Справа № 2а-3423/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року м. Київ
К/9991/48530/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Логвиненка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації, Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат,
Управління праці та соціального
захисту населення Богунської районної
ради міста Житомира про стягнення
недоплаченої допомоги до 5 травня,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив стягнути з Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
недоплачену допомогу до 5 травня за 2011
рік у сумі 6796грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у
відповідності до вимог статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» він,
як інвалід другої групи має право на
отримання допомоги до 5 травня у
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком. Однак, в порушення зазначеної
норми Закону допомогу до 5 травня у 2011
році йому виплачено у меншому розмірі,
а саме в сумі 580грн. Вважаючи такі дії
протиправними, позивач просив позов
задовольнити.

Постановою Богунського районного суду
міста Житомира від 12 жовтня 2011 року
позов задоволено частково: визнано
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради міста
Житомира щодо нарахування і виплати
позивачу допомоги за 2011 рік у розмірах
менших, ніж визначено Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та зобов'язано
нарахувати та виплатити щорічну
грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік
відповідно до статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком,
встановленому абзацом 1 частини 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням проведених
виплат. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2012
року скасовано постанову Богунського
районного суду міста Житомира від 12
жовтня 2011 року та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково: визнано неправомірними дії
Житомирського обласного центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат щодо нарахування і виплати
позивачу допомоги за 2011 рік у розмірах
менших, ніж визначено Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та зобов'язано
Житомирський обласний центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат нарахувати та виплатити
позивачу щорічну грошову допомогу до 5
травня за 2011 рік відповідно до статті 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком, встановленому абзацом
1 частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», як прожитковий мінімум
для осіб, що втратили працездатність, з
урахуванням проведених виплат

У поданій касаційній скарзі
Житомирський обласний центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат з посиланням на порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати зазначене вище судове
рішення апеляційного суду та ухвалити
нове, яким в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_2 є інвалідом 2
групи та має право на пільги,
встановлені законодавством України
для ветеранів війни - інвалідів війни
відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Задовольняючи позовні вимоги
апеляційний суд виходив з того, що
Житомирський обласний центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат є належним відповідачем по
справі, а його дії щодо виплати
щорічної грошової допомоги до 5 травня
за 2011 рік у розмірі меншому ніж
встановлено статтею 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" є
неправомірними.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
вказаними висновками апеляційного
суду, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини 5
статті 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам І групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 17-1 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених
статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють
органи праці та соціального захисту
населення через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем
отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання
чи одержання грошового утримання.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік" внесені зміни до
деяких законодавчих актів України,
зокрема, до частини 5 статті 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
обов'язок визначення розміру щорічної
разової грошової допомоги покладений
на Кабінет Міністрів України у межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 вказані
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік"
визнані неконституційними.

Відповідно до статті 152 Конституції
України Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, після 22.05.2008 застосуванню
до спірних правовідносин підлягали
положення Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Оскільки стаття 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" була чинною, не
була скасована та не зупинялася,
щорічна разова грошова допомога до 5
травня повинна виплачуватися органом
праці та соціального захисту населення
у розмірах, встановлених цією статтею у
редакції від 09.07.2007.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України за №341 від 04.04.2011 "Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується у 2011 році відповідно до
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань", виплата у 2011 році
разової грошової допомоги,
передбаченої вказаними Законами
України, здійснюється інвалідам ІІ
групи у розмірі 580,00 грн.

Однак, до спірних правовідносин не
підлягає застосуванню постанова
Кабінету Міністрів України від 04.04.2011
№341 "Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань", якою
визначений розмір виплат разової
грошової допомоги до 5 травня, оскільки
виходячи із загальних принципів
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
разової грошової допомоги, слід
керуватися Законом (Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", а не
підзаконним нормативно-правовим актом
(Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.04.2011 №341).

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
24 жовтня 2013 року.

Разом з тим, апеляційним судом вірно
зазначено, що Житомирський обласний
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат є належним
відповідачем у справі з тих підстав, що
Головне управління праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації, будучи головним
розпорядником коштів на виплату
щорічної разової грошової допомоги
ветеранам війни, перераховує ці кошти
за кошторисним призначенням -
розпоряднику коштів для цієї мети -
Житомирському обласному центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат на його реєстраційний рахунок
для подальшої виплати ветеранам війни
за місцем проживання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку про
зобов'язання Житомирського обласного
центру здійснити нарахування та
виплату щорічної грошової допомоги до 5
травня за 2011 рік, відповідно частини 5
статті 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи апеляційним судом дана вірно,
порушень норм матеріального чи
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення
апеляційним судом не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Житомирського
обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
відхилити, а постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: