Справа № 816/1082/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 р.Справа № 816/1082/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання
Павленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Кременчуцької ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
22.04.2014р. по справі № 816/1082/14

за позовом ФОП ОСОБА_1

до Кременчуцької ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області третя особа Управління
Пенсійного фонду України в
м.Кременчуці

про визнання дій протиправними та
скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.04.2014р.
адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці про визнання дій
протиправними та скасування вимоги
задоволено. Визнано протиправною та
скасовано вимогу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 20
лютого 2014 року № Ф-938-25/3099.

Не погодившись з прийнятою постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову ,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважає
встановленими, порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 01 серпня 2001 року та є
платником єдиного податку (корінець
свідоцтва серії НОМЕР_2).

Позивач є платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з 15 вересня 2003
року, перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці та отримує пенсію за віком

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є
пенсіонером за віком згідно Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" . У
відповідності до протоколу №8854 від 21
грудня 2011 року ОСОБА_1 призначено
пенсію за віком, що сторонами не
оспорюється. Копією пенсійного
посвідчення НОМЕР_1 від 19 березня 2012
року підтверджено, що ОСОБА_1 отримує
пенсію за віком.

Кременчуцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області винесено вимогу про сплату
суми недоїмки зі сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 20 лютого 2014
року за №938-25/3099 відносно фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, згідно якої
за останнім значиться недоїмка зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі
1953,70грн.

Задовольняючі позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач, як пенсіонер за віком, не є
платником єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог в цій
частині, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" .

З 06.08.2011 року набрала чинності частина 4
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", відповідно до
якої особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті (тобто фізичні особи
- підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування), які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 7 розділу I Закону України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України" від 07 липня 2011 року № 3609-VI
(набрав чинності з 06 серпня 2011 року)
внесено зміни до Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" згідно з якими
статтю 4 цього Закону доповнено
частиною четвертою такого змісту:
"Особи, зазначені у пункті 4 частини 1
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування".

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що
відповідно до цього Закону за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: пенсія за віком; пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Положеннями статті 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" закріплено,
що особам, які працювали або проживали
на територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Призначення та виплата пенсій названим
категоріям провадиться відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є пенсіонером за віком, тобто,
позивач звільнений від сплати за себе
єдиного внеску.

Крім того, матеріали справи не містять
доказів того, що ОСОБА_1, у
відповідності до ст. 12 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" , уклав з
Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Доводи апелянта з посиланнями на те, що
до ОСОБА_1 не може бути застосовано
положення ч. 4 ст. 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", оскільки
позивач не досяг 60-річного віку, є
помилковими , оскільки вказана норма не
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску із досягненням особою певного
віку, а передбачає звільнення від
сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком. Також, в зазначеній нормі
законодавцем не виключені особи, які є
пенсіонерами та отримують пенсію за
віком на пільгових умовах.

Стаття 1 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.2011 року
передбачає, що громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом. За цим Законом призначаються:
а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років. Право
на пенсію за віком мають чоловіки -
після досягнення 60 років і при стажі
роботи не менше 25 років. На пільгових
умовах мають право на пенсію за віком ,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах. При
наявності стажу на підземних роботах
менше 10 років у чоловіків за кожний
повний рік цих робіт пенсійний вік,
передбачений статтею 12 цього Закону,
знижується на 1 рік.

Відповідно до ч.1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсіонер це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 отримує
пенсію за віком, а ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI
не містить застережень щодо її
незастосування до осіб, яким пенсію за
віком призначено на пільгових умовах ,
позивач не повинен сплачувати за себе
єдиний внесок.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції , що позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання протиправною та
скасування вимоги Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 20
лютого 2014 року № Ф-938-25/3099 є
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не впливають
на правомірність висновків суду.

Враховуючи вищезазначене, суд
апеляційної інстанції погоджується
повністю із висновком суду першої
інстанції, так як обставини справи
встановлені правильно, докази
досліджені вірно, відповідно рішення
ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, тому судове рішення не
підлягає скасуванню, апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.04.2014р.
по справі № 816/1082/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В.
Макаренко Я.М. Повний текст ухвали
виготовлений 16.06.2014 р.