Справа № 826/12302/13-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі Проценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комтехсервіс» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 листопада 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Комтехсервіс» до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Головного управління Міністерства
доходів і зборів про визнання
недійсним податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2013 року ТОВ Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Комтехсервіс» звернулося в Окружний
адміністративний суд м. Києва з позовом
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Головного управління Міністерства
доходів і зборів, в якому просило
визнати недійсним податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва ДПС від
18.05.2013 року № та № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 листопада 2013 року у задоволенні
позову відмовлено. Рішення суду
вмотивовано тим, що позивачем не
доведено реальності господарських
правовідносин з контрагентами ТОВ
«Профінком» та ТОВ «Тібурон», із
наданих позивачем документів не
можливо встановити зв'язок між його
господарською діяльністю, придбанням
послуг та їх реалізацією, руху активів,
а відтак позивачем не доведено, що його
дії по формуванню податкового кредиту
та валових витрат є правомірними.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
задовольнити, постанову скасувати та
постановити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити, виходячи
з наступного.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України суд апеляційної інстанції
скасовує рішення суду першої інстанції
та ухвалює нове якщо встановить
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З матеріалів справи вбачається, що
Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі м. Києва ДПС
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Комтехсервіс» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства в частині правильності
визначення, повноти нарахування та
своєчасності сплати податку на
прибуток та податку на додану вартість
при взаємовідносинах з ТОВ «Бета
Трейдінг», ТОВ «Преображеніє», ТОВ
«Прістекс ЛТД», ТОВ
«Профіткомпані»,ТОВ «Профінком», ТОВ
«Екобудтехнолоджи», ТОВ «Трейд Фокс»,
ТОВ «Корнест», ТОВ «Корон-Інвестгруп»,
ТОВ «ТС Альянс», ТОВ «Тібурон», ТОВ
«Профіт Голд», ТОВ «Вестком Груп» за
період з 01.01.2008 р. по 31.12.2011 р.

За результатами перевірки складено акт
від 26.04.2013 р. № 1265/22-80/30218754, яким
встановлено порушення:

По взаємовідносинах з ТОВ «Тібурон»:

- пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7. ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», що призвело до заниження
суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до
сплати в бюджет за підсумками
поточного звітного періоду, з
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду в розмірі 89 621,00 грн., в тому
числі за листопад 2008 р. в розмірі 37 583,00
грн., за грудень 2008 р. в розмірі 32 048,00
грн., за січень 2009 р. в розмірі 19 990,00
грн.

- пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», що призвело до заниження
податку на прибуток підприємств всього
у сумі 112 026,00 грн., в тому числі за 4
квартал 2008 р. в сумі 87 039,00 грн., за 1
квартал 2009 р. в сумі 24 987,00 грн.

По взаємовідносинах з ТОВ «Профінком»:

- пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», що призвело до заниження
суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до
сплати в бюджет за підсумками
поточного звітного періоду в розмірі 219
278,00 грн., в тому числі за листопад 2010 р.
в розмірі 116 364,00 грн., за січень 2011 р. в
розмірі 32 285,00 грн., за лютий 2011 р. в
розмірі 70 629,00 грн.

- пп. 5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
що призвело до заниження податку на
прибуток підприємств всього у сумі 274
098,00 грн., в тому числі за 4 квартал 2010 р.
в сумі 145 455,00 грн., за 1 квартал 2011 р. в
сумі 128 643,00 грн.

Податковий орган дійшов висновку про
те, що ТОВ «Комтехсервіс» здійснювало
господарську діяльність спрямовану на
ухилення від сплати податків.

На підставі акту та за результатами
перевірки Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі м.
Києва ДПС прийнято податкові
повідомлення-рішення від 18.05.2013 року №
, яким позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 248 370,00 грн., в
тому числі за основним платежем в
розмірі 219 278,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 29 092,00 грн. та
податкове повідомлення-рішення від
18.05.2013 р. № , яким позивачу
визначено грошове зобов'язання з
податку на прибуток підприємств на
загальну суму 310 463,00 грн., в тому числі
за основним платежем 274 098,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 36
365,00 грн.

На думку колегії суддів, Окружний
адміністративний суд м. Києва
необґрунтовано погодився з висновками
податкового органу про відсутність
факту реального вчинення операцій між
позивачем та його контрагентами ТОВ
«Профінком», ТОВ «Тібурон», враховуючи
наступне.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
визначено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 228 ЦК України,
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Частиною 1 статті 207 ГК України
регламентовано, що господарське
зобов'язання, яке не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

У відповідності до частини 1 статті 208
ГК України, якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке,
що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Отже, з наведених законодавчих
положень вбачається, що встановлення
правової підстави для визнання
господарського правочину недійсним є
можливим при одночасній наявності
трьох умов: 1) невідповідності його
змісту вимогам закону; 2) мети вчинення
такого правочину, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства; 3) наміру сторін укласти
правочин із такою метою.

Крім того, відповідно до пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

На думку колегії суду, податковий
орган, а також і суд першої інстанції
необґрунтовано не прийняв до уваги
надані позивачем первинні документи,
якими підтверджується реальне
здійснення господарської діяльності
за взаємовідносинами позивача з ТОВ
«Профінком» та ТОВ «Тібурон», оскільки
надані позивачем первинні документи
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та відповідно до
ст. 9 зазначеного закону є підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій та фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Зокрема, на підтвердження
господарських взаємовідносин з ТОВ
«Профінком» позивачем надано договір
№ 23/03-11 відступлення права вимоги від
23.03.2011 р., укладений між ТОВ «Профінком»
(надалі - Первісний кредитор) та ТОВ
«Євробізнес Консалт» (надалі - Новий
кредитор) відповідно до умов якого,
Первісний кредитор, в порядку та на
умовах, визначених цим договором,
відступає, а Новий кредитор набуває
право вимоги по зобов'язанню ТОВ
«Комтехсервіс» (надалі - Боржник) на
суму 10 3004,94 грн., належному Первісному
кредитору (а.с.88).

На підтвердження руху активів
позивачем надано суду рахунки-фактури,
виписані ТОВ «Профінком»: № СФ-291 від
04.01.2011 р., № СФ -020102 від 01.02.2011 р., № СФ - 4
від 01.12.2010 р.; видаткові накладні:
№РН-010406 від 04.01.2011 р., № РН-020102 від 01.02.2011
р. (а.с. 96-100), №Бн-0002709 від 30.12.2010 р.
№Бн-0002705 від 28.12.2010 р., №Бн-0002641 від 27.12.2010
р., № Бн-0002642 від 27.12.2010 р., № Бн-0002643 від
27.12.2010 р., № 85 від 23.12.2010 р., №Бн-0002639 від
27.12.2010 р., №Бн-0002640 від 27.12.2010 р., №Бн-0002648
від 28.12.2010 р., № Бн-0002649 від 28.12.2010 р., №
Бн-0000087 від 21.01.2011 р., № Бн-0000117 від 26.01.2011
р., № Бн-0000116 від 26.01.2011 р., № Бн-0000160 від
01.02.2011 р., № Бн-0000161 від 01.02.2011 р., № Бн-000081
від 20.01.2011 р., № Бн-0000085 від 21.01.2011 р., №
Бн-0000225 від 08.02.2011 р., № Бн-0000224 від 08.02.2011
р., № Бн - 0000226 від 08.02.2011 р., №Бн-0000227 від
08.02.2011 р., № Бн-0000228 від 09.02.2011 р., № Бн-0000230
від 09.02.2011 р., № Бн-0000231 від 09.02.2011 р., №
Бн-0000232 від 09.02.2011 р., №Бн-0000257 від 11.02.2011
р., № Бн-0000254 від 11.02.2011 р., № Бн-0000252 від
11.02.2011 р., № Бн-0000249 від 10.02.2011 р., № Бн-0000248
від 10.02.2011 р., № Бн-0000247 від 10.02.2011 р.,
№Бн-0000246 від 10.02.2011 р., №Бн-0000244 від 10.02.2011
р., №Бн-0000243 від 10.02.2011 р., № Бн - 0000149 від
31.01.2011 р., № Бн - 0000147 від 31.01.2011 р., №
Бн-0000146 від 31.01.2011 р., №Бн-0000145 від 31.01.2011
р., № Бн-0000121 від 27.01.2011 р., №Бн-0000120 від
27.01.2011 р., №Бн-0000119 від 27.01.2011 р., №Бн-0000118
від 26.01.2011 р. (а.с. 108-147).

Довіреності, що свідчать про передачу
матеріальних цінностей: № 52 від 27.12.2010
р., № 3 від 30.12.2010 р., № 132 від 28.12.2010 р., № 213
від 23.12.2010 р., № 227 від 24.12.2010 р., № 228 від
24.12.2010 р., № 571 від 23.12.2010 р., №817143 від
27.12.2010 р., № 0211210 від 23.12.2010 р., № 680284 від
21.01.2011 р., № 350 від 26.01.2011 р., № 8 від 01.02.2011
р., № 2801/3 від 28.01.2010 р., № 3 від 18.01.2011 р., №
132 від 21.01.2011 р., № 506 від 08.02.2011 р., № 276 від
08.02.2011 р., № 3111 від 04.02.2011 р., № 9 від 09.02.2011
р., № 2 від 09.02.2011 р., № 3 від 09.02.2011 р., № 20
від 10.02.2011 р., № 4 від 09.02.2011 р., № 632 ТЛ від
09.02.2011 р., № 817257 від 10.02.2011 р., № 0045 від
09.02.2011 р., № 6 від 10.02.2011 р., № 85 від 10.02.2011
р., № 508 від 09.02.2011 р., № 36 від 04.02.2011 р., № 8
від 28.01.2011 р., № 8 від 31.01.2011 р., № 1 від
15.01.2010 р., № 27 від 31.01.2011 р., № 135 від 24.01.2011
р., № 24 від 26.01.2011 р., № 004 від 26.01.2011 р., №
394677 від 26.01.2011 р. (а.с. 108-147).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11.10.2012 року визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва ДПС №
від 19.03.2012 року, яким ТОВ «Тріада
2003» було збільшено суму податкового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість»у розмірі 132958,00 грн., в
тому числі основного платежу у розмірі
113061,00 грн. та штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 19897,00 грн. по
фінансово-господарським
взаємовідносинам з ТОВ
«Профіткомпані», ТОВ «Профінком», ТОВ
«Екобудтехнолоджи», ТОВ «Прістекс
ЛТД», ТОВ «Вестком-Груп», ТОВ «Бета
Трейдінг», ТОВ «Преображеніє», ТОВ
«Трейд-Фокс», ТОВ «Корнест», ТОВ
«Корон-Інвестгруп», ТОВ «ТС Альянс»,
ТОВ «Тібурон», ТОВ «Профіт Голд»за
період з 01.03.2009 року по 31.03.2011 року.

Крім того, ухвалою Вищого
адміністративного суду від 16.07.2013 року
залишено в силі постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
14.05.2012 року, якою встановлено, що
витрати ТОВ «Євроселл» за договорами з
ТОВ «Трейд-Фокс», ТОВ «Вестком-Груп»,
ТОВ «Корнест», ТОВ «Преображеніє», ТОВ
«Прістекс ЛТД», ТОВ «Профінком» та ТОВ
«Тібурон» підтверджуються належним
чином оформленими первинними
документами, реальність вказаних
господарських операцій та їх
пов'язаність підтверджується
договорами № АМ07UFR225 від 01.03.2007, № ACS10UAG002
від 01.02.2010 та додатками до них та іншими
первинними документами з ТОВ
«Астеліт», у зв'язку з чим висновки акту
перевірки є необґрунтованими, а
податкове повідомлення-рішення 20.03.2012
року № , яким ТОВ «Євроселл»
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 1397759 грн., та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
326413 грн. та № , яким ТОВ «Євроселл»
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 1087018 грн., та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 253333 грн
безпідставними та неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
обґрунтованість позовних вимог, в
зв'язку з чим, апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
скасуванню з постановленням нової про
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Комтехсервіс» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 листопада 2013
року - скасувати та постановити нову,
якою позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комтехсервіс» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Головного управління Міністерства
доходів і зборів про визнання
недійсним податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
18.05.2013 року № , №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комтехсервіс»
судовий збір у розмірі 4 730 грн. (чотири
тисячі сімсот тридцять грн.).

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 17
червня 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя

Безименна Н.В.

Судді:

Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.