Справа № 803/853/14
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Справа № 803/853/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання
Брудовській Н. В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача УДАІ МВС
України у Волинській області Коваль І.
В.,

представника відповідача - ГУ ДКС у
Волинській області Петрунів Т. С.,

представника відповідача Другого
відділу ДВС Луцького МУЮ Михальчука С.
О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_6 до Управління державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області,
Другого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача ТзОВ «В Клінче»
про визнання дій протиправними та
стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся з адміністративним
позовом до Управління державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області (далі - Управління
ДАІ УМВС України у Волинській області),
Товариства з обмеженою
відповідальністю «В Клінче» (далі -
ТзОВ «В Клінче») про визнання дій
Управління ДАІ УМВС України у
Волинській області протиправними щодо
стягнення коштів за транспортування та
зберігання автотранспортного засобу,
який належить ОСОБА_6, стягнення коштів
з Управління ДАІ УМВС України у
Волинській області у сумі 1139,40 грн. та
стягнення витрат на юридичну допомогу
у сумі 200,00 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014 року
було відмовлено у відкритті
провадження в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_6 до ТзОВ «В Клінче».

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 16.05.2014 року
до участі у справі було залучено
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області (далі - ГУ ДКСУ у
Волинській області) як відповідача та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «В Клінче» як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 29.05.2014 року
до участі у справі як відповідача було
залучено Другий відділ державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції (далі - Другий ВДВС
Луцького МУЮ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
24.11.2013 року належний позивачу
автомобіль незаконно було затримано
працівниками ВДАІ Луцького РВ та
передано на спеціальний майданчик для
зберігання, відповідно до постанови
державного виконавця Другого ВДВС
Луцького МУЮ про затримання
транспортного засобу та оголошення
його в розшук ВП № 30441449 від 31.01.2012
року, оскільки він не є боржником і
стороною у даному виконавчому
провадженні, а тому просить визнати дії
Управління ДАІ УМВС України у
Волинській області щодо стягнення
коштів за транспортування та
зберігання автотранспортного засобу
протиправними, а також стягнути
майнову шкоду у сумі 1139,40 грн. та 200 грн.
витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав із
наведених вище підстав, просив позов
задовольнити повністю.

У письмових запереченнях та у судовому
засіданні представник відповідача
Управління ДАІ УМВС України у
Волинській області адміністративний
позов не визнала, посилаючись на те, що
під час затримки транспортного засобу
марки ВАЗ 21063, 1985 року випуску, номерний
знак НОМЕР_1, з метою його поміщення на
майданчик тимчасового затримання,
працівники ДПС Луцького РВ УМВС
України діяли виключно у межах
повноважень та у спосіб, які визначені
чинним законодавством України, а тому
просила у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

У поданих до суду письмових
запереченнях проти позову та у
судовому засіданні представник
відповідача ГУДКСУ у Волинській
області позов не визнала, посилаючись
на те, що розпорядник бюджетних коштів
Управління ДАІ УМВС України у
Волинській області обслуговується у
ГУДКСУ у Волинській області, однак
контроль за виконанням розпорядниками
бюджетних коштів не входить до
компетенції органів казначейської
служби.

У судовому засіданні представник
відповідача Другого відділу ДВС
Луцького МУЮ визнав, що неправомірно
було арештовано автомобіль марки ВАЗ
21063, 1985 року випуску, номерний знак
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у АДРЕСА_2,
оскільки боржником у виконавчому
провадженні ВП № 30441449 є ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою:
43000, АДРЕСА_1. Пояснень щодо причин
арешту автомобіля, який належить не
боржнику, а іншій особі надати не зміг.
Також зазначив, що 25.11.2013 року повідомив
УДАІ у Волинській області про те, що
автомобіль було арештовано помилково,
і просив звільнити майно з-під арешту
без сплати необхідних платежів.

16.06.2014 року надійшло заперечення проти
позову від третьої особи ТзОВ «В
Клінче», в якому просить відмовити у
задоволенні позовних вимог, оскільки
відповідно до п. 12 Постанови Кабінету
Міністрів України від 17.12.2008 року № 1102
«Про затвердження Порядку тимчасового
затримання та зберігання транспортних
засобів на спеціальних майданчиках і
стоянках» повернення тимчасово
затриманого транспортного засобу, який
зберігається на спеціальному
майданчику чи стоянці, здійснюється за
письмовим зверненням його водія,
власника (співвласника) за умови оплати
ним витрат, пов'язаних з
транспортуванням та зберіганням
такого транспортного засобу.

У заяві від 16.06.2014 року ТзОВ «В Клінче»
просить розгляд справи проводити за
відсутності представника.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити частково з таких мотивів
та підстав.

Судом встановлено, що 27.01.2009 року
Луцьким міськрайонним судом
Волинської області видано судовий
наказ № 2н-82/09 про стягнення з ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, що проживає за адресою:
43000, АДРЕСА_1, на користь Закритого
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 7911,17 грн.,
а також 39,56 грн. судових витрат та 15,00
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи р/р
001.

На підставі наказу від 27.01.2009 року №
2н-82/09 державним виконавцем Другого
ВДВС Луцького МУЮ Боцем О. О. 15.12.2011 року
винесено постанову ВП № 30441449 про
відкриття виконавчого провадження,
відповідно до якого ОСОБА_6 надано
семиденний строк для добровільного
виконання рішення, накладено арешт на
все майно, що належить боржнику та
заборонено здійснювати його
відчуження.

31.01.2012 року державним виконавцем
Другого ВДВС Луцького МУЮ Боцем О. О.
винесено постанову про затримання
транспортного засобу та оголошення
його в розшук, відповідно до якої було
постановлено до вирішення справи по
суті постановити на штрафний майданчик
автомобіль марки ВАЗ 21063, колір бежевий,
1985 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

З картки арешту від 25.02.2012 року
вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 21063,
тип кузова Седан, 1985 року випуску,
номерний знак НОМЕР_1 арештовано.
Власником транспортного засобу є
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у
АДРЕСА_2.

24.11.2013 року лейтенантом міліції ВДАІ
Луцького РВ Матюшко Ю. В. проведено
огляд та затримку автомобіля марки ВАЗ
21063, 1985 року випуску, номерний знак
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6, про що
складено протокол огляду і затримки
транспорту, в подальшому вказаний
автомобіль евакуатором було
доставлено на майданчик тимчасового
затримання.

25.11.2013 року державним виконавцем
Другого ВДВС Луцького МУЮ Михальчуком
С. О. винесено постанову про звільнення
майна ОСОБА_6 з-під арешту. Також, 25.11.13
року Другий ВДВС Луцького МУЮ листом за
вих. № 36544 повідомив відділення ДАІ
Луцького МУЮ, що надійшла заява ОСОБА_6,
в якій зазначалося, що у нього вилучили
транспортний засіб ВАЗ 21063, 1985 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1, який
належить йому на праві приватної
власності, а також те, що його дата
народження ІНФОРМАЦІЯ_5, а дата
народження боржника у виконавчому
провадженню ВП № 30441449 ІНФОРМАЦІЯ_4, на
підтвердження чого надав паспорт серії
НОМЕР_2, у зв'язку з чим Другий ВДВС
Луцького МУЮ просив видати
транспортний засіб ВАЗ 21063, 1985 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 без стягнення з нього
витрат.

Однак, 25.11.2013 року ТзОВ «В Клінче», яке
надає послуги по транспортуванню
транспортного засобу на спеціальний
майданчик і їх зберігання виставило
ОСОБА_6 рахунки від 25.11.2013 року № 240 на
оплату 840 грн. за послуги
транспортування транспортного засобу
на спеціальний майданчик та № 240/1 на
оплату 288 грн. за послуги зберігання
транспортного засобу на спеціальному
майданчику.

Як вбачається з матеріалів справи
25.11.2013 року позивач сплатив платіжні
рахунки від 25.11.2013 року № 240, № 240/1 у сумі
840 грн. і 288 грн., що підтверджується
квитанціями від 25.11.2013 року № 11309.145.1 та
№ 11309.144.1.

26.12.2013 року державним виконавцем
Другого ВДВС Луцького МУЮ Михальчуком
С. О. винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві,
оскільки згідно з акта складеного при
перевірці майнового стану боржника
майна, на яке відповідно до закону
можна звернути стягнення в рахунок
погашення боргу не виявлено.

Процедуру тимчасового затримання,
зберігання транспортних засобів на
спеціальних майданчиках і стоянках та
їх повернення визначає Порядок
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 грудня 2008 р. N 1102.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку у разі
виявлення транспортного засобу
боржника, оголошеного в розшук
відповідно до статті 40 Закону України
«Про виконавче провадження»,
уповноважена особа Державтоінспекції
негайно тимчасово затримує такий
транспортний засіб та доставляє на
спеціальний майданчик чи стоянку.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що
доставлення транспортного засобу на
спеціальний майданчик чи стоянку
здійснюється за допомогою спеціальних
автомобілів - евакуаторів (далі -
евакуатор), у тому числі тих, що
належать підприємствам, установам та
організаціям, які провадять
діяльність, пов'язану з
транспортуванням транспортних
засобів, і з якими Державтоінспекцією
укладені в установленому порядку
договори.

Судом встановлено, що 05.03.2012 року між
Управління ДАІ УМВС України у
Волинській області та Державним
підприємством МВС України
«Інформ-Ресурси» (далі - Філія) було
укладено договір № 4 про співпрацю,
відповідно до умов якого сторони
зобов'язалися забезпечити
функціонування спеціальних
майданчиків та здійснювати діяльність
спрямовану на доставлення та належне
збереження тимчасово затриманих
транспортних засобів. Філія взяла на
себе зобов'язання здійснювати
господарську діяльність шляхом
надання фізичним та юридичним особам
послуг з тимчасового відповідального
доставлення та зберігання затриманих
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках та стоянках, які
знаходяться в постійному користуванні
Управління ДАІ УМВС України у
Волинській області. Філія
зобов'язалася забезпечити дотримання
інтересів сторін шляхом підписання
Актів огляду затриманого
транспортного засобу, що передається
на тимчасове відповідальне зберігання,
з фізичними та юридичними особами -
власниками транспортних засобів, які є
підставою для сплати останніми послуг
Філії за відповідальне зберігання
тимчасово затриманих транспортних
засобів за затвердженими тарифами
Державного підприємства.

Відповідно до п. 3.1 Договору про
співпрацю Філія отримує винагороду за
свою діяльність у розмірі, що надходять
як плата від фізичних осіб та юридичних
осіб за тимчасове зберігання
транспортних засобів та інші послуги,
які надаються Філією.

Як встановлено у судовому засіданні та
не заперечується представниками
сторін, Державне підприємство МВС
України «Інформ-Ресурси» та ТзОВ «В
Клінче» було укладено договір,
відповідно до якого ТзОВ «В Клінче»
зобов'язалося надавати послуги та
отримувати плату за транспортування та
зберігання транспортного засобу на
спеціальному майданчику.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Абзацом 1 частини 1 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Незважаючи на те, що позивач - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не був боржником згідно
виконавчого документу, в якому
зазначалась дата народження боржника,
не проживав за адресою, вказаному у
виконавчому листі, та в порушення
вищезазначених приписів
законодавства, державний виконавець
Другого ВДВС Луцького МУЮ допустив
порушення прав та інтересів позивача,
яке полягає у винесенні постанови про
затримання транспортного засобу та
оголошення його в розшук ВП № 30441449 від
31.01.2012 року, що мало наслідком подальше
вилучення транспортного засобу, який
належить позивачу.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що для повного
захисту прав позивача необхідно
визнати протиправною та скасувати
постанову Другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції від 30.01.2012 року про
затримання транспортного засобу та
оголошення його в розшук. Відтак,
необхідно визнати протиправними дії
інспектора відділення ДАІ Луцького
районного відділу Управління МВС
України у Волинській області Матюшка О.
В. щодо тимчасового затримання та
доставляння на спеціальний майданчик 24
листопада 2013 року транспортного засобу
марки ВАЗ 21063, 1985 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки
такі дії вчинені на підставі
протиправної постанови державного
виконавця.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З листа Другого відділу ДВС Луцького
МУЮ від 25.11.2013 року за вих. № 36544
вбачається, що державний виконавець
повідомив відділення ДАІ Луцького МУЮ
про те, що належний позивачу автомобіль
було арештовано помилково, про що
винесено відповідну постанову про
зняття арешту, та просив видати
транспортний засіб ОСОБА_6 без
стягнення витрат з останнього.

Незважаючи на те, що управлінню ДАІ
було відомо про дані обставини,
відповідачем не було вжито заходів для
поновлення прав позивача. Більше того,
ОСОБА_6 був змушений сплатити 1139
гривень 40 копійок (840 грн. за послуги
транспортування транспортного засобу
на спеціальний майданчик, 288 грн. за
послуги зберігання транспортного
засобу на спеціальному майданчику та
11,40 грн. комісія банку) для отримання
автомобіля, який знаходився на
спеціальному майданчику.

Суд вважає, що відповідач - УДАІ у
Волинській області діяв без урахування
усіх обставин, що мають значення у
ситуації, яка виникла, тобто
необґрунтовано, недобросовісно і
нерозсудливо. Знаючи про те, що
автомобіль позивача було арештовано
помилково і неправомірно, посадові
особи відповідача не вжили жодних
заходів для повернення транспортного
засобу позивачу без сплати витрат на
його транспортування і зберігання, що
призвело до заподіяння ОСОБА_6 майнової
шкоди у розмірі 1139,40 грн.

Відповідно до статті 1174 Цивільного
кодексу України (ЦК України) шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Оскільки судом визнано протиправними
дії інспектора відділення ДАІ Луцького
районного відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області Матюшка О. В. щодо
тимчасового затримання та доставляння
на спеціальний майданчик 24 листопада
2013 року транспортного засобу марки ВАЗ
21063, 1985 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, позовні вимоги про
відшкодування майнової шкоди
підлягають до задоволення. З
управління ДАІ УМВС України у
Волинській області за рахунок коштів
Державного бюджету України слід
стягнути на користь ОСОБА_6 майнову
шкоду в розмірі 1139,40 грн., що становить
сплачені ним кошти в таких розмірах:
840,00 грн. за послугу з транспортування
транспортного засобу на спеціальний
майданчик та 288,00 грн. за послугу із
зберігання протягом 2 днів
транспортного засобу та 11,40 грн.
комісія банку.

У позовній заяві ОСОБА_6 просив суд
визнати протиправними дії Управління
ДАІ УМВС України у Волинській області
щодо стягнення коштів за
транспортування та зберігання
автотранспортного засобу в сумі 1139,40
грн. Однак, як встановлено під час
розгляду справи судом Управління ДАІ
не проводило стягнення коштів, ОСОБА_6
сплатив ці кошти на рахунки ТзОВ «В
Клінче» при поверненні транспортного
засобу, а тому позов у цій частині до
задоволення не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи наведене, суд присуджує до
стягнення на користь ОСОБА_6 з
Державного бюджету України 255,78 грн.
витрат по сплаті судового збору,
сплачених згідно квитанції від 13.05.2014
року № 1856.73.1, та 200 грн. витрат на
правову допомогу, сплачених згідно
квитанції 04.12.2013 року № 1856.103.1.

Керуючись частиною 3 статті 160, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України та на підставі Конституції
України, Закону України «Про виконавче
провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції від 31 січня 2012 року
про затримання транспортного засобу та
оголошення його в розшук.

Визнати протиправними дії інспектора
відділення ДАІ Луцького районного
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області Матюшка О. В. щодо тимчасового
затримання та доставляння на
спеціальний майданчик 24 листопада 2013
року транспортного засобу марки ВАЗ
21063, 1985 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Стягнути з Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 1139
гривень 40 копійок (одна тисяча сто
тридцять дев'ять гривень сорок
копійок).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_6 255 гривень 78 копійок
(двісті п'ятдесят п'ять гривень 78
копійок) витрат по сплаті судового
збору та 200 гривень (двісті гривень)
витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, повний
текст якої складено 23 червня 2014 року.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко