Справа № 2а-9426/11/1370
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.
Справа № 876/4752/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Онишкевича Т.В., Яворського І.О.,

з участю секретаря судового засідання:
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
Дяків Л.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного Управління Пенсійного фонду
України у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року по справі № 2а-9426/11/1370 за позовом
Головного Управління Пенсійного фонду
України у Львівській області до
Головного управління юстиції у
Львівській області, Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Підрозділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання дій державного
виконавця протиправними та скасування
постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

25.08.2011 року Головне Управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області звернулося з адміністративним
позовом до суду, яким просило визнати
протиправними дії державного
виконавця та скасувати постанову
державного виконавця про накладення
штрафу від 10.08.2011 року ВП №27799772 в
розмірі 680 грн..

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року в задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Головне Управління Пенсійного фонду
України у Львівській області постанову
суду першої інстанції оскаржив, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
просить її скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що гр. ОСОБА_2 знаходиться
на обліку в управлінні пенсійного
забезпечення військовослужбовців та
деяких інших категорій громадян, яке є
структурним підрозділом Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Львівській області, то для виконання
рішення суду потрібно затратити
значний час. У зв'язку з наведеним,
просили відкласти провадження
виконавчих дій та надати новий строк
для добровільного виконання рішення
суду. Окрім цього, в рішенні суду не
вказано період, за який слід провести
нарахування та виплату компенсації та
її суму, що ускладнює виконання даного
рішення в зв'язку з чим воно потребує
роз'яснення. Проте, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу не з'ясувавши всіх
поважних причин невиконання судового
рішення.

В судовому засіданні представник
позивача надала пояснення та
підтримала доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджено матеріалами справи, що
cупровідним листом від 25.07.2011 року
№09-01-45/310/В3-10790 підрозділ примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області скерував позивачеві копію
постанови державного виконавця від
25.07.2011 року про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2а-74/2010 року
виданого 14.07.2011 року Шевченківським
районним судом м. Львова про
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області провести нарахування і виплату
ОСОБА_2 компенсації втрати частини
пенсії у зв'язку з несвоєчасним
виконанням постанов Шевченківського
райсуду м. Львова від 13.12.2007 року,
Львівського окружного
адміністративного суду від 13.10.2008 року
і Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.02.2010 року
на підставі Закону України від 19.10.2000
року за №2050-111 "Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати.

Згідно відмітки (ст. 55) вказаний лист із
копією постанови про відкриття
виконавчого провадження позивач
отримав 29.07.2011 року.

Листом від 01.08.2011 року №7654/06-22 (ст. 63-64)
позивач повідомив підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про те, що постанову про
відкриття виконавчого провадження у
якій надано строк для добровільного
виконання до 01.08.2011 року позивачем
отримано тільки 29.07.2011 року, а оскільки
гр. ОСОБА_2 знаходиться на обліку в
управлінні пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян, яке є структурним
підрозділом позивача, але знаходиться
за адресою м. Львів АДРЕСА_1, то для
виконання рішення суду потрібно
затратити значний час.

Листом від 10.08.2011 року підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області направив позивачеві копію
постанови державного виконавця про
накладення штрафу від 10.08.2011 року (ст.9)
за невиконання рішення суду для відома
та виконання та надав повторний термін
до 17.08.2011 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України
"Про виконавче провадження", якщо
боржник у встановлений строк
добровільно не виконав рішення,
державний виконавець невідкладно
розпочинає його примусове виконання.

Пункт 13 частини 3 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлює, що державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

У відповідності до ст. 87 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що в разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
які можуть бути виконані лише
боржником, державний виконавець
виносить постанову про накладення
штрафу на боржника та призначає новий
строк для виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Оскільки вимога державного виконавця
виконана не була, щодо позивача була
винесена постанова ВП № 27799770 від 10.08.2011
року про накладення штрафу у розмірі
680,00 грн., з тих мотивів, що на адресу
ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області не
надійшло підтвердження про виконання
рішення суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 Закону
України «Про виконавче провадження» на
відділ примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в області, містах
Києві та Севастополі покладається
виконання рішень, зокрема, за якими
боржниками є територіальні підрозділи
центральних органів виконавчої влади,
місцеві суди, міські, районні або
селищні ради чи районні державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, військові прокуратури
гарнізонів, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи.

Згідно з п. 1.1 Положення про головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого Постановою Правління
Фонду України №11-2 від 27.06.2012 року,
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
разом з управліннями Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах в
містах утворюють систему
територіальних органів Пенсійного
фонду України, який є центральним
органом виконавчої влади.

Частиною 1 ст. 21 Закону України від
17.03.2011 року «Про центральні органи
виконавчої влади» визначено, що
територіальні органи центрального
органу виконавчої влади утворюються як
юридичні особи публічного права в
межах граничної чисельності державних
службовців та працівників
центрального органу виконавчої влади і
коштів, передбачених на його утримання,
ліквідовуються, реорганізовуються за
поданням міністра, який спрямовує та
координує діяльність центрального
органу виконавчої влади, Кабінетом
Міністрів України.

Таким чином, боржник у справі - Головне
управління Пенсійного фонду України в
Львівській області є територіальним
органом центрального органу
виконавчої влади, а не територіальним
підрозділом центрального органу
виконавчої влади, а тому таке виконавче
провадження не підвідомче підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні
адміністративного позову.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Львівській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 26
березня 2014 року по справі № 2а-9426/11/1370 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.П. Дякович

Судді:
Т.В. Онишкевич

І.О. Яворський