Справа № 2а-2370/3419/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/800/3032/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Черкаського міського центру
зайнятості

на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 20
вересня 2012 року

та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2012 року

у справі № 2а-2370/3419/12

за позовом Черкаського міського
центру зайнятості

до ОСОБА_5

про стягнення грошових
коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року Черкаський міський
центр зайнятості звернувся до
Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року у справі № 2а-2370/3419/12,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2012 року, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Черкаський міський центр зайнятості
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права, просить
вищевказані рішення скасувати та
прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
та наданої ними правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, 07 грудня 2010 року ОСОБА_5
звернувся до Черкаського міського
центру зайнятості в пошуках роботи. 14
грудня 2010 року на підставі поданої
заяви, останньому було наданий статус
безробітного, та призначено виплату
допомоги по безробіттю.

21 лютого 2012 року ОСОБА_5 було направлено
на тимчасове працевлаштування у
вигляді громадських робіт до
Комунального підприємства
«Центральний стадіон» Черкаської
міської ради. Вказане направлення було
здійснено на підставі договору,
укладеного між Черкаським міським
центром зайнятості та Комунальним
підприємством «Центральний стадіон»
Черкаської міської ради № 00020 від
19 січня 2012 року.

Відповідач був прийнятий на роботу з 24
лютого 2012 року на посаду «Прибиральник
території».

Оплата праці, особам зайнятим на
громадських роботах направлення на які
здійснювалось на підставі вказаному
договору, проводиться за рахунок
коштів Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття.

Згідно довідки про фактично
відпрацьований час і кошти, витрачені
на організацію та проведення
оплачуваних робіт у Комунальному
підприємстві «Центральний стадіон»
Черкаської міської ради, ОСОБА_5
приймав участь у громадських роботах,
за що йому було нараховано та виплачено
винагороду.

Відповідача знято з обліку відповідно
до пункту 20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007
року № 219 у зв'язку з невідвідуванням
безробітним центру зайнятості
протягом 30 і більше календарних днів
без поважних причин після закінчення
встановленого строку відвідування з
наступного дня після останнього
відвідування відповідно до абзацу 4
підпункту 2 пункту 20 Порядку, а саме з 22
лютого 2012 року.

Актом Черкаського міського центру
зайнятості від 20 квітня 2012 року № 66
встановлено, що ОСОБА_5 приймав участь
в оплачуваних громадських роботах 24
лютого 2012 року в Комунальному
підприємстві «Центральний стадіон» за
рахунок коштів ФЗДССВБ після дати
зняття його з обліку як безробітного, а
саме після 22 лютого 2012 року, а тому
кошти, витрачені на участь в
оплачуваних громадських роботах за 24
лютого 2012 року в сумі 69,92 коп.,
підлягають поверненню.

Наказом від 20 квітня 2012 року № 275,
прийнятим на підставі акта від 20 квітня
2012 року № 66 та відповідно до статей 12, 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», зобов'язано ОСОБА_5
повернути на рахунок позивача кошти у
сумі 69,92 коп.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», застраховані
особи мають право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
соціальні послуги.

Механізм призначення, виплати допомоги
по безробіттю, у тому числі одноразової
для організації безробітними
підприємницької діяльності, та
обчислення страхового стажу визначає
Порядок надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого Постановою кабінету
Міністрів України 10 вересня 2008 року №
839.

Згідно із пунктом 1.2 Порядку, допомога
по безробіттю, у тому числі одноразова
її виплата для організації
безробітними підприємницької
діяльності надається застрахованим та
незастрахованим особам, визнаним в
установленому порядку безробітними.

Відповідно до пункту 4 Порядок надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, фінансування оплачуваних
громадських робіт може проводитися за
рахунок коштів місцевих бюджетів,
Фонду (в частині організації таких
робіт для безробітних), роботодавців,
для яких зазначені роботи виконуються,
та інших джерел відповідно до
законодавства.

Соціальна послуга з фінансування
громадських робіт надається Фондом
місцевим держадміністраціям,
виконавчим органам місцевих рад та
роботодавцям незалежно від форми
власності, які організовують
оплачувані громадські роботи за участю
державної служби зайнятості.

Пунктом 16 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності
передбачено, що оплата праці осіб,
зайнятих на громадських роботах,
здійснюється за фактично виконану
роботу за розцінками, тарифними
ставками та посадовими окладами
відповідно до законодавства і не може
бути меншою за розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої
законом.

Безробітний за участь у громадських
роботах одержує заробітну плату,
передбачену Законом України «Про
оплату праці», а не соціальну послугу,
передбачену Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Враховуючи, що грошові кошти у сумі 69,92
коп. є оплатою за фактично виконані
ОСОБА_5 громадські роботи по прибиранню
території, стягнення яких
законодавством не передбачено, а тому
суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, дійшов
вірного висновку відмовивши у
задоволенні у задоволенні позовних
вимог.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Черкаського
міського центру зайнятості - відхилити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2012 року у справі №
2а-2370/3419/12 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді