Справа № 826/4516/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/4516/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 травня 2014 року № 826/4516/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі

головуючого: судді Мазур А.С.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міністерства доходів у м.Києві

до

Відкритого акціонерного товариства «Проектно-будівельний комплекс «Схід»

про

надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Дарницькому районі Головного управління Міністерства доходів у м.Києві (далі по тексту – ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.Києві) звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до відкритого акціонерного товариства «Проектно-будівельний комплекс «Схід» (далі по тексту – ВАТ ПБК «Схід»), в якому просить надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу у розмірі 978 004,67 грн. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі згідно акту опису активів № 11 від 13.08.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за ВАТ ПБК «Схід» обліковується заборгованість перед бюджетом на загальну суму 978 004,67 грн., який самостійно відповідачем не сплачений. Вжиті податковим органом заходи щодо погашення податкового боргу не дали позитивних результатів. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд надати дозвіл на погашення суми податкового боргу за рахунок майна відповідача, яке перебуває в податковій заставі.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що оскільки державним виконавцем вже відкрите виконавче провадження на підставі постанови Окружного адміністративного суду м.Києва у справі № 2а-8861/09/2670 про стягнення з ВАТ ПБК «Схід» заборгованості на суму 812 615,64 грн., тому позивач не наділений правом звернення до суду щодо звернення стягнення на майно в процесі виконання рішення суду, так як виконання судових рішень належить до повноваження органів державної виконавчої служби.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно з’ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 978 004,67 грн., а саме: з податку на орендну плату в сумі 934 941,50 грн.; з комунального податку в сумі 15,42 грн.; з податку на прибуток в сумі 30 088 грн.; з податку на додану вартість в сум 3 232 грн.; з податку з юридичних осіб-власників транспортних засобів в сумі 9 727,75 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість станом на 06.05.2014 та зворотнього боку картки особового рахунку платника податків.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі по тексту – ПК України) платник податків зобов’язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов’язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно із п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

П. 57.1 ст. 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України, у разі коли сума грошового зобов’язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

В п.57.3 ст.57 ПК України вказано, у разі визначення грошового зобов’язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов’язаний сплатити нараховану суму грошового зобов’язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що суми грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання вважаються податковим боргом.

П.38.1 ст.38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов’язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов’язань у встановлений податковим законодавством строк.

Так, п.п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-III (редакція закону станом на момент винесення податкових вимог), передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

На виконання вищевказаних вимог, позивачем були відправлені перша податкова вимога від 03.11.2008 № 1/2316 та друга податкова вимога від 19.12.2008 № 2/2948 на адресу відповідача, які були отримані уповноваженим представником відповідача, про що свідчать відмітки у поштовому повідомленні, копії яких залучені до матеріалів справи.

Відповідно до п. 89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов’язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов’язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п.89.2 ст.89 ПК України).

Відповідно до п.п.89.3 ст.89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим керуючим ДПІ у Дарницькому районі м.Києва складено акт опису активів ВАТ ПБК «Схід» від 13.08.2009 № 11 на загальну суму 241612,16 грн., який підписаний податковим керуючим та представником відповідача – директором.

Судом встановлено, що у зв’язку з наявністю у відповідача податкового боргу, ДПІ у Дарницькому районі м. Києва на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2009 у справі № 2а-8861/09/2670 за позовом заступника прокурора Дарницького району в інтересах держави в особі ДПІ у Дарницькому районі м.Києва до ВАТ ПБК «Схід» про стягнення заборгованості, звернулося до виконавчої служби. На підставі виконавчого листа від 22.02.2010 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження (12.08.2010) щодо стягнення з ВАТ ПБК «Схід» на користь ДПІ у Дарницькому районі м.Києва заборгованості у розмірі 812 615,64 грн., який на підставі постанови державного виконавця від 27.02.2014 був повернений стягувачеві у зв’язку із відсутністю майна у боржника.

Згідно п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 ст.95 Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Приписи п.95.3 ст.95 ПК України визначають, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до ст.50 Бюджетного кодексу України податки, збори (обов’язкові платежі) та інші доходи до державного бюджету визнаються зарахованими в дохід державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Керуючись абз.2 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби.

У зв’язку з вищевикладеним, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо надання дозволу на погашення всієї існуючої суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі згідно акту опису активів, наявність якого у позивача останнім не спростовується.

Враховуючи викладене, зважаючи на доведеність позивачем наявності у відповідача податкового боргу у розмірі 978 004,67 грн., неможливості стягнення з відповідача вказаної суми податкового бору за рахунок належних йому коштів, підтвердження вказаних обставин матеріалами адміністративної справи, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міністерства доходів у м. Києві задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур