Справа № 803/994/14
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року Справа № 803/994/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Луцького міського центру зайнятості
до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Луцький міський центр зайнятості
звернувся з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення коштів в розмірі 7816,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач з 14.11.2012 року була
зареєстрована в Луцькому міському
центрі зайнятості як така, що шукає
роботу, у зв'язку з чим їй виплачувалась
допомога по безробіттю, яка складає
7816,33 грн. Однак, 21.01.2014 року
спеціалістами центру зайнятості в ході
проведення перевірки було встановлено,
що у день надання статусу безробітного,
а саме: 21.11.2012 року, ОСОБА_1 приховала
факт перебування у цивільно-правових
відносинах із ТзОВ «Фармасі Україна» в
період з 01.11.2012р. по 31.12.2012р., що
підтверджується актом розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкое державне соціальне
страхування на випадок безробіття» від
10.01.2014р. № 16.

Таким чином, відповідач перебуваючи у
цивільно-правових відносинах, не мала
права на отримання допомоги по
безробіттю, а тому допомога по
безробіттю в розмірі 7816,33 грн. отримана
нею незаконно.

Відповідач в добровільному порядку не
повернув отриманих коштів, а тому
позивач просить стягнути їх з
останнього в користь Луцького міського
центру зайнятості.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, на адресу суду
надіслав заяву про зменшення позовних
вимог та про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не
прибув, хоча відповідно до частини 11
статті 35 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
належним чином був повідомлений про
дату, час і місце судового розгляду,
будя-яких письмових заперечень на
адресу суду не направив.

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Ухвалою суду від 20.06.2014 року відповідно
до частини 4 статті 122 КАС України,
розгляд справи здійснено в порядку
письмового провадження.

Дослідивши подані суду письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюються на публічно-правові
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках встановлених
Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «а» частини 3
статті 1 Закону України «Про зайнятість
населення» від 01 березня 1991 року №
803-ХІІ (що діяв на момент виникнення
спірних правовідносин) в Україні до
зайнятого населення належать
громадяни, працюючі по найму на умовах
повного або неповного робочого дня
(тижня) на підприємствах, в установах і
організаціях, незалежно від форм
власності, у міжнародних та іноземних
організаціях в Україні і за кордоном у
фізичних осіб.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про зайнятість населення»
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Пунктом 8 частини 1 статті 31 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" передбачено, що
виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі призначення
виплати на підставі документів, що
містять неправдиві відомості.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. У разі виїзду особи,
зареєстрованої в установленому
порядку як безробітна, за межі України
з метою працевлаштування чи здійснення
іншої діяльності, спрямованої на
отримання прибутку, така особа
зобов'язана повідомити про це державну
службу зайнятості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.11.2012 року була
зареєстрована в Луцькому міському
центрі зайнятості як така, що шукає
роботу.

Відповідно до поданої заяви від 21.11.2012
року, відповідач зареєстрований в
Луцькому міському центрі зайнятості і
йому надано статус безробітного та
призначено допомогу по безробіттю.

За період з 21.11.2012 року по 17.08.2013 року
Луцьким міським центром зайнятості
відповідачу виплачувалась допомога по
безробіттю, яка в загальній сумі
складає 7816,33 грн., що підтверджується
розрахунком повернення допомоги по
безробіттю, який проведений позивачем.

З дослідженої судом заяви ОСОБА_1, від
21.11.2012 року до Луцького міського центру
зайнятості про надання статусу
безробітного вбачається, що відповідач
зазначив, що не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності, не
є найманим працівником, не укладав
договорів цивільно-правового
характеру, пенсії не отримує, не має
права на пенсію за віком, в тому числі
на пільгових умовах та на пенсію за
вислугу років.

При проведенні перевірки
спеціалістами центру зайнятості був
виявлений факт перебування
відповідача ОСОБА_1, у
цивільно-правових відносинах з ТзОВ
"Фармасі-Україна", про що складено акт
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення від 10.01.2014 року № 16.

Проаналізувавши вищевикладене, суд
вважає, що відповідач 21.11.2012 року
подаючи до Луцького міського центру
зайнятості заяву про надання йому
статусу безробітного приховав той
факт, що перебуває у цивільно-правових
відносинах з ТзОВ "Фармасі-Україна00",
чим порушив норми чинного
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття, оскільки це
потягло за собою неправомірну виплату
йому матеріального забезпечення з дня
надання статусу безробітного.

Позивачем були здійснені заходи щодо
погашення заборгованості шляхом
винесення наказу № НТ140128 від 28.01.2014
року про повернення допомоги по
безробіттю за період з 21.11.2012 року по
17.08.2014 року та одноразової виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності в
загальній сумі 7816,33 грн.

Частиною 3 статті 36 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" визначено, що сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг. У разі
припинення професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості без
поважних причин або відмови працювати
за одержаною професією (спеціальністю)
із застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації.

Отже, в порушення вимог вказаної статті
відповідач під час перебування в
центрі зайнятості на обліку не надала
відомостей про обставини, що впливають
на умови виплати допомоги по
безробіттю та соціальних послуг
приховала свої цивільно-правові
відносини з ТзОВ "Фармасі-Україна".

Повідомлення таких обставин
законодавство покладає на особу. В
даному випадку ОСОБА_1 умисно не
виконала своїх обов'язків, у зв'язку з
чим відповідно до вищезазначеного
вказана сума підлягає стягненню із
винної особи.

Таким чином, ОСОБА_1, перебуваючи у
цивільно-правових відносинах з ТзОВ
"Фармасі-Україна" безпідставно
отримала допомогу по безробіттю за
період з 21.11.2012 року по 17.08.2014 року в
розмірі 7816,33 грн.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідачем на час розгляду справи
добровільно сплачено 400 грн. незаконно
отриманої допомоги.

Сума незаконно отриманої допомоги по
безробіттю яка на даний час несплачена
становить 7416,33 грн., а тому суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають до
задоволення в розмірі 7416,33 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 122, 158, 162, 163, 186 КАС
України, на підставі Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття»", Закону України «Про
зайнятість населення», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Луцького
міського центу зайнятості незаконно
отриману допомогу по безробіттю в
розмірі 7416 (сім тисяч чотирста
шістнадцять) гривень 33 копійки.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст.186 КАС України.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р.С.Денисюк