Справа № 2а-21783/10/0570
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/15692/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті
Краматорську Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23.11.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24.02.2011 по
справі №2а-21783/10/0570 за позовом Державної
податкової інспекції у місті
Краматорську Донецької області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбассконтракт
ЛТД» про стягнення в доход держави
коштів, одержаних за правочином,
вчиненим з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави та
суспільства.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 23.11.2010,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011, у задоволенні позовних вимог
Державної податкової інспекції у місті
Краматорську Донецької області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбассконтракт
ЛТД» про стягнення в доход держави
коштів, одержаних за правочином,
вчиненим з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави та
суспільства - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями судів попередніх інстанцій,
Державна податкова інспекція у місті
Краматорську Донецької області 16.03.2011
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який своєю ухвалою від 24.03.2011 прийняв її
до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
23.11.2010 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011, прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення судами норм
матеріального права, зокрема, частини
першої статті 203, пункту 2 статті 215,
статті 228 Цивільного кодексу України,
статей 207, 208 Господарського кодексу
України.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у місті Краматорську
Донецької області проведено планову
виїзну документальну перевірку
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2007 по 31.03.2010, за наслідками
якої складено акт від 08.06.2010
№1214/17-1-НОМЕР_1.

Перевіркою встановлені господарські
відносини фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Донбассконтракт
ЛТД»,

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Донбассконтракт
ЛТД» укладений договір постачання
тари, яка була у використанні від 22.05.2009
№34.05.

Згідно з зазначеним договором фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 придбано у
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбассконтракт
ЛТД» товар (пляшки) на суму 1319879,85грн.
Відповідно до підпункту 3.1 договору від
22.05.2009 №34.05 товар постачається
постачальником своїм транспортом та за
свій рахунок.

Суми податку на додану вартість за
податковими накладними, виписаними
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Донбассконтракт
ЛТД» на виконання умов договору від
22.05.2009 №34.05, включено фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 до
податкового кредиту за період з червня
2009 року по жовтень 2009 року.

Розрахунки з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Донбассконтракт
ЛТД» за період з 01.06.2009 по 29.12.2009
проведені на суму 1319879,85грн., станом на
29.12.2009 заборгованість фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Донбассконтракт
ЛТД» відсутня.

В подальшому весь зазначений товар
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був
реалізований підприємствам-виробникам
напоїв.

Звертаючись з даним позовом до суду
податковий орган виходив з того,
договір від 22.05.2009 №34.05 було укладено з
метою, що завідомо з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави та
суспільства, з огляду на відсутність
товаротранспортних накладних, які б
засвідчували отримання товару,
відсутність необхідних умов для
здійснення господарських операцій,
оскільки відсутні складські
приміщення та транспортні засоби.

Відповідно до частини першої статті 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Із вказаної норми вбачається, що для
прийняття рішення про визнання угоди
недійсною необхідно встановлювати, у
чому конкретно полягало завідомо
суперечна інтересам держави і
суспільства мета укладення угод, якою
із сторін і в якій мірі виконано угоду,
а також вину сторін у формі умислу.
Наявність умислу у сторін (сторони)
угоди означає, що вони (вона)
усвідомлювали або повинні були
усвідомлювати протиправність угоди, що
укладалася і суперечність її мети
інтересам держави та суспільства і
прагнули або свідомо допускали
настання таки наслідків.

Таким чином для визнання зобов'язання
таким, що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, закон вимагає наявності
таких умов: вина фізичних осіб, які
підписували договір, що проявляється у
формі умислу, який спрямований на
приховування доходів від
оподаткування; такий умисел повинен
виникнути до моменту укладення
договору; мета укладення такого
договору приховування доходів від
оподаткування. Відсутність хоча б
однієї з них, не дає підстав
стверджувати, що зобов'язання вчинено з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави.

Разом з тим, судами встановлено, що
сторонами договору від 22.05.2009 №34.05
виконано всі його умови в межах взятих
на себе зобов'язань, всі первинні
документи були складені між
відповідачами, як сторонами договору
поставки, та відповідають вимогам
законодавства, реальність
господарських операцій підтверджено, а
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Донбассконтракт
ЛТД» до 16.10.2010 було належним чином
зареєстрованим платником податку на
додану вартість.

Окрім того, судами не встановлено
фактів, які б свідчили про те, що зміст
договорів не відповідає дійсним
намірам сторін щодо набуття цивільних
прав та обов'язків і що ці наміри
спрямовані на ухилення від сплати
податків за фінансово-господарськими
результатами виконання зазначених
договорів.

Колегія суддів також звертає увагу, що
санкції, встановлені частиною першою
статті 208 Господарського кодексу
України, є конфіскаційними, стягуються
за рішенням суду в доход держави за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, та не є
цивільно-правовими, а є
адміністративно-господарськими як
такі, що відповідають визначенню
частини першої статті 238
Господарського кодексу України. З
огляду на це, такі санкції можуть
застосовуватися лише протягом строків,
встановлених статтею 250 цього Кодексу.

Укладення спірного договору відбулося
22.05.2009, а акт перевірки №1214/17-1-НОМЕР_1, на
підставі висновків якого позивач і
звернувся із позовом до суду, складено
08.06.2010, тобто понад рік з дня укладення
спірного договору.

Таким чином, вимога про застосування
санкцій, встановлених статтею 208
Господарського кодексу України, була
заявлена за межами граничного річного
строку від вчинення правопорушення,
передбаченого статтею 250 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, зважаючи на те,
що застосування приписів статті 208
Господарського кодексу України
можливе лише при встановленні судом
обґрунтованості доводів податкового
органу про нікчемність господарського
зобов'язання (наявність складу
правопорушення в діях хоча б однієї зі
сторін зобов'язання (правочину,
договору, угоди), що є підставою позову
про застосування санкцій, суди дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у місті Краматорську
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23.11.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24.02.2011 по
справі №2а-21783/10/0570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв