Справа № 2а-7931/11/1470
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

13 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-7931/11/1470

Категорія: 10.2.3 Головуючий в 1 інстанції:
Гордієнко Т. О. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2011
року по справі за позовом прокурора
Заводського району м. Миколаєва в
інтересах Заводського районного
центру зайнятості до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Заводського району м.
Миколаєва в інтересах держави в особі
Заводського районного центру
зайнятості звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої
матеріальної допомоги на період
професійного навчання та витрати на
професійне навчання у сумі 4 304,80 грн.

За наслідками розгляду
адміністративної справи 21 грудня 2011
року Одеським окружним
адміністративним судом в повному
обсязі задоволений адміністративний
позов прокурора Заводського району м.
Миколаєва в інтересах. Заводського
районного центру зайнятості та
стягнуто з ОСОБА_1 витрати на
професійне навчання та матеріальну
допомогу у період професійного
навчання у сумі 4 304,80 грн.

Ухвалюючи постанову, суд першої
інстанції виходив з того, що у разі
припинення професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби без поважних причин
або відмови працювати за одержаною
професією (спеціальністю) із
застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації.

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржену
постанову та ухвалити нову, якою
відмовити у задовольнити позовних
вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Прокурор Заводського району м.
Миколаєва та Заводський районного
центр зайнятості письмових заперечень
на апеляційну скаргу не надали.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 197
КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено що
25.02.2011 року позивачем подана заява до
Заводського районного центру
зайнятості щодо направлення його на
курси «слюсар з ремонту автомобілів».

Між позивачем та відповідачем 25.02.2011
року укладено договір №1402/64-11 щодо
професійного навчання, яким
встановлено права, обов'язку сторін та
передбачена відповідальність за
невиконання умов договору(а.с.8,9).

Також судом першої інстанції
встановлено, що наказом Миколаївської
автомобільної школи №11 від 28 лютого 2011
року ОСОБА_1 зараховано до складу групи
№ 4, наказом цієї ж школи №103-У від 02
серпня 2011 року відповідача було
відраховано зі складу групи №4 з 02
серпня 2011 року у зв'язку з неявкою на
екзамен (а.с.10,11).

Апеляційний суд встановив, що
відповідно довідки щодо розрахунку
вартості навчання №11-2533/0/18-11 від 31
серпня 2011 року кількість робочих днів
навчання безробітного ОСОБА_1 склала 104
дні, при цьому загальна кількість днів
навчання складає 105 днів.

Таким чином відповідачем пропущено
один день навчання, день складання
кваліфікаційного іспиту, що сторонами
не оспорюється.

Відповідно абз.2 ч.3 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» у разі припинення
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості без
поважних причин або відмови працювати
за одержаною професією (спеціальністю)
із застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації.

Зазначена стаття передбачає негативні
наслідки у вигляді стягнення суми
витрат на професійну підготовку у разі
її припинення без поважних причин.

В матеріалах справи наявна медична
довідка, видана Миколаївською обласною
лікарнею №158 від 12.09.2011 року про те, що з
05 серпня по 09 вересня 2011 року ОСОБА_1
знаходився на стаціонарному лікуванні
у зв'язку з захворюванням на вірусний
гепатит - В (а.с. 51).

Відповідно до п.2.1.1 договору №1402/64-11
ОСОБА_1 зобов'язується приступити у
визначені службою зайнятості строки до
занять, пройти повний курс навчання,
оволодіти професійними знаннями та
навиками, передбаченими навчальними
планами та програмами, скласти
кваліфікаційні (випускні) іспити чи
інші форми контролю знань.

Відповідно до п.3.1.2 договору у разі
припинення навчання без поважних
причин або відмови працювати за
професією (спеціальністю), набутою в
результаті професійного навчання,
включаючи суму виплаченої
матеріальної допомоги у період
професійного навчання, витрат на
проїзд до місця навчання і назад
(включаючи оплату щоденного проїзду) та
витрат на проживання.

Між ОСОБА_1 та Миколаївською
автомобільною школою №11 виникли
правовідносини за яких навчальний
заклад не надав можливості відповідачу
завершити освітній курс та отримати
про це посвідчення. Районний центр
зайнятості не є стороною договору між
ОСОБА_1 та Миколаївською автомобільною
школою, а тому не може нести
відповідальність за дії сторін, що
уклали договір.

Дії Заводського районного центру
зайнятості щодо стягнення витрат на
професійне навчання в даному випадку є
наслідком невиконання ОСОБА_1 договору
з позивачем у зв'язку з відрахуванням
відповідача відповідно до наказу
Миколаївської автомобільної школи
№103-У від 02 серпня 2011 року.

Таким чином Заводський районний центр
зайнятості, в цьому випадку, діяв у
межах та у спосіб, передбачений
законодавством.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції не вбачає підстав
задоволення апеляційної скарги
відповідача та зазначає, що у разі
незгоди з наказом №103-У від 02 серпня 2011
року про відрахування ОСОБА_1 з
Миколаївської автомобільної школи у
зв'язку з неявкою на екзамен позивач
мав оскаржити саме зазначений наказ.

Враховуючи викладене апеляційний суд
дійшов висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційні скарги мають бути
залишені без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 206, 254 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2011
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
підписання та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач:

Судді: