Справа № 2а-3497/12/2670
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/57875/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області про скасування наказів та
поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

У березні 2012 року позивач звернувся до
суду із позовом до відповідача. Просив
визнати незаконними та скасувати п. 2
наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області № 6 від 9 січня 2012
року та наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області № 108 о/с від 9 лютого
2012 року про звільнення його з органів
внутрішніх справ за п. «є» ст. 64 (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР №
114 від 29 липня 1991 року; поновити його на
посаді оперуповноваженого сектора
боротьби з незаконним обігом
наркотиків Бориспільського міського
відділу (з обслуговування м. Борисполя
та Бориспільського району) Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач неправомірно видав наказ
про його звільнення, оскільки участь у
дорожньо-транспортній пригоді на
особистому автомобілі не є порушенням
службової дисципліни.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 22
травня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року скасовано постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 22
травня 2012 року та прийнято нову
постанову про задоволення позову.
Визнано незаконними та скасовано
п. 2 наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області № 6 від 9 січня 2012
року про притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
Бориспільського міського відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області та наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області № 108 о/с від 9 лютого
2012 року по особовому складу щодо
звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх
справ за п. «є» ст. 64 (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР № 114 від 29 липня 1991 року;
поновлено позивача на посаді
оперуповноваженого сектора боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Бориспільського міського відділу (з
обслуговування м. Борисполя та
Бориспільського району) Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області;
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 середню заробітну
плату за час вимушеного прогулу з 9
лютого 2012 року по 23 серпня 2012 року.

У касаційній скарзі Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду апеляційної інстанції та залишити
в силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах, встановлених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 28 вересня 2007 року
позивач проходив службу в органах
внутрішніх справ, з 18 листопада 2011 року
працював на посаді оперуповноваженого
сектора боротьби з незаконним обігом
наркотиків Бориспільського міського
відділу (з обслуговування м. Борисполя
та Бориспільського району) Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області.

Наказом начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області № 6
від 9 січня 2012 року лейтенанта міліції
ОСОБА_4 було звільнено з органів
внутрішніх справ за порушення
дисципліни відповідно до п. «є» ст. 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР № 114 від 29 липня 1991 року.
9 лютого 2012 року після закінчення
періоду тимчасової непрацездатності
позивача вказаний наказ начальником
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області звернено до виконання наказом
по особовому складу № 108 о/с.

Підставою для видання наказу № 6 від 9
січня 2012 року стали висновки
службового розслідування, в ході якого
було встановлено порушення службової
дисципліни позивачем, що виразилось у
недотриманні вимог пп. 12.1 13.1 ПДР
України, ігноруванні вимог наказів
Міністерства внутрішніх справ України
№ № 81-07, 157-07, 90-10 та Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області № 81-07
щодо дотримання транспортної
дисципліни. В ході розслідування було
встановлено, що 8 січня 2012 року позивач,
керуючи автомобілем «Honda Civic», д.н.з.
НОМЕР_1, допустив зіткнення з
військовим автомобілем «ЗІЛ-131 АЦ-10»,
д.н.з. НОМЕР_2, що рухався в попутному
напрямку, з подальшим зіткненням з
придорожнім деревом.

Відмовляючи у задоволенні позову позов
суд першої інстанції виходив з того, що
порушення позивачем Правил дорожнього
руху є дисциплінарним проступком, а
відтак його правомірно було звільнено
із займаної посади.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та приймаючи нову постанову
про задоволення позову суд апеляційної
інстанції виходив з того, що оскільки
вина позивача у скоєнні ДТП не
доведена, то застосування такого виду
дисциплінарної відповідальності як
звільнення є протиправним.

Порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права і
обов'язки визначені Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 114 від 29 липня 1991
року.

Відповідно до п. «є» ст. 64 вказаного
Положення особи середнього, старшого і
вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України»
дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Ст. 12 вказаного Закону передбачає, що на
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 14 цього ж Закону при
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

Поновлюючи позивача на роботі, суд
апеляційної інстанції зробив
обґрунтований висновок, що
дисциплінарне стягнення до позивача
застосовано без врахування вимог ст. 14
Закону України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України».

Разом з тим слід зазначити, що висновок
суду апеляційної інстанції про те, що
позивач не порушив службової
дисципліни, оскільки не перебував на
службі або при виконанні своїх
службових обов'язків, не відповідає
вимогам ст. 7 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України», оскільки і у
позаслужбовий час працівник міліції
повинен бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють.
Однак, вказаний висновок суду
апеляційної інстанції не призвів до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судових рішень, порушення
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк