оформленні приватизації квартири
АДРЕСА_1 (далі - квартира АДРЕСА_1) на
ОСОБА_2;

2) визнати протиправним та скасувати
рішення Святошинської районної в місті
Києві державної адміністрації №7 від
20.03.2014, викладене у формі листа, щодо
відмови в оформленні приватизації
квартири АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 (далі -
Спірне рішення);

3) зобов'язати Святошинську районну в
місті Києві державну адміністрацію
оформити відповідно до заяви від 26.02.2014
приватизацію квартири АДРЕСА_1 на
ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач вважає Спірне рішення
Адміністрації протиправним,
необгрунтованим та таким, що порушує
права дитини, позбавляє її законного
права на приватизацію житла. При
прийнятті рішення Адміністрація не
повно вивчила всі документи, які
додавались до заяви про приватизацію
квартири на неповнолітню дитину. При
цьому, Адміністрація безпідставно
послалась на норми пункту 5 статті 5 та
пункту 2 статті 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», оскільки приписи саме цих норм
порушені відповідачем.

Відповідач проти адміністративного
позову заперечив, просив у його
задоволенні відмовити. В обґрунтування
заперечень з посиланням на норми
пункту 5 статті 5 та пункту 2 статті 8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» вказав, що
законодавством не передбачено
можливості відмови від приватизації на
користь іншого члена сім'ї, тому якщо
хтось із прописаних мешканців
відмовляється стати власником жилого
приміщення, у приватизації відмовляють
усім.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, враховуючи
принципи рівності сторін, суд дійшов
наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.02.2014 від ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що
діє в інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_2, керівнику органу приватизації
Святошинської районної в місті Києві
державної адміністрації подано заяву
із проханням оформити передачу в
приватну власність ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1, яку займає остання разом із
членами сім'ї відповідно до ордеру.

До заяви додано: копію ордеру на
квартиру АДРЕСА_1, копію технічного
паспорту на квартиру АДРЕСА_1; копію
свідоцтва про народження ОСОБА_2; копії
паспортів ОСОБА_3 та ОСОБА_1; копії
довідок про присвоєння
ідентифікаційних номерів ОСОБА_1 та
ОСОБА_3; оригінал нотаріально
посвідченої заяви від 13.02.2014 про
відмову від приватизації ОСОБА_1 та
ОСОБА_3; довідку про склад сім'ї та
займані приміщення; копію витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану (№ 6); довідку, що ОСОБА_2 своє
право на приватизацію не використала;
витяг із розпорядження від 04.01.2011 № 3;
лист ТОВ «Аркада-Житлосервіс» від
25.02.2014.

Заяву підписано ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
ОСОБА_1, що діє в інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_2, що
завірено керівником підприємства по
обслуговуванню житла.

Листом Адміністрації від 20.03.2014 № 7
ОСОБА_1 відмовлено у приватизації
квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з
відсутністю законних підстав для
оформлення такої приватизації тільки
на одну неповнолітню доньку. При цьому,
Адміністрація послалась на положення
пункту 5 статті 5 та пункту 2 статті 8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та
зазначила, що приватизація квартири на
одного з кількох членів родини можлива
тільки при умові використання іншими
членами родини свого права на
приватизацію державного житлового
фонду.

Не погоджуючись з Спірним рішення
відповідача ОСОБА_1 звернулась до
адміністративного суду з даним
позовом.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, суд виходить з
наступного.

Відповідно до пункту 5 статті 5 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» кожний громадянин
України має право приватизувати
займане ним житло безоплатно в межах
номінальної вартості житлового чеку
або з частковою доплатою один раз.

Пунктом 2 статті 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» встановлено, що передача
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Таким чином, законодавством
передбачено саме право на оформлення
приватизації житла, яке під час
приватизації квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1
та ОСОБА_3 вирішили не реалізовувати.

Як зазначалось вище, до заяви від 26.02.2014,
яка подавалась від всіх повнолітніх
осіб, які мешкають та зареєстровані у
квартирі АДРЕСА_1, додані, серед іншого,
оригінал нотаріально посвідченої
заяви від 13.02.2014 про відмову від
приватизації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і
приватизацію квартири на неповнолітню
ОСОБА_2

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 10 статті 8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» органи приватизації,
органи місцевого самоврядування не
мають права відмовити мешканцям
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках у приватизації займаного
ними житла, крім випадків, передбачених
законом.

У рішенні Конституційного Суду України
від 10.06.2010 № 15-рп/2010 вказано, що в
аспекті конституційного звернення
положення пункту 5 статті 5 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» необхідно розуміти
так, що право громадян України на
безоплатну приватизацію державного
житлового фонду вважається
реалізованим один раз, якщо:

- громадянин України повністю
використав житловий чек для
приватизації житла у державному
житловому фонді, і у його власність
безоплатно передано в одній чи кількох
квартирах (будинках) загальну площу з
розрахунку санітарної норми 21
квадратний метр загальної площі на
наймача і кожного члена його сім'ї та
додатково 10 квадратних метрів на сім'ю;

- у власність наймача і кожного члена
його сім'ї передано загальну площу
однієї квартири (будинку), що перевищує
встановлену санітарну норму, з оплатою
вартості надлишкової загальної площі
приватизованого житла;

- у власність наймача і кожного члена
його сім'ї передано загальну площу
житла, меншу ніж встановлена санітарна
норма, а залишок житлового чека
використано для приватизації частки
майна державних підприємств,
земельного фонду;

- весь житловий чек використано для
приватизації частки майна державних
підприємств, земельного фонду.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем порушені
права дитини, передбачені пунктом 5
статті 5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», оскільки за ОСОБА_2 будь-яке
житло не зареєстроване, право на
приватизацію не використано.

Суд бере до уваги, що інших підстав для
відмови у приватизації квартири на
неповнолітню дитину в оскаржуваному
рішенні не наведено, а ті підстави, які
зазначені, суд вважає
необгрунтованими.

Частина 2 статті 71 КАС України визначає,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про протиправність вказаних
дій та Спірного рішення Адміністрації.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
Святошинську районну в місті Києві
державну адміністрацію оформити
відповідно до заяви від 26.02.2014
приватизацію квартири АДРЕСА_1 на
ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
здійснюється шляхом: безоплатної
передачі громадянам квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках з
розрахунку санітарної норми 21
квадратний метр загальної площі на
наймача і кожного члена його сім'ї та
додатково 10 квадратних метрів на сім'ю;
продажу надлишків загальної площі
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках громадянам України, що
мешкають в них або перебувають в черзі
потребуючих поліпшення житлових умов.

Порядок передачі квартир
багатоквартирних будинків,
одноквартирних будинків (далі -
квартири (будинки)), жилих приміщень у
гуртожитках, кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів (далі - кімнати у
комунальних квартирах), які
використовуються громадянами на
умовах найму, у власність громадян
визначений Положенням про порядок
передачі квартир (будинків), жилих
приміщень у гуртожитках у власність
громадян, затвердженим наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 29.01.2010
за № 109/17404 (далі - Положення № 396).

Відповідно до пункту 18 Положення № 396
громадянином до органу приватизації
подаються: оформлена заява на
приватизацію квартири (будинку), жилого
приміщення у гуртожитку, кімнати у
комунальній квартирі; довідка про
склад сім'ї та займані приміщення;
копія ордера про надання жилої площі
(копія договору найму жилої площі у
гуртожитку); документ, що підтверджує
невикористання ним житлових чеків для
приватизації державного житлового
фонду; копія документа, що підтверджує
право на пільгові умови приватизації;
заява - згода тимчасово відсутніх
членів сім'ї наймача на приватизацію
квартири (будинку), жилих приміщень у
гуртожитку, кімнат у комунальній
квартирі.

За неповнолітніх членів сім'ї наймача
рішення щодо приватизації житла
приймають батьки (усиновлювачі) або
піклувальники. Згоду на участь у
приватизації дітей вони засвідчують
своїми підписами у заяві біля прізвища
дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18
років (настає неповна цивільна
дієздатність особи), додатково до заяви
додається письмова нотаріально
засвідчена згода батьків
(усиновлювачів) або піклувальників.

Прийняті документи реєструються
органом приватизації в окремому
журналі.

Судом встановлено, що на виконання
вимог пункту 18 Положення № 396 ОСОБА_1
були подані всі необхідні для
оформлення приватизації документи.

Водночас, вимога про зобов'язання
суб'єкта владних повноважень вчинити
певні дії може підлягати задоволенню
лише у тому випадку, коли обов'язок
вчинення таких дій прямо передбачений
законодавством або безпосередньо
випливає з повноважень відповідача.

При цьому суд зауважує, що перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною третьою статті 2
КАС України критеріям, суд не
втручається у дискрецію (вільний
розсуд) суб'єкта владних повноважень
поза межами перевірки за названими
критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

У даному випадку спірні правовідносини
з приводу оформлення приватизації
житла відносяться виключно до
дискреційних повноважень відповідача.

Відтак, позивач обрав такий спосіб
поновлення порушеного права, який
відповідно до чинного законодавства не
може бути задоволений судом у повному
обсязі.

Водночас, за приписами статей 11, 162 КАС
України, суд, установивши порушення
вимог законодавства, має захистити
права та охоронювані законом інтереси,
самостійно обравши спосіб, який би
гарантував дотримання і захист прав,
свобод, інтересів від порушень з боку
суб'єктів владних повноважень, при
цьому, спосіб захисту порушеного права
може залежати від того, припинене
порушення чи ні, при встановленні факту
продовження протиправної поведінки
суб'єкта владних повноважень на момент
вирішення спору, належним способом
захисту права може бути зобов'язання
відповідача вчинити дії на усунення
виявлених порушень.

Отже, суд має право на підставі частини
другої статті 11 КАС України вийти за
межі позовних вимог та застосувати той
спосіб захисту порушеного права
позивача, який відповідає фактичним
обставинам справи і відновлює порушене
право особи.

З огляду на викладене, враховуючи, що у
ході судового розгляду справи судом
встановлено факт протиправності дій та
рішення щодо відмови у оформленні
приватизації на неповнолітню дитину,
беручи до уваги характер спірних
правовідносин та з метою належного
способу захисту прав позивача, суд
дійшов висновку про необхідність
виходу за межі позовних вимог та
постановлення рішення, яким
зобов'язати Адміністрацію вирішити у
відповідності до законодавства
питання про оформлення відповідно до
заяви від 26.02.2014 приватизації квартири
АДРЕСА_1 на ОСОБА_2.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, беручи до уваги не доведеність
відповідачем правомірності
оскаржуваних дій та рішення, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення
адміністративного позову.

Позивачем вимоги про розподіл судових
витрат не заявлено, у зв'язку з чим
положення статті 94 КАС України
застосуванню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70-72, 86, 122, 159-163,
254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії
Святошинської районної в місті Києві
державної адміністрації щодо відмови в
оформленні приватизації квартири
АДРЕСА_1 на ОСОБА_2.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Святошинської районної в місті
Києві державної адміністрації №7 від 20
березня 2014 року, викладене у формі
листа, щодо відмови в оформленні
приватизації квартири АДРЕСА_1 на
ОСОБА_2.

Зобов'язати Святошинську районну в
місті Києві державну адміністрацію
вирішити у відповідності до
законодавства питання про оформлення
відповідно до заяви від 26 лютого 2014
року приватизації квартири АДРЕСА_1 на
ОСОБА_2 з урахуванням викладених у
постанові висновків.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Спиридонова В.О.