Справа № 2а/2370/3316/2012
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
справа № 2а/2370/3316/2012

м. Черкаси

10 год. 15 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді:
Паламар П.Г.,

при секретарі:
Овсієнко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Звенигородського
районного управління юстиції про
визнання протиправними дій, скасування
постанов та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулася
ОСОБА_1 (далі - позивач) до відділу
державної виконавчої служби
Звенигородського районного управління
юстиції (далі - відповідач), в якому
просить:

-визнати неправомірними дії відділу
державної виконавчої служби
Звенигородського районного управління
юстиції, щодо підписання постанови ВП
№ 27287862 про відкриття виконавчого
провадження від 01.07.2011 року не тією
особою, посада головний державний
виконавець та прізвище, ім'я по
батькові ОСОБА_2 якої зазначено у
відповідному рядку даного реквізиту,
та підписання постанови в порядку ч.3
ст.68 Закону України "Про виконавче
провадження" від 13 жовтня 2011 року не
тією особою, посада головний державний
виконавець та прізвище, ім'я по
батькові ОСОБА_3 якої зазначено у
відповідному рядку даного реквізиту
винесених у виконавчому провадженні №
721/1 яке перереєстроване у № 221-1/12.

-визнати нечинною та скасувати
постанову ВП № 27287862 про відкриття
виконавчого провадження від 01.07.2011 року
яка підписана не тією особою, посада
головний державний виконавець та
прізвище, імя по батькові ОСОБА_2 якої
зазначено у відповідному рядку даного
реквізиту.

-визнати нечинною та скасувати
постанову в порядку ч.3 ст.68 Закону
України "Про виконавче провадження" від
13 жовтня 2011 року не тією особою, посада
головний державний виконавець та
прізвище, ім'я по батькові ОСОБА_3 якої
зазначено у відповідному рядку даного
реквізиту.

-стягнути із відділу державної
виконавчої служби Звенигородського
районного управління юстиції 1738
грн.88коп грошових коштів на
відшкодування шкоди завданої його
незаконними рішеннями-незаконно
утримання із пенсії пенсіонера за
віком ОСОБА_1 відповідно до постанови в
порядку ч.3 ст.68 Закону України "Про
виконавче провадження" від 13 жовтня 2011
року яка підписана не тією особою,
посада головний державний виконавець
та прізвище, ім'я по батькові ОСОБА_3
якої зазначено у відповідному рядку
даного реквізиту у виконавчому
провадженні № 721/1 яке перереєстроване
у № 221-1/12 відкритого постановою ВП №
27287862 про відкриття виконавчого
провадження від 01.07.2011 року яка
підписана не тією особою, посада
головний державний виконавець та
прізвище, ім'я по батькові ОСОБА_2 якої
зазначено у відповідному рядку даного
реквізиту, з примусового виконання
вимоги управління Пенсійного фонду
України в Звенигородському районі
Черкаської області про сплату боргу №
Ф- 259 від 01.02.2011 року про стягнення
відповідно до вимог ст.,106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
заборгованості зі сплати страхових
внесків за 2010 рік із ОСОБА_1 в сумі 1540,80
грн. яка не є виконавчим документом.

Позивач надала суду клопотання про
розгляд справи без її участі.

Відповідач надав суду заперечення
проти позову, вказавши, що зазначені у
позові дії державного виконавця
оскаржувалися позивачем у судовому
порядку і відповідно до постанови
Черкаського окружного
адміністративного суду від 27.04.2012 року
по справі №2а/2370/1212/2012 у задоволенні
позову відмовлено, а тому просив
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі. Також просив суд
розгляд справи провести без участі
представника відповідача.

Ухвалою Черкаського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року в частині позовних вимог визнання
неправомірними дій відділу державної
виконавчої служби Звенигородського
районного управління юстиції, визнання
нечинною та скасування постанови ВП №
27287862 про відкриття виконавчого
провадження від 01.07.2011 року та
постанови в порядку ч.3 ст.68 Закону
України "Про виконавче провадження" від
13 жовтня 2011 року провадження по справі
закрито.

Розглянувши адміністративний позов та
додані до нього матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті суд прийшов
до наступного.

Судом встановлено, що постановою від 01
липня 2011 року відповідачем відкрито
виконавче провадження з виконання
вимоги управління Пенсійного фонду
України в Звенигородському районі №
Ф-259 від 01.02.2011 р. на суму 1540 грн. 80 коп.

У зв'язку з невиконанням боржником
вимоги у добровільному порядку
державним виконавцем постановою від
13.10.2011 року в порядку ч. 3 ст. 68 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено проведення щомісячного
утримання в розмірі 20 % з доходів
боржника до погашення заборгованості.
Крім того, 13.10.2011 р. державним
виконавцем винесені постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
в розмірі 154 грн. 08 коп. та про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 44 грн.

Оцінюючи правомірність дій
відповідача, суд керується положеннями
Закону України "Про виконавче
провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі
Закон № 606), який визначає умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених статтею 17 Закону № 606,
частиною 8 якої серед таких документів
визначено і рішення органів державної
влади, якщо їх виконання за законом
покладено на державну виконавчу
службу.

Відповідач, перевіривши відповідність
пред'явленого до виконання документу
про сплату боргу на дотримання вимог
статей 18 та 19 Закону № 606 та встановивши
його відповідність цим вимогам,
відкрив виконавче провадження по
стягненню з позивача заявленої суми
боргу. Вказані дії повністю
відповідають приписам Закону № 606, яким
керується у своїй діяльності
відповідач.

Згідно частини 1 статті 25 Закону № 606
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Дії державного виконавця
оскаржувалися позивачем у судовому
порядку. Відповідно до постанови
Черкаського окружного
адміністративного суду від 27.04.2012 року
по справі № 2а/2370/1212/2012 у задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2012 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено
частково. Постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
27.04.2012 року змінено в частині мотивації
та обґрунтування норм матеріального
права, які належить застосувати за
даних спірних відносин. В іншій частині
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 27.04.2012 року
залишено без змін. Постанова суду
набрала законної сили.

У зв'язку з повним фактичним виконанням
вимог виконавчого документа 01.08.2012р.
відповідачем винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, а в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вимога позивача стягнути із відділу
державної виконавчої служби
Звенигородського районного управління
юстиції 1738 грн.88коп грошових коштів на
відшкодування шкоди завданої його
незаконними рішеннями є похідною від
вимог про визнання дій неправомірними
та скасування постанов.

Враховуючи, що постановою Черкаського
окружного адміністративного суду від
27.04.2012 року по справі № 2а/2370/1212/2012 у
задоволенні зазначених вимог
відмовлено, то не підлягає до
задоволення і вимога про стягнення з
відповідача грошових коштів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Частиною 3 ст.94 КАС України визначено,
що якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 9, 69-71, 86, 94, 97, 122, ст. ст.
158-163 КАС України суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд в порядку, передбаченому ст. ст. 185 -
187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
П.Г. Паламар

Повний текст постанови виготовлений 19
червня 2014 року