Справа № 826/1508/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/1508/14 Головуючий у 1-й
інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Троян
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Приватні інвестиції» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 07 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Приватні інвестиції» до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 березня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
постановою, подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
скасувати постанову та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що дана скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, 02 вересня
2013 року ТОВ «Фінансова компанія
«Приватні інвестиції» надіслало на
адресу ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві запит за № 441, в
якому просило надати йому податкову
консультацію з питань практичного
застосування п. 153.5, п. 153.6 ст. 153
Податкового кодексу України, а саме:

- Чи виникатиме у платника податків
обов'язок нараховувати та сплатити
податку на прибуток з суми, що є
різницею між ціною відступлення та
вартістю набутого платником податків
(заставоутримувача) предмета іпотеки з
моменту настання юридичного факту -
реєстрації права власності?

- Яким є нормативно-правове
обґрунтування відповіді на перше
питання письмової податкової
консультації, про яку просить позивач?

- Яким чином розраховуватимуться
податкові зобов'язання платника
податків при наступному відчуженні ним
раніше набутого у власність майна
боржника (предмета іпотеки). Які доходи
та витрати платника податків при цьому
братимуться до уваги?

- Яким є нормативно-правове
обґрунтування відповіді та третє
питання письмової податкової
консультації, про яку просить позивач?

В результаті чого, ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві надано таку консультацію, що у
свою чергу оформлена листом №
4846/10/26-59-06-24 від 10 жовтня 2013 року.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
податкового органу та з метою їх
відновлення ТОВ «Фінансова компанія
«Приватні інвестиції» звернулось за
захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що надання
податковим органом відповіді
(податкової консультації) на запит
позивача, зі змістом якої останній не
погоджується, не може вважатися
бездіяльністю відповідача, у зв'язку із
чим вимога позивача про визнання
протиправною бездіяльності ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
місті Києві, що полягає в ухиленні від
виконання обов'язку, визначеному п. 1 ст.
52 Податкового кодексу України та
ненаданні податкової консультації на
запит ТОВ «Фінансова компанія
«Приватні інвестиції» № 441 від 02.09.2013
про отримання податкової консультації
задоволена бути не може.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Так, згідно із підпунктом 41.1.1 пункту 41.1
статті 41 Податкового кодексу України,
органи державної податкової служби є
контролюючими органами щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2. цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1
статті 14 ПК України, податкова
консультація - допомога контролюючого
органу конкретному платнику податків
стосовно практичного використання
конкретної норми закону або
нормативно-правового акта з питань
адміністрування податків чи зборів,
контроль за справлянням яких покладено
на такий контролюючий орган.

Статтями 52, 53 ПК України передбачені
порядок надання та наслідки
застосування податкових консультацій.

Відповідно із вищезазначеними нормами:

- за зверненням платників податків
контролюючі органи безоплатно надають
консультації з питань практичного
застосування окремих норм податкового
законодавства;

- податкова консультація має
індивідуальний характер і може
використовуватися виключно платником
податків, якому надано таку
консультацію;

- за вибором платника податків
консультація надається в усній або
письмовій формі;

- консультації надаються органом
державної податкової служби, в якому
платник податків перебуває на обліку;

- контролюючі органи мають право
надавати консультації виключно з тих
питань, що належать до їх повноважень;

- не може бути притягнуто до
відповідальності платника податків,
який діяв відповідно до податкової
консультації, наданої у письмовій
формі, зокрема на підставі того, що у
майбутньому така податкова
консультація була змінена або
скасована;

- платник податків може оскаржити до
суду як правовий акт індивідуальної
дії податкову консультацію
контролюючого органу, викладену в
письмовій формі, яка, на думку такого
платника податків, суперечить нормам
або змісту відповідного податку чи
збору;

- визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

Наслідком застосування податкової
консультації згідно пункту 53.1 статті 53
ПК України є те, що платника податку не
може бути притягнуто до
відповідальності, якщо він діяв
відповідно до податкової консультації,
наданої йому у письмовій або
електронній формі, зокрема, на підставі
того, що у майбутньому така податкова
консультація була змінена або
скасована.

Відповідно до пункту 53.3 статті 53 ПК
України, платник податків може
оскаржити до суду як правовий акт
індивідуальної дії податкову
консультацію контролюючого органу,
викладену в письмовій або електронній
формі, яка, на думку такого платника
податків, суперечить нормам або змісту
відповідного податку чи збору.
Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

Отже, ПК України в якості підстав для
визнання недійсною податкової
консультації чітко визначає
суперечність такої консультації
нормам або змісту відповідного податку
чи збору.

До того ж, з аналізу вищезазначених
норм ПК України вбачається, що
податкові консультації не мають сили
нормативно-правового акта, а тому не
можуть вступати в конкуренцію з іншими
рішеннями (нормативно-правовими актами
чи правовими актами індивідуальної
дії) суб'єкта владних повноважень,
оскільки за юридичною природою є
відмінними від останніх.

Така форма оприлюднення офіційного
розуміння окремих положень
законодавства, що регулює податкові
правовідносини, не породжує для
відповідних суб'єктів настання
будь-яких юридичних наслідків, не
впливає на їхні права та обов'язки, а
також не є обов'язковою для виконання.

Окрім того, необхідною ознакою
податкової консультації як предмета
оспорювання в судовому порядку є її
відповідність визначенню рішення
(акта) суб'єкта владних повноважень в
розумінні КАС України, зокрема,
породження юридичних наслідків для
кола суб'єктів, яким це рішення
адресовано.

Така ознака характерна для
узагальнюючих податкових роз'яснень,
які надають ДПА України та
затверджуються її наказом (пункт 1.8
Порядку надання роз'яснень окремих
положень податкового законодавства,
затвердженого наказом ДПА України № 176
від 12 квітня 2003 року).

Спірна податкова консультація з
приводу практичного застосування норм
податкового законодавства, не підпадає
під предмет адміністративного позову,
адже кваліфікуючою ознакою змісту
такого, відповідно до положень статті
105 Кодексу адміністративного
судочинства України, є юридична
значущість для особи рішення суб'єкта
владних повноважень, тобто
безпосередня залежність виникнення,
зміни чи припинення прав та обов'язків
особи від такого рішення.

У даному випадку оспорювана податкова
консультація не має наведеної ознаки,
оскільки не носить обов'язкового
характеру, не породжує для позивача
жодних правових наслідків та не
порушує його прав, свобод і інтересів. У
разі ж донарахування товариству
податкового зобов'язання, останнє не
позбавлене можливості оскаржити
відповідне податкове рішення до суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
жодних управлінських висновків
оскаржувана податкова консультація не
містить, вчинити будь-які обов'язкові
дії позивачу вона не приписує, та
відповідно не порушує права, свободи та
інтереси осіб у сфері
публічно-правових відносин.

Слід відмітити і те, що аналогічна
правова позиція міститься в ухвалах
Вищого адміністративного суду України
від 19 липня 2012 року по справі №
К/9991/11060/12 та від 04 грудня 2013 року по
справі № К/9991/58704/12.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Приватні інвестиції» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 07 березня 2014 року - без
змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А.Твердохліб

.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.