Справа № 820/7215/14
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 червня 2014 р.
№ 820/7215/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання -
Сковира Л.Ю.,

за участю представника позивача -
Сиротенка С. Є.,

представника позивача - Лагус М.В.,

представника відповідача - Супрун В.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
м. Харкові адміністративну справу за
позовом Данилівського дослідного
державного лісгоспу до Дергачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Данилівський дослідний
державний лісгосп, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Дергачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просить суд скасувати
податкове повідомлення-рішення від
12.11.2013 року № Дергачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області, на
суму податкового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість у
сумі 1 328 451,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на незаконність спірного
рішення Дергачівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, невідповідність
висновків, які викладені в акті
перевірки, фактичним обставинам у
справі та нормам чинного законодавства
України, наполягав на
необґрунтованості посилань
відповідача на фактичні обставини
справи, а також норми законодавства,
зазначені податковим органом у якості
порушення в оскарженому податковому
повідомленні - рішенні, складеному за
результатами проведеної
документальної планової перевірки.
Зауважив, що здійсненні ним операції з
придбавання за готівкові кошти
нафтопродуктів та оформлення зведених
податкових накладних, підтверджується
первинними документам, а також на
обґрунтованість користування пільгою
з податку на додаткову вартість та
належне оформлення операцій з
постачання кінцевим споживачам
деревини товарних позицій 4401, 4403, 4404
згідно з УКТ ЗЕД (крім брикетів та
гранул товарної підкатегорії УКТ ЗЕД
4401 30 90 00).

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
посилаючись на обставини, вказані у
позовній заяві, та просив суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач, Дергачівська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, з поданим позовом
не погодився, надав до суду письмові
заперечення на адміністративний позов.
В обґрунтування заперечень проти
позову відповідач зазначив, на
відповідність висновків проведеної
документальної планової перевірки
позивача фактичним обставинам,
посилаючись на порушення позивачем
вимог п.п.201.7, п.п. 201.11 ст. 201, а також п.23
підрозділу 2 розділу XX Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI із
змінами та доповненнями. Також
відповідач зазначає, що протягом
періоду, який охоплювався перевіркою,
позивач придбавав за готівкові кошти
нафтопродукти по зведеній податковій
накладній без відповідних реєстрів
супровідних документів що призвело до
завищення суми податку на додаткову
вартість на загальну суму 11225,0 грн.

Крім того, вказував, що позивач
необґрунтовано користувався
податковою пільгою з податку на
додаткову вартість, передбачену п.23
підрозділу 2 розділу XX ПК України по
звільненим операціям з постачання
деревини товарних позицій 4401, 4403, 4404
згідно з УКТ ЗЕД (крім брикетів та
гранул товарної підкатегорії УКТ ЗЕД
4401 30 90 00), також що в
товарно-транспортних накладних з
постачання вказаної продукції
відсутні посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції, оспорював
правильність її оформлення.

Представник відповідача проти позову
заперечував з підстав, вкладених у
письмових запереченнях.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, встановив наступне.

Дергачівською ОДПІ ГУ Міндоходів
у Харківській області було проведено
документальну планову перевірку
Данилівського дослідного державного
лісгоспу, з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2012 по 31.12.2012, валютного та іншого
законодавства в період з 01.01.2012 по 31.12.2012
року.

В висновках акту перевірки
податковим органом зазначено, що
перевіркою повноти нарахування
податку на додану вартість за період з
01.01.2012р. по 31.12.2012р. встановлено його
заниження на загальну суму 595411 грн. в
результаті допущених порушень, а саме
порушення п.п.201.7, п.п. 201.11 ст. 201 ПК
України позивачем до складу
податкового кредиту віднесено суму
11225,0 грн. по зведеній податковій
накладній без відповідних реєстрів
супровідних документів.

Також в основі висновку акту
перевірки зазначено, що перевіркою
повноти визначення податкових
зобов'язань позивача з податку на
додаткову вартість за період з 01.01.2012р.
по 31.12.2012р. встановлено їх заниження на
загальну суму 584186 грн. в результаті
допущених порушень п.23 підрозділу 2
розділу XX ПК України, оскільки, згідно
наданих до перевірки
товарно-транспортних накладних ф. N1-ТН
відсутні посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, неможливо співставити
данні товарно-транспортних накладних
як первинних бухгалтерських
документів позивача, з податковими
накладними з метою встановлення
реальності та повноти відображення в
бухгалтерському та податковому обліку
із відповідним відображенням у
податкових деклараціях (розрахунках,
звітах тощо) податкової пільги (Код
пільги згідно з Довідником пільг-14010468)
по звільненим операції з постачання
деревини товарних позицій 4401, 4403, 4404
згідно з УКТ ЗЕД (крім брикетів та
гранул товарної підкатегорії УКТ ЗЕД
4401 30 90 00) по розрахунках з кінцевим
споживачем (населення) на суму 2920935 грн.

На підставі зазначеного акту
перевірки податковим органом було
винесене та направлене позивачу
податкове повідомлення-рішення від
12.11.2013 р. № за платежем податок на
додану вартість у сумі 1328451,00 грн., в
тому числі за основним платежем - 595411,00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 733040,00 грн. За результатами
адміністративного оскарження
позивачем податкового
повідомлення-рішення спір вирішено не
було.

Як встановлено судом, з наявних у
справі доказів, та не заперечується
сторонами, Данилівський дослідний
державний лісгосп протягом періоду,
який перевірявся податковим органом,
придбавав за готівкові кошти
нафтопродукти у ТОВ
«Татнєфть-Укрнєфтєпродукт»,
Полтавської філії ТОВ
Татнєфть-Укрнєфтєпродукт, код
ОКПО-35017133 ІПН ПДВ -67 та ТОВ
"Татнєфть-АЗС-Україна", код ОКПО- 38194448,
ІПН платника ПДВ - 018.

В Акті перевірки відповідачем
щодо повноти визначення позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість за період з 01.01.2012 по
31.12.2012 вказано на його завищення на
загальну суму 11225,0 грн., в т.ч. за січень
514 грн., лютий 509 грн., березень 725 грн.,
квітень 814 грн., травень 901 грн., червень
964 грн., липень 1310,0 грн., серпень 787 грн.,
вересень 1010 грн., жовтень 1288грн.,
листопад 1251 грн., грудень 1152 грн.
Відповідач обґрунтував вказане тим, що
на порушення п.п.201.7, п.п.201.11 ст. 201
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року №2755-VI позивачем до
складу податкового кредиту віднесено
суму 11225,0 грн. по зведеній податковій
накладній без відповідних реєстрів
супровідних документів.

Разом з тим, відповідач не оспорює
факт існування та виконання
відповідних господарських операцій,
закупівлю позивачем за готівкові кошти
нафтопродуктів в указаних
постачальників, а також видачу
позивачу зведених податкових
накладних з податку на додаткову
вартість на підставі наданих реєстрів
касових чеків щодо здійснення
готівкової оплати за придбані
нафтопродукти. Податковий орган також
не посилається і на невідповідність
виданих постачальниками касових чеків
вимогам чинного законодавства, у тому
числі щодо відображення суті операції
та суми отриманого товару, обчислення
сум податку на додану вартість у межах
касового чека за підсумками роботи
протягом дня або за підсумками роботи
за період.

Згідно п.п.201.7 ст. 201 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-VI податкова накладна складається
на кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг,
послуг не містить відокремленої
вартості, перелік (номенклатура)
частково поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
фінансової політики, та враховується
при визначенні загальних податкових
зобов'язань.

Згідно п.п.201.11 ст. 201 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-VI підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту без отримання податкової
накладної, також є: касові чеки, які
містять суму отриманих товарів/послуг,
загальну суму нарахованого податку (з
визначенням фіскального номера та
податкового номера постачальника). При
цьому з метою такого нарахування
загальна сума отриманих товарів/послуг
не може перевищувати 200 гривень за день
(без урахування податку).

У разі використання платниками
для розрахунків із споживачами
реєстраторів розрахункових операцій
касовий чек повинен містити дані про
загальну суму коштів, що підлягає
сплаті покупцем з урахуванням податку,
та суму цього податку, що сплачується у
складі загальної суми.

Порядок обчислення та
накопичення реєстраторами
розрахункових операцій сум податку
встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п.8, 9 Порядку
обчислення і накопичення
реєстраторами розрахункових операцій
сум податку на додану вартість,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2010 р. №1224,
загальна сума готівки, сплачувана
покупцем за придбані товари (надані
послуги), обчислюється як сума сукупної
вартості товарів (наданих послуг) за
всіма відповідними позиціями. Загальна
сума податку на додану вартість за
підсумками роботи протягом дня
дорівнює сумам податку на додану
вартість за кожною із ставок,
відображених у касових чеках, а за
період - за всі робочі дні в межах
зазначеного періоду.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
та складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Судом досліджено, та матеріалами
справи підтверджено, реєстри касових
чеків з придбання за готівкові кошти
нафтопродуктів у постачальників ТОВ
«Татнєфть-Укрнєфтєпродукт»,
Полтавської філії ТОВ
Татнєфть-Укрнєфтєпродукт, ТОВ
"Татнєфть-АЗС-Україна" за період, що
перевірявся відповідачем, та податкові
накладні, зі змісту яких у суду не
виникає сумнівів у факті існування та
виконання господарських операцій,
закупівлі позивачем за готівкові кошти
нафтопродуктів, а також видачу
позивачу зведених податкових
накладних з податку на додаткову
вартість на підставі наданих реєстрів
касових чеків щодо здійснення
готівкової оплати за придбані
нафтопродукти.

Таким чином, порушень оформлення
договірних правовідносин позивача з
указаними постачальниками, які б
ставили під сумнів існування та
виконання цих договірних відносин, та
що впливало б на виникнення у позивача
права на податковий кредит, судом не
встановлено. За таких умов висновки
податкового органу контролюючого
органу про необґрунтоване віднесення
позивачем до податкового кредиту суми
у розмірі 11225,00 грн. є неправомірними та
такими, що спростовуються
встановленими судом обставинами.

Що стосується посилань
відповідача в акті перевірки на
допущені позивачем порушення п.23
підрозділу 2 розділу XX Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-VI.

Відповідно до п.23 підрозділу 2
розділу XX Податкового кодексу України
від 2 грудня 2010 року №2755-VI тимчасово до 1
січня 2014 року від оподаткування
податком на додану вартість
звільняються операції з постачання, у
тому числі операції з імпорту відходів
та брухту чорних і кольорових металів
та деревини товарних позицій 4401, 4403, 4404
згідно з УКТ ЗЕД (крім брикетів та
гранул товарної підкатегорії УКТ ЗЕД
4401 30 90 00).

За змістом вказаної норми, від
оподаткування податком на додану
вартість звільняються операції з
постачання деревини таких визначених
товарних позицій:

4401 Деревина паливна у
вигляді колод, полін, хмизу, гілок,
сучків тощо; деревна тріска або
стружка; тирса, тріска, стружка, уламки
та відходи деревини та скрап,
агломеровані або неагломеровані, у
вигляді колод, полін, брикетів, гранул
тощо

4403 Лісоматеріали
необроблені, з видаленою або
невидаленою корою або заболонню, або
начорно брусовані або небрусовані

4404 Деревина бондарна; колоди
колоті; палі, кілки, стовпи загострені з
дерева, але не розпиляні уздовж;
лісоматеріали, начорно обтесані, але не
обточені, не вигнуті або не оброблені
іншим способом, що використовуються
для виробництва ціпків, парасольок,
ручок для інструментів або подібних
виробів; деревина лущена та аналогічна
(крім брикетів та гранул товарної
підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00).

Існування вказаної пільги на час
виникнення спірних правовідносин та
можливість користування нею позивачем
відповідачем не оспорюється.

Як зазначив відповідач у Акті
перевірки, на реалізацію лісопродукції
кінцевому споживачу (населенню)
позивачем виписані податкові накладні
з номенклатурою товару «поставка
товару кінцевому споживачу», одиниця
виміру товару - «поставка» звільнення
від ПДВ - «без ПДВ розд. XX п/р. 2 п.23».
Зазначено, що згідно наданих до
перевірки документів,
товарно-транспортних накладних ф. N 1-ТН,
у яких відсутні посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, неможливо співставити
данні товарно-транспортних накладних
як первинних бухгалтерських
документів суб'єкта господарювання, з
податковими накладними з метою
встановлення реальності та повноти
відображення в бухгалтерському та
податковому обліку із відповідним
відображенням у податкових
деклараціях (розрахунках, звітах тощо)
податкової пільги (Код пільги згідно з
Довідником пільг-14010468) по звільненим
операції з постачання деревини
товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ
ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної
підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00) по
розрахунках з кінцевим споживачем
(населення) на суму 2920935 грн.

Суд зазначаає, що у Акті перевірки
фахівцями Дергачівської ОДПІ не
зазначено реквізити податкових
накладних із зазначенням пільги, які
податковим органом поставлено під
сумнів у розрізі вищезазначених
обставин, не зазначено, які саме
первинні документи, за який саме
конкретний період чи дату та по яких
саме конкретних операціях, на думку
податкового органу, не відповідають
законодавству.

Відповідачем у судовому
засіданні не заперечувалось, що при
наданні послуги позивачем з
перевезення лісопродукції
виписується податкова накладна, яка
має номенклатуру товару - «поставка
товару кінцевому споживачу», одиниця
виміру товару - «поставка» та дана
операція оподатковується за основною
ставкою 20%.

Позивачем до матеріалів справи
надано підсумкові помісячні за 2012 рік
реєстри виписаних
товарно-транспортних накладних із
зазначенням найменування поставленої
продукції кінцевим споживачам,
посиланням на товарно-транспортні
накладні, прибуткові касові ордери та
відповідні їм податкові накладні,
виписані позивачем із зазначенням
пільги на підставі саме зазначених
первинних документів.

Вказані операції підтверджено
позивачем у Звіті про рух
лісопродукції по лісгоспу за
січень-грудень 2012 року, Зведеній
помісячній реалізації лісопродукції,
щоденниками приймання робіт по
заготівлі лісопродукції. Зміст
вказаних документів у суду не викликає
сумнівів та підтверджено виписаними
позивачем у зв'язку з зазначеними
обставинами наявними у справі
податковими накладними за 2012 рік.

З показань допитаних судом
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також слідує,
що позивач за характером своєї
статутної та фактичної діяльності
взагалі не здійснює та протягом 2012 року
не здійснював відвантаження кінцевим
споживачам будь-якої іншої продукції,
ніж та, яка відповідає товарним
позиціям 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД,

Згідно з п. 201.7 ПК України та п. 14
Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України від
01.11.2011 р. № 1379 (чинного на час виникнення
спірних відносин) податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

При цьому, як виняток із
загального правила, згідно з п. 8.4
Порядку № 1379 податкова накладна може
виписуватись за щоденними підсумками
операцій у разі здійснення постачання
товарів/послуг за готівку кінцевому
споживачеві (який не є платником
податку) податкова накладна
виписується за щоденними підсумками
операцій (якщо податкова накладна не
була виписана на ці операції).

Відповідно до п.8 Порядку №1379 усі
примірники податкових накладних,
окремі особливості заповнення яких
викладені в підпунктах 8.1 - 8.4 цього
пункту, залишаються в особи, що їх
виписала, і зберігаються відповідно до
викладеного в підпунктах 6.1 та 6.4 пункту
6 Порядку №1379.

У верхній лівій частині оригіналу
такої податкової накладної робиться
відповідна помітка «Х» та зазначається
тип причини, зокрема, « 11» - виписана за
щоденними підсумками операцій.

Підпунктом 8.1 п.8 Порядку №1379
визначено, що у разі постачання
товарів/послуг покупцю, який не
зареєстрований як платник податку,
включаючи постачання на експорт,
здійснення операцій з натуральних
виплат у рахунок оплати праці фізичним
особам, що перебувають у трудових
відносинах з платником податку, у
рядках «Індивідуальний податковий
номер покупця» та «Номер свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість (покупця)» проставляється
нуль.

Враховуючи зазначене, в
податковій накладній, яка виписується
за щоденними підсумками операцій у
разі здійснення постачання
товарів/послуг за готівку кінцевому
споживачеві (який не є платником
податку), суми ПДВ за такими
розрахунками зазначаються загальною
сумою, що відповідає фактичній сумі
виторгу та сумі ПДВ, відображеній за
цей день в касовій книзі підприємства.

Суд зазначає, що первинні
документи, які були складені у
зазначених спірних правовідносинах за
участю позивача, складені відповідно
до Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», ст. 44 Податкового кодексу
України, п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. №88, зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за №168/704, не мають дефектів форми та
змісту.

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 №88, первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон)
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Згідно з Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 № 88, первинні документи
складаються на бланках типових і
спеціалізованих форм, затверджених
відповідним органом державної влади.
Документування господарських операцій
може здійснюватись із використанням
виготовлених самостійно бланків, які
повинні містити обов'язкові реквізити
чи реквізити типових або
спеціалізованих форм.

Як зазначено у листі Міністерства
фінансів України від 06.12.2013 р. №
31-08410-07-27/35654 «Щодо оформлення первинних
документів», міру деталізації змісту і
обсягу господарської операції
визначають особи, які відповідають за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення.

Таким чином, дії позивача з
виписки єдиної податкової накладної з
щоденними підсумками операцій
постачання товарів за готівку
кінцевому споживачеві із зазначеними у
них розшифруванням операції, що
співпадає з складеними при цьому
первинними документами, є правомірними
та відповідає приписам діючого
законодавства.

Відповідно до п. 56.4 ст. 56 ПК
України, - «обов'язок доведення того, що
будь-яке нарахування, здійснене
контролюючим органом у випадках,
визначених цим Кодексом, або будь-яке
інше рішення контролюючого органу є
правомірним, покладається на
контролюючий орган».

Відповідно до Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.2010р. №984, факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів (п.4). У разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно: чітко
викласти зміст порушення з посиланням
на конкретні пункти і статті
законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів; у разі надання посадовими
особами платника податків або його
законними представниками посадовим
(службовим) особам органу державної
податкової служби письмових пояснень
щодо встановлених порушень
податкового законодавства та/або
причин ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, або їх копій
факти про надання таких пояснень
необхідно відобразити в акті (п.5.2).

За таких умов суд приходить до
висновку, що у періоді, який
перевірявся податковим органом,
позивач як платник податків здійснював
реалізацію кінцевим споживачам
(населенню) деревини товарних позицій
4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД (крім
брикетів та гранул товарної
підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00) (далі -
товари), операції щодо чого на час їх
здійснення були тимчасово звільненими
від оподаткування податком на додану
вартість відповідно до положень п.23
підрозділу 2 розділу XX ПКУ, а первинні
документи щодо постачання вказаної
продукції позивача складалися щодо
операцій, які підпадають під дію п.23
підрозділу 2 розділу XX Податкового
кодексу України й з яких слідує, що
позивач здійснював операції з поставки
населенню (кінцевому споживачу)
деревини товарних позицій 4401, 4404 згідно
з УКТ ЗЕД (крім брикетів та гранул
товарної підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00).

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов до висновку, що перевіркою
неправомірно збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 595411,00грн. та
безпідставно застосовано штрафну
(фінансову) санкцію у розмірі 733040,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Так, відповідно до вимог статті 71
КАС України, передбачено, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної
норми процесуального права при
розгляді судом спору щодо
правомірності рішення органу
державної податкової служби, яким
платнику податків донараховані
податкові зобов'язання презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

З досліджених в судовому
засіданні письмових доказів, пояснень
представників сторін, судом
встановлено відсутність порушень в
діях позивача при формуванні витрат та
податкового кредиту по
взаємовідносинам з вищезазначеними
контрагентами за перевіряємий період.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень мають бути
законними та обґрунтованими,
прийнятими чи вчиненими в межах
наданих повноважень, мати під собою
конкретні об'єктивні факти, на підставі
яких його ухвалено або вчинено, а суд,
відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, перевіряє чи прийнято
такі рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на це, суд дійшов
висновку, що спірне податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню, як таке, що прийняте з
порушенням ч.3 ст.2 КАС України, а
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Частиною 1 ст.94 КАС України
передбачено, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції
України, ст.ст. 7,8, 9, 10, 11, 12, ст.ст.158, 159, 160,
161, 162, 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Данилівського дослідного державного
лісгоспу до Дергачівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Дергачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
12.11.2013 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Данилівського дослідного
державного лісгоспу (62340, Харківська
область, Дергачівський район, село
Черкаська Лозова, , п/р
260002321 в ВАТ "Мегабанк", МФО 351629, інші
відомості суду не відомі) сплачений при
поданні позову судовий збір в розмірі
487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн.
20 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлено 20 червня 2014 року.

Суддя
І.С. Нуруллаєв