Справа № 817/3318/13-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"03" червня 2014 р.
Справа № 817/3318/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Рівненський
завод тракторних агрегатів" на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "22" січня 2014
р. у справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства "Рівненський
завод тракторних агрегатів" до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області про скасування
постанови ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року Відкрите акціонерне
товариство "Рівненський завод
тракторних агрегатів" ( далі- ВАТ "РЗТА")
звернулось в суд з позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області про скасування
постанови державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
від 02 вересня 2013 року про накладення на
підприємство штрафу у розмірі 2040 грн.
за повторне без поважних причин
невиконання судового рішення за
виконавчим листом № 569/2878/13-ц, виданим
Рівненським міським судом 29 квітня 2013
року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року у позові ВАТ "РЗТА" відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Відкрите акціонерне
товариство "Рівненський завод
тракторних агрегатів оскаржило її,
подавши до Житомирського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції не враховано, що
оскаржена постанова державного
виконавця про накладення на позивача
штрафу є незаконною, оскільки
позивачем, як боржником, вжито всіх
залежних від нього заходів, необхідних
для виконання судового рішення та
вимог державного виконавця.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи, явку уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечили, що відповідно до п.2 ч.1 ст.
197 КАС України є підставою для розгляду
справи в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги в їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
задовольнити. а постанову суду першої
інстанції - скасувати, та постановити
нову постанову якою визнати незаконною
та скасувати постанову від 02.09.2013 року
ВП №37884828.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам , що
викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
такого.

З матеріалів справи видно, що на
виконанні підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області знаходився виконавчий лист №
569/2878/13-ц, виданий Рівненським міським
судом 29 квітня 2013 року на виконання
рішення цього суду від 15 червня 2012 року,
згідно з яким ВАТ "РЗТА" було
зобов"язано видати наказ про
скасування наказу №8 від 12.04.2011 року;
вважати недійсним запис №22 в трудовій
книжці ОСОБА_3; внести в трудову книжку
ОСОБА_3 запис за №23 наступного змісту
:"Розірвати трудовий договір з
заступником Голови правління ВАТ "РЗТА"
ОСОБА_3 відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП
України з 12 квітня 2011 року через
невиконання роботодавцем
законодавства про працю, умов
колективного договору".

Виконавче провадження ВП № 37884828 за
згаданим виконавчим документом
відкрито постановою відповідача від
13.05.2013 року, боржнику - ВАТ "РЗТА" надано
строк для добровільного виконання
судового рішення до 20.05.2013 року.

Боржником станом на 18.06.2013 року
зобов"язання державного виконавця
щодо виконання судового рішення не
виконано.

Постановою державного виконавця від
18.06.2013 року на боржника накладено штраф
за невиконання судового рішення без
поважних причин у розмірі 1020 грн.

Дана постанова боржником не оскаржена.

Актом державного виконавця від 02.09.2013
року встановлено, що судове рішення
боржником не виконане. Постановою від
02.09.2013 року на боржника накладено штраф
у подвійному розмірі 2040 грн. за
повторне без поважних причин
невиконання судового рішення.

З цією постановою боржник не погодився
і оскаржив її до суду.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV
(далі - Закон № 606-ХІV).

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 2 Закону
України «Про виконавче провадження»
(тут і далі в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу» (далі - державні виконавці).

Як передбачено ст. 4 Закону України «Про
державну виконавчу службу», державний
виконавець є представником влади і
здійснює примусове виконання судових
рішень, постановлених іменем України,
та рішень інших органів (посадових
осіб), виконання яких покладено на
державну виконавчу службу, у порядку
передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами,
і накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Згідно ч1 ст. 11 цього ж Закону, державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 75 цього ж
Закону, після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 89 Закону, у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

З матеріалів справи видно, що позивач,
як боржник у виконавчому провадженні у
встановлений державним виконавцем
строк не виконав рішення суду без
поважних причин, оскільки
безпосередніх дій, спрямованих на
реальне виконання постанови суду в
адміністративній справі, не вчинив.

За таких обставин, державним
виконавцем обґрунтовано накладено на
боржника штраф постановою від 18.06.2013
року.

Між тим, зазначеною постановою
державний виконавець не встановив
боржнику новий строк для виконання
судового рішення, як того вимагає ч.1
ст.89 Закону "Про виконавче провадження".

За таких обставин, виявлений державним
виконавцем факт невиконання судового
рішення 02.09.2013 року не можна
кваліфікувати як "повторне
невиконання" у розумінні ст.89 Закону
України "Про виконавче провадження".

Безспірно, відсутність вказівки на
встановлення нового строку для
виконання судового рішення не звільняє
боржника від обов"язку виконати
рішення, однак, відсутність такої
вказівки, позбавляє державного
виконавця правових підстав для
прийняття постанови про накладення
подвійного штрафу за повторне без
поважних причин невиконання судового
рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Колегія суддів вважає, що відповідач,
як суб»єкт владних повноважень, не
довів суду правомірність своїх дій,
тому висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, що,
відповідно до п.3 ст.202 КАС України, є
підставою для скасування судового
рішення з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Рівненський
завод тракторних агрегатів"
задовольнити, постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"22" січня 2014 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
Відкритого акціонерного товариства
"Рівненський завод тракторних
агрегатів" задовольнити, постанову
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області від 02 вересня 2013
року про накладення штрафу в розмірі 2040
грн. на ВАТ "РЗТА" за повторне без
поважних причин невиконання рішення
Рівненського міського суду від 15
червня 2012 року за виконавчим листом №
569/2878/13-ц у виконавчому провадженні №
37884828,- визнати незаконною і скасувати.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Відкрите
акціонерне товариство "Рівненський
завод тракторних агрегатів" м.
Рівне-21,33021

3- відповідачу/відповідачам:
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області вул.Замкова,22
а,м.Рівне,33000

4-третій особі: - ,