Справа № 821/2184/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2184/13-а

Категорія: 8.4.3 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Новокаховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року по справі за позовом
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Херсонській
області до Новокаховської міської
громадської організації
історико-культурного фонду розвитку
виноградарства та виноробства
«Основа» про припинення юридичної
особи, -

В С Т А Н О В И В:

03.06.2013 року державна податкова
інспекція у м. Новій Каховці
Херсонської області Державної
податкової служби (правонаступником
якої є Новокаховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Херсонській області) звернулась до
суду першої інстанції з
адміністративним позовом до
Новокаховської міської громадської
організації історико-культурного
фонду розвитку виноградарства та
виноробства «Основа» про припинення
юридичної особи про припинення
юридичної особи.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 19.06.2013 року
відмовлено у задоволенні
адміністративного позову державній
податковій інспекції у м. Новій Каховці
Херсонської області Державної
податкової служби.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 10.07.2013 року державна
податкова інспекція у м. Новій Каховці
Херсонської області Державної
податкової служби подала апеляційну
скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Так, позивач посилався на те, що
Новокаховською міською громадською
організацією історико-культурного
фонду розвитку виноградарства та
виноробства «Основа» з 01.01.2012 року не
подається до ДПІ податкова звітність, у
зв'язку з чим є підстави для
постановлення судового рішення про
припинення юридичної особи.

На підставі викладеного в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови Херсонського
окружного адміністративного суду від
19.06.2013 року та прийняття нової
постанови, якою позовні вимоги ДПІ у м.
Новій Каховці Херсонської області
Державної податкової служби
задовольнити.

Постанова суду першої інстанції
прийнята в порядку скороченого
провадження.

Відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України
апеляційні скарги у справах,
передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 цієї статті,
розглядаються апеляційними судами в
порядку письмового провадження.

Враховуючи вказані положення ст. 183-2
КАС України, колегія суддів приходить
до висновку про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що
Новокаховська міська громадська
організація історико-культурного
фонду розвитку виноградарства та
виноробства «Основа» згідно довідки
№050 від 08.04.2013 року взята на облік
як платник податків у ДПІ у м. Новій
Каховці Херсонської області з 15.03.2006
року.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
у м. Новій Каховці Херсонської області
звернулась до суду з позовом до
Новокаховської міської громадської
організації історико-культурного
фонду розвитку виноградарства та
виноробства «Основа» про припинення
юридичної особи через неподання нею
податкової звітності.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно відмови
у задоволенні позовних вимог ДПІ у м.
Новій Каховці Херсонської області,
зважаючи на наступне:

Відповідно до підпункту 20.1.12. пункту 20.1.
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право у випадках, встановлених
законом, звертатися до суду щодо
припинення юридичної особи та
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця про визнання
недійсними установчих (засновницьких)
документів суб'єктів господарювання.

В свою чергу, порядок, підстави та умови
створення та діяльності громадських
організацій регулюються Законом
України «Про об'єднання громадян».

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 1 Закону
України «Про об'єднання громадян»,
об'єднанням громадян, незалежно від
назви (рух, конгрес, асоціація, фонд,
спілка тощо) відповідно до цього Закону
визнається політична партія або
громадська організація.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
об'єднання громадян», громадською
організацією є об'єднання громадян для
задоволення та захисту своїх законних
соціальних, економічних, творчих,
вікових, національно-культурних,
спортивних та інших спільних
інтересів.

Таким чином, дія Закону України «Про
об'єднання громадян» у повній мірі
розповсюджується й на позивача.

В апеляційній скарзі податковий орган
посилався на те, що відповідач, який є
юридичною особою, підлягає припиненню
на підставі п. 2 ст. 38 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців» як
юридична особа, що протягом року не
подає органам державної податкової
служби податкові декларації, документи
фінансової звітності відповідно до
закону, оскільки ч. 1 ст. 3 зазначеного
Закону, передбачено, що дія цього
Закону поширюється на державну
реєстрацію всіх юридичних осіб
незалежно від організаційно-правової
форми, форми власності та
підпорядкування, а також фізичних осіб
- підприємців.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» передбачено, що
законом можуть бути встановлені
особливості державної реєстрації
об'єднань громадян (у тому числі
професійних спілок), благодійних
організацій, політичних партій,
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, асоціацій
органів місцевого самоврядування,
банків, торгово-промислових палат,
фінансових установ (у тому числі
кредитних спілок), бірж, а також інших
установ та організацій.

Згідно ч. 4 ст. 14 Закону України «Про
об'єднання громадян» реєстрація як
один із способів легалізації
(офіційного визнання) об'єднань
громадян здійснюється Міністерством
юстиції України, місцевими органами
виконавчої влади, виконавчими
комітетами сільських, селищних,
міських рад. Відповідно до зазначених
вимог Положенням про порядок
легалізації об'єднань громадян,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.02.1993 №140,
визначено, що легалізація місцевих
об'єднань громадян здійснюється
Головним управлінням юстиції Мін`юсту
України в Автономній Республіці Крим,
обласними, Київським та
Севастопольським міськими, районними,
районними в містах Києві та
Севастополі управліннями юстиції,
виконавчими комітетами сільських,
селищних, міських рад (пункт 2
Положення).

Відповідно до пп. 7 п. б ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
виконавчим органам сільських селищних,
міських рад були надані повноваження
щодо реєстрації у встановленому
порядку місцевих об'єднань громадян.

Разом з тим, положеннями ч. 4 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» реєстрація об'єднань
громадян віднесена до повноважень
Міністерства юстиції України та його
територіальних органів.

Частиною 3 Розділу VІІІ «Прикінцевих
положень» Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» зазначено, що
закони, нормативно-правові акти,
прийняті до набрання чинності цим
Законом, діють у частині, що не
суперечить цьому Закону. Оскільки між
нормами ч. 4 ст. 14 Закону України «Про
об'єднання громадян», пп. 7 п. б ч. 1 ст. 38
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та ч. 4 ст. 3
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» існують
суперечності, то вищезазначені вимоги
«Прикінцевих положень» передбачають
правозастосування за правилами: за
розбіжностями між нормами, прийнятими
органом влади у різний час, перевага
віддається нормі, прийнятій пізніше; за
розбіжностями між загальною та
спеціальною нормами, перевага належить
спеціальній нормі. Тобто, реєстрацію
місцевих об'єднань громадян відповідно
до вимог ч. 4 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» мають
здійснювати територіальні органи
Міністерства юстиції України.

Таким чином, аналіз норм чинного
законодавства України свідчить про
належність повноважень щодо
реєстрації місцевих об'єднань громадян
органами Міністерства юстиції України.
Отже, легалізуючим органом для
громадської організації є саме органи
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», державна
реєстрація юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців - засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Статтею 33 зазначеного Закону
передбачено, що юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
органу державної влади, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Статтею 38 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» встановлено, що
підставами для постановлення судового
рішення щодо припинення юридичної
особи, що не пов'язано з банкрутством
юридичної особи, зокрема є:- визнання
недійсним запису про проведення
державної реєстрації через порушення
закону, допущені при створенні
юридичної особи, які не можна усунути;
провадження нею діяльності, що
суперечить установчим документам, або
такої, що заборонена законом;
невідповідність мінімального розміру
статутного фонду юридичної особи
вимогам закону; неподання протягом
року органам державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону; наявність в
Єдиному державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням.

Разом з тим, Закон України «Про
об'єднання громадян» є спеціальним
законом, який регулює порядок
створення діяльності, припинення
діяльності об'єднань громадян, їх права
та обов'язки, відповідальність за
порушення встановлених для цих
об'єднань норм та правил.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про
об'єднання громадян», припинення
діяльності об'єднання громадян може
бути проведено шляхом його
реорганізації або ліквідації
(саморозпуску, примусового розпуску).

Ліквідація об'єднання громадян
здійснюється на підставі статуту або
рішення суду.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про
об'єднання громадян», об'єднання
громадян, створені ними установи та
організації зобов'язані вести
оперативний та бухгалтерський облік,
статистичну звітність,
зареєструватись в органах державної
податкової інспекції та вносити до
бюджету платежі у порядку і розмірах,
передбачених законодавством.

Статтею 26 зазначеного Закону
передбачений порядок здійснення
фінансового контролю. Так, об'єднання
громадян у встановленому порядку
подають фінансовим органам декларації
про свої доходи та витрати.

Згідно із ст. 27 Закону України «Про
об'єднання громадян», посадові особи
легалізуючих органів об'єднань
громадян та громадяни за порушення
законодавства про об'єднання громадян
несуть дисциплінарну,
цивільно-правову, адміністративну або
кримінальну відповідальність.
Об'єднання громадян несуть
відповідальність, передбачену цим
Законом та іншими законодавчими актами
України.

Статтею 28 вищевказаного Закону
визначено вичерпний перелік стягнень,
які можуть бути застосовані до
об'єднання громадян за порушення
законодавства, а саме: попередження;
штраф; тимчасова заборона (зупинення)
окремих видів діяльності; примусовий
розпуск (ліквідація).

Статтею 32 Закону України «Про
об'єднання громадян» визначено порядок
примусового розпуску (ліквідації)
об'єднання громадян, вичерпний перелік
випадків, коли до об'єднання громадян
застосовується даний вид стягнення, а
також органи, яким надано право
ініціювати примусовий розпуск
(ліквідацію) об'єднання громадян.

Так, згідно із ст. 32 вищевказаного
Закону, за поданням легалізуючого
органу або прокурора рішенням суду
об'єднання громадян примусово
розпускається (ліквідується) у
випадках: 1) вчинення дій, передбачених
ст. 4 цього Закону, 2) систематичного або
грубого порушення вимог ст. 22 цього
Закону, 3) продовження протиправної
діяльності після накладення стягнень,
передбачених цим Законом, 4) зменшення
кількості членів політичної партії до
числа, коли вона не визнається як така.

Таким чином, спеціальним Законом
передбачено припинення діяльності
об'єднання громадян шляхом його
примусового розпуску (ліквідації) як
спеціальна санкція за порушення
вичерпного переліку норм Закону
України «Про об'єднання громадян», яка,
до того ж, має застосовуватися судом за
поданням чітко визначеного кола осіб -
легалізуючого органу або прокурора.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, чинним законодавством
України не встановлено право органів
податкової служби на звернення до суду
з позовом про припинення
підприємницької діяльності
громадських організацій, оскільки
стосовно громадської організації
передбачено інший порядок припинення
діяльності.

Зважаючи на зазначене суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог державної
податкової інспекції у м. Новій Каховці
Херсонської області Державної
податкової служби.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
відповідно до ст. 200 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Новокаховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Херсонській області
залишити без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий:
Бойко А.В.

Судді:
Танасогло Т.М.

Яковлєв О.В.