Справа № 241/755/13-а
Суддя: Сухарьок М.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Трегубенко
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
справа №241/755/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Сухарька М.Г., суддів
Гаврищук Т.Г., Білак С.В.,

секретар судового засідання Святодух
О.Б.,

за участю : прокурора Вартанової О.М.,
відповідач і третя особа не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу заступника прокурора Донецької
області на постанову Першотравневого
районного суду Донецької області від 03
квітня 2014 року у справі № 241/755/13-а за
позовом прокурора Першотравневого
району Донецької області до
Мелекінської сільської ради
Першотравневого району Донецької
області, третя особа ОСОБА_2 про
визнання протиправними та скасування
рішення Мелекінської сільської ради №
1061 від 29.08.2008 року в частині надання
згоди на розробку проекту відведення
земельної ділянки та рішення
Мелекінської сільської ради № 5/26-1578
від 19.06.2009 року щодо затвердження
проекту відведення земельної ділянки ,
-

В С Т А Н О В
И В :

Позивач прокурор Першотравневого
району Донецької області звернувся до
суду з позовом до Мелекінської
сільської ради Першотравневого району
Донецької області, третя особа ОСОБА_2
про визнання протиправними та
скасування рішення Мелекінської
сільської ради №1061 від 29.08.2008 року в
частині надання згоди на розробку
проекту відведення земельної ділянки,
площею 0,01 га. гр-ну ОСОБА_2 під
розміщення гаражу із земель житлової
та громадської забудови в АДРЕСА_1, а
також визнання протиправним та
скасування рішення Мелекінської
сільської ради № 5/26-1578 від 19.06.2009 року
щодо затвердження проекту відведення
земельної ділянки площею 0,01 га. у
АДРЕСА_1.

Постановою суду першої інстанції від
03.04.2014 року в задоволені позовних вимог
відмовлено в повному обсязі.

Прокурор не погодився з постановою
суду і подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі прокурор просить
скасувати постанову суду першої
інстанції яка прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов. Прокурор вказав на
те, що рішення ради не відповідає
вимогам діючого законодавства,
оскільки відповідач не розробляв
проектів відведення земельних ділянок
у відповідності щодо встановлення
прибережних захисних смуг, як це
вбачається з норм регулюючих ці
відношення - ст. 88 Водного кодексу
України та ст. 61 Земельного кодексу
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, учасників судового
засідання, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права приходить до
наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що рішенням Мелекінської
сільської ради № 1061 від 29.08.2008 року
надано згоду на розробку проекту
відведення земельної ділянки площею 0,01
га. громадянину ОСОБА_2 під розміщення
гаражу із земель житлової та
громадської забудови в АДРЕСА_1.
Рішенням Мелекінської сільської ради
№ 5/26-1578 від 19.06.2009 року затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,01га у
АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_2 під
розміщення індивідуального гаражу та
вказана земельна ділянка передана
безоплатно у приватну власність.

Прокуратурою Першотравневого
району проведено перевірку додержання
вимог земельного законодавства в
Мелекінський сільській раді щодо
відведення земельних ділянок під
індивідуальне гаражне будівництво на
узбережжі Азовського моря та винесене
подання щодо скасування спірних
рішень, так як вони прийняті з
порушенням закону. Відповідачем
відмовлено в задоволенні подання, в
зв'язку з чим прокурор звернувся з
позовом до суду.

Колегія суддів констатує, що частиною 3
ст. 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування» передбачено, що
органами місцевого самоврядування та
їх посадові особи діють лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією і
законами України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Радами міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування» встановлено,
що до виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад відноситься
вирішення, відповідно до закону, питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст.. 12 Закону
України «Про охорону земель» до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі охорони земель на
території сіл, селищ, міст належать:
розробка затвердження і реалізація
цільових програм та документації із
землеустрою щодо охорони земель
відповідно до закону; установлення
обмежень (обтяжень) у використанні,
тимчасова заборона (зупинення) чи
припинення використання земельної
ділянки громадянами та юридичними
особами в разі порушення ними вимог
законодавства в галузі охорони земель;
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності; економічне стимулювання
раціонального використання та охорони
земель відповідно до закону; вирішення
інших питань у галузі охорони земель
відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу
України, землі України за основним
цільовим призначенням поділяються на
такі категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г)землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення;д/ землі
історико-культурного призначення; є)
землі лісового фонду; є) землі водного
фонду; ж) землі промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
з/оборони та іншого призначення.

Відповідно до ст. 58 3емельного Кодексу
України, до земель водного фонду
належать землі, зайняті: а) морями,
річками, озерами, водосховищами, іншими
водними об'єктами, болотами, а також
островами; б) прибережними захисними
смугами вздовж морів, річок та навколо
водойм; в) гідротехнічними, іншими
водогосподарськими спорудами та
калами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них; г) береговими
смугами водних шляхів. Для створення
сприятливого режиму водних об'єктів
уздовж морів, навколо озер, водосховищ
та інших водойм встановлюються
водоохоронні зони, розміри яких
визначаються за проектами землеустрою.

Вздовж річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм з метою
охорони поверхневих водних об'єктів
від забруднення і засмічення та
збереження їх водності межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги. Уздовж морів та навколо
морських заток і лиманів
встановлюється прибережна захисна
смуга шириною не менше двох кілометрів
від урізу води. Прибережні захисні
смуги встановлюються за окремими
проектами землеустрою. Межі
встановлених прибережних захисних
смуг і пляжних зон зазначаються в
документації з землеустрою,
кадастрових планах земельних ділянок,
а також у містобудівній документації
(ч.1, 3-5 ст. 60 Земельного кодексу України).

За змістом ч.1, 6-10 ст.88 Водного кодексу
України, з метою охорони поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення та збереження їх водності
вздовж річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм в межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги. У межах існуючих
населених пунктів прибережна захисна
смуга встановлюється з урахуванням
містобудівної документації.
Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою. Проекти землеустрою щодо
встановлення меж прибережних захисних
смуг (з установленою в них пляжною
зоною) розробляються в порядку,
передбачено законом. Уздовж морів та
навколо морських заток і лиманів
встановлюється прибережна захисна
смуга шириною не менше двох кілометрів
від урізу води. У межах прибережної
захисної смуги морів та навколо
морських заток і лиманів
встановлюється пляжна зона, ширина
якої визначається залежно від
ландшафтно-формуючої діяльності моря,
але не менше 100 метрів від урізу води, що
включає: території, розташовані між
лінією максимального відпливу та
лінією максимального напливу
хвиль,зареєстрованих під час
найсильніших штормів, а також
територію берега, яка періодично
затоплюється хвилями; прибережні
території - складені піском,
гравієм,камінням, ракушняком,
осадовими породами, що сформувалися в
результаті діяльності моря, інших
природних чи антропогенних факторів;
скелі, інші гірські утворення.

За частиною 6 ст. 87 Водного кодексу
України, порядок визначення розмірів і
меж водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.п.4, 5 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них» № 486
від 08.05.1996 р. у межах водоохоронних зон
виділяються землі прибережних
захисних смуг та смуги відведення з
особливим режимом їх використання
відповідно до статей 88-91 Водного
кодексу України. Розміри і межі
водоохоронних зон визначаються
проектом на основі
нормативно-технічної документації.
Проекти цих зон розробляються на
замовлення органів водного
господарства та інших спеціально
уповноважених органів, узгоджуються з
органами Мінекоресурсів, Держводгоспу,
Держкомзему, власниками землі,
землекористувачами і затверджуються
відповідними місцевими органами
державної виконавчої влади та
виконавчими комітетами Рад.

За приписами ч.7 ст. 87 Водного кодексу
України, виконавчі комітети місцевих
рад зобов'язані доводити до відома
населення, всіх заінтересованих
організацій рішення щодо меж
водоохоронних зон і прибережних
захисних смуг, а також водоохоронного
режиму, який діє на цих територіях.

Як вбачається з матеріалів справи,
проект землеустрою щодо визначення
розмірів водоохоронної зони с. Б.Коса,
Мелекінською сільською радою не
розроблявся, не узгоджувався з
управлінням водного господарства та не
затверджувався. Також, не розроблявся,
не погоджувався і не затверджувався
окремий проект землеустрою щодо
встановлення меж прибережної захисної
смуги з установленою в ньому пляжною
зоною. В матеріалах справи відсутні
докази зазначення меж вказаної
прибережної захисної смуги у
містобудівній документації -
генеральному плані селища
Білосарайська Коса.

Тобто, за відсутності встановлених меж
прибережної захисної смуги, будь-яке
порушення або перетин таких меж є
неможливим. Без визначення лінії
прибережної захисної смуги (винесення
в натурі) та встановлення де
починається і де закінчується захисна
смуга, неможливо констатувати
порушення встановлених вимог
законодавства.

Крім того, відповідно до рішення
Конституційного Суду України № 7- рп/2009
от 16.04.2009 р, Конституційний Суд України
зазначає, що в Конституції України (
254к/96-ВР ) закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3) (254к/96- ВР). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону)
(280/97-ВР). Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року № 1-зп (у001р710-97) у справі
щодо несумісності депутатського
мандата. Ненормативні правові акти
органу місцевого самоврядування, є
актами одноразового застосування,
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, тому вони не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що судове рішення першої
інстанції відповідає вимогам
матеріального та процесуального права
і не може бути скасовано чи змінено з
підстав, що наведені в апеляційній
скарзі, судом першої інстанції
перевірено доводи сторін, дано їм вірну
оцінку, постанова суду є законною і
обґрунтованою, доводами апеляційної
скарги висновки викладені в судовому
рішенні не спростовуються, підстави
для скасування постановленого у
справі судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Прокурора
Першотравневого району Донецької
області на постанову Першотравневого
районного суду Донецької області від 03
квітня 2014 р. у справі № 241/755/13-а за
позовом прокурора Першотравневого
району Донецької області до
Мелекінської сільської ради
Першотравневого району Донецької
області, третя особа ОСОБА_2 про
визнання протиправними та скасування
рішень Мелекінської сільської ради №
1061 від 29.08.2008 року та № 526-1578 від 19.06.2009
рік - залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного
суду Донецької області від 03 квітня 2014
року у справі № 241/755/13-а - залишити без
змін.

Вступна та резолютивна частини
постанови проголошені в судовому
засіданні 18 червня 2014 року, повний
текст буде виготовлений 23 червня 2014
року.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Сухарьок М.Г.

Судді:
Білак С.В.

Гаврищук Т.Г.