Справа № 2а-0870/2255/11
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
м. Київ К/9991/58803/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційні скарги Відкритого
акціонерного товариства «Запорізький
металургійний комбінат «Запоріжсталь»
(далі - Товариство) на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року у справі за адміністративним
позовом Товариства до Запорізької
митниці (далі - Митниця),

про визнання протиправними та
скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року Товариство звернулося
до суду з адміністративним позовом про
визнання протиправними та скасування
рішень Митниці № 112000006/2010/002530/1 від
13.12.2010 року (далі - Рішення №
112000006/2010/002530/1) щодо визначення митної
вартості товару та №07-02-09-24/1862 від 14.03.2011
року (далі - Рішення №07-02-09-24/1862) щодо
неможливості встановлення митної
вартості товару за першим методом
оцінки митної вартості товару,
заявленої декларантом.

На обґрунтування позову зазначило, що
Товариством були надані всі необхідні
документи, які дозволяли визначити
митну вартість товару за першим
методом оцінки вартості товару.

6 липня 2011 року постановою Запорізького
окружного адміністративного суду,
позов задоволений.

Рішення № 112000006/2010/002530/1 від 13.12.2010 року
та №07-02-09-24/1862 від 14.03.2011 року визнанні
протиправними та скасовані.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції зазначив, що Товариство
надало Митниці всі необхідні документи
для визначення митної вартості товару
за першим методом оцінки митної
вартості товару.

Рішення Митниці не містили
обґрунтувань щодо неможливості
застосування попередніх методів
оцінки митної вартості товару.

11 вересня 2012 року постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду постанова
Запорізького окружного
адміністративного суду від 6 липня 2011
року скасована, у задоволенні позову
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
апеляційної інстанції зазначив, що при
перевірці достовірності заявленої
Товариством митної вартості товару
Митниця, у відповідності до ст. 264
Митного кодексу України та п. 11 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006 року (далі - Порядок №
1766), у межах своїх повноважень та
відповідно до вимог законодавства
України обґрунтовано витребувала у
нього додаткові документи, які не були
надані.

Товариство звернулося з касаційною
скаргою про скасування постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду та залишення в
силі постанови Запорізького окружного
адміністративного суду, посилаючись на
порушення апеляційним
адміністративним судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
апеляційним адміністративним судом
норм матеріального та процесуального
права, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 1.09.2010 року між
Товариством та компанією «Intertrading group
(I.T.G.) S.A.» (Швейцарія) був укладений
контракт за № ВП.1323.37515.10.80И на поставку
грубого кам'яновугільного доменного
коксу.

У листопаді 2010 року Товариство
зазначений товар ввезло на митну
територію України з визначенням його
вартості, у розмірі 310 доларів США за
тонну, за ціною контракту.

На підтвердження митної вартості
товару митному органу Товариство
надало повний перелік документів,
необхідних для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товару.

На підставі п. 11 Порядку № 1766 Митниця
витребувала у Товариства договір з
третіми особами, пов'язаний з договором
(контрактом) на поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третіми
особами на користь продавця;
відповідну бухгалтерську
документацію: документ, згідно якого
товар було знято з обліку зі складу
відправка товару; інші документи для
підтвердження заявленої у декларації
митної вартості товарів; документи,
згідно яких товар був прийнятий на
баланс підприємства по попереднім
оформленням за даним контрактом та
специфікацією (прибутковий ордер) тощо.

Товариство надало Митниці копії ВМД
№112030000/2010/023933 від 29.09.2010 року,
№112030000/2010/024591 від 30.09.2010 року з
відмітками банку, що свідчать про
сплату за попередні поставки за ціною
контракту; накладна № 1550 про прийом
вантажу на комбінаті; висновок ДП
«Держзовнішінформ» №7/778 від 8.12.2010 року
та пояснення щодо неможливості надання
договору з третіми особами.

13 грудня 2010 року Митниця прийняла
рішення № 112000006/2010/002530/1 щодо визначення
митної вартості товару за третім
методом (за ціною угоди щодо подібних
(аналогічних) товарів) оцінки вартості
товару.

14 березня 2011 року Товариство
звернулося до Митниці щодо перегляду
Рішення № 112000006/2010/002530/1 від 13.12.2010 року
та застосування митної вартості товару
за першим методом (за ціною угоди)
оцінки вартості товару.

В цей же день Митниця повідомила
Товариство, що відповідно до ст. 264
Митного кодексу України та результатів
здійсненої перевірки наданих
декларантом відомостей, застосування
заявленої декларантом митної вартості
товару є неможливим.

Суд першої інстанції помилково
зазначив, що Митниця не надавала
Товариству письмової вимоги щодо
необхідності надання додаткових
документів для визначення митної
вартості товару, не здійснила
консультацію та не надала докази щодо
послідовності застосування методів
визначення митної вартості товару.

Відповідно до висновку ДП
«Держзовнішінформ» № 7/778 від 8.12.2010 року
рівень цін на коксівне вугілля складає
320-340 доларів США за тонну, а заявлена
Товариством митна вартість товару 310
доларів США за тонну.

Згідно з ст. 259 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 262 Митного кодексу
України митна вартість товарів і метод
її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу
України передбачені методи визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну: 1) за ціною
договору щодо товарів, як імпортуються
(вартість операції); 2) за ціною договору
щодо ідентичних товарів; 3) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних
товарів); 4) на основі віднімання
вартості; 5) на основі додавання
вартості) 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції). Якщо митна
вартість не може бути визначена за
методом 1 згідно з положенням статті 267
Митного кодексу України, проводиться
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості відповідно
до вимог статей 268, 269 Митного кодексу
України.

У разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 267-272 Митного
кодексу України, митна вартість
оцінюваних товарів визначається з
використанням способів, які не
суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Відповідно до п. 11 Порядку для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи, що підтверджують митну
вартість товарів. Про це посадовою
особою митного органу у графі «Для
відміток митниці» декларації митної
вартості робиться відповідний запис із
складенням переліку, зазначенням дати
і прізвища та підписом.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано зазначив, що Митниця
відповідно до ст. 264 Митного кодексу
України та п. 11 Порядку № 1766 правомірно
витребувала у Товариства додаткові
документи для визначення митної
вартості товару, які не були надані, у
зв'язку з чим рішення щодо визначення
митної вартості товару є правомірним.

Висновок суду апеляційної інстанції
про відмову у задоволенні позову є
обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судове рішення ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
касаційних скаргах, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги Відкритого
акціонерного товариства «Запорізький
металургійний комбінат «Запоріжсталь»
відхилити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.