Справа № 2а/1770/3520/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/35964/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби (далі - ДПІ)

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 19.10.2011

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 08.05.2012

у справі № 2а/1770/3520/2011

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі
- СПД ОСОБА_1)

до ДПІ

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов (з урахуванням збільшення
позовних вимог) подано про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
04.03.2011 № та від 04.03.2011 № .

Ухвалені у справі судові акти
мотивовано тим, що податковим органом
не доведено порушення позивачем умов
перебування на спрощеній системі
оподаткування у періоді, охопленому
перевіркою, у зв'язку з чим підстави для
донарахування СПД ОСОБА_1 оспорюваних
податкових зобов'язань з податку з
доходів фізичних осіб та з податку на
додану вартість відсутні.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
рішеннями попередніх судових
інстанцій, ДПІ звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати зазначені судові акти та
відмовити у позову у зв'язку з
неправильним застосуванням судами
норм матеріального та процесуального
права та невідповідністю висновків
судів дійсним обставинам справи.
Зокрема, в обґрунтування касаційних
вимог скаржник зазначає, що судами було
невірно визначено обсяг виручки,
отриманої позивачем від реалізації
автомобілів у перевіреному періоді.

Перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення касаційної
скарги ДПІ з урахуванням такого.

Як вбачається з установлених судами
обставин справи, за наслідками
проведення позапланової
документальної перевірки з питань
дотримання СПД ОСОБА_1 вимог
податкового законодавства за період з
01.10.2006 по 30.09.2009, оформленої актом від
17.02.2011 № 21/17-117/НОМЕР_2.

Під час перевірки податковим органом
було встановлено, що у перевіреному
періоді позивач перебував на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності та у ІІІ кварталі 2008 року
отримав виручку від операцій з продажу
автомобілів у загальній сумі 750 285,02
грн., тим самим перевищивши граничний
обсяг виручки суб'єкта малого
підприємництва, установлених статтею 1
Указу Президента України ««Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва». Наведена обставина
стала підставою для оподаткування як
суми перевищення, так і доходів
позивача, отриманих починаючи з 01.10.2008,
за правилами загальної системи
оподаткування; у зв'язку з цим
податковим органом було прийнято
податкові повідомлення-рішення від
04.03.2011 № , за яким позивачеві
визначено податкове зобов'язання з ПДВ
у сумі 188 581,25 грн. (у тому числі 149 233 грн.
за основним платежем та 39348,25 грн. за
штрафними санкціями), та від 04.03.2011 №
про донарахування СПД ОСОБА_1 112
100,73 грн. з податку з доходів фізичних
осіб.

Положеннями статті 1 Указу України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» передбачено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується, у тому
числі, для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їхніх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Отже, реалізація права суб'єкта малого
підприємництва на запровадження
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності залежить від
виконання таким суб'єктом установлених
Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується
виключно з доходів, одержаних фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності з додержанням вимог цього
Указу, зокрема, якщо виручка платника
єдиного податку за рік не перевищує 500
тис. гривень.

Відповідно до пункту 1 названого Указу
виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Відхиляючи як неспроможні доводи
податкового органу про порушення
позивачем умов перебування на
спрощеній системі оподаткування у
вищевказані періоди, суди виходили з
того, що ДПІ невірно було обчислено
суму виручки, отриману СПД ОСОБА_1 за
операціями з реалізації транспортних
засобів.

Так, податковою інспекцією в основу
розрахунку отриманої позивачем
виручки було покладено дані щодо
оціночної вартості автомобілів,
визначеної на підставі інформації,
отриманої від митних органів та
відділень реєстраційно-екзаменаційної
роботи УДАІ про оцінку транспортних
засобів.

У той же час доказів дійсного отримання
позивачем коштів у сумі, еквівалентній
оціночній (митній) вартості відчужених
транспортних засобів, податковим
органом не представлено.

Суди встановили, що СПД ОСОБА_1 було
задекларовано обсяг виручки за 2008 рік у
розмірі 75568 грн.; зазначена сума
відповідає даним Книги обліку доходів
і витрат позивача за 2008 рік та
відомостям щодо руху коштів на його
рахунку, відкритому в акціонерному
комерційному банку «Укрсоцбанк», за
відповідний період.

Положення статті 1 Указу України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» не дають підстави для
висновку про необхідність обчислення
виручки суб'єкта господарювання,
виходячи з ринкової або митної
вартості реалізованого товару.

З урахуванням викладеного слід
погодитися з висновком судів про
відсутність підстав для висновку про
порушення позивачем умов перебування
на режимі оподаткування зі сплатою
єдиного податку та, відповідно, про
незаконність нарахування позивачеві
оспорюваних податкових зобов'язань з
податку з доходів фізичних осіб та з
податку на додану вартість з
використанням правил загального
режиму оподаткування.

Доводи касаційної скарги наведеного не
спростовують, ці доводи є відтворенням
правової позиції податкового органу по
справі та отримали належну правову
оцінку судів при вирішенні спору по
суті.

Оскільки висновки судів відповідають
нормам чинного законодавства та
фактичним обставинам спору,
установленим на підставі повного та
об'єктивного дослідження доказів у
справі, то процесуальних підстав для
скасування оскаржуваних постанови та
ухвали окружного і апеляційного
адміністративних судів зі спору не
вбачається.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 2201, 223, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби відхилити.

2. Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 19.10.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 08.05.2012 у
справі № 2а/1770/3520/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І.
Костенкосудді:І.О. Бухтіярова І.В.
Приходько