Справа № 2а-119/10/1070
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/59174/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Пасічник С.С.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом Броварської районної спілки
споживчих товариств до управління
Пенсійного фонду України в
Броварському районі Київської області
про визнання рішення недійсним за
касаційною скаргою Броварської
районної спілки споживчих товариств на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 24
березня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2008 року позивач звернувся
до суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що управління Пенсійного фонду України
в Броварському районі Київської
області провело у позивача позапланову
документальну перевірку з питань
повноти нарахування страхових внесків
(акт перевірки №27 від 22
серпня 2008 року), в результаті якої були
донараховані страхові внески за
ставками 32%, 32,3% за 2004, 2005 роки в розмірі
200149,20 грн та штрафні санкції в розмірі
179564,62 грн на суму боргу донарахованих
внесків. За актом перевірки
відповідачем були виставлені позивачу
вимога про сплату боргу від 29 серпня 2008
року №Ю 608 та рішення про застосування
фінансових санкцій за донарахування
органом Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно
необчислених та несплачених страхових
внесків від 29 серпня 2008
року №575. Вважає, що зазначені вимога та
рішення є протиправними, оскільки
позивач в 2004, 2005 роках був
зареєстрований як платник єдиного
податку і на підставі статті 6 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 3 липня 1998 року №
727/98 не був платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в зазначений період. Крім
цього, розмір донарахованих страхових
внесків не відповідає фактичним
обставинам. Просив визнати
протиправними та скасувати рішення
управління Пенсійного фонду України в
Броварському районі Київської області
про застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно необчислених та несплачених
страхових внесків від 29 серпня 2008 року
№575 та вимогу управління Пенсійного
фонду України в Броварському районі
Київської області про сплату боргу від
29 серпня 2008 року №Ю 608.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 30 червня 2010
року позов Броварської районної спілки
споживчих товариств задоволено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 березня
2011 року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Броварському районі Київської області
задоволено. Постанову Київського
окружного адміністративного суду від 30
червня 2010 року скасовано. В задоволенні
позову Броварської районної спілки
споживчих товариств відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку
Броварської районної спілки споживчих
товариств, судом апеляційної інстанції
неповне з'ясування обставин, які мають
значення у справі, та порушення норм
чинного процесуального та
матеріального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено наступне.

В 2004, 2005 роках Броварська районна
спілка споживчих товариств
застосовувала спрощену систему
оподаткування та була платником
єдиного податку на підставі Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 3 липня 1998 року №
727/98.

22 серпня 2008 року управлінням
Пенсійного фонду України в
Броварському районі Київської області
було проведено позапланову
документальну перевірку Броварської
районної спілки споживчих товариств з
питань правильності нарахування та
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період з 1
січня 2004 року по 21 серпня 2008 року.

За результатами перевірки складено акт
№27 від 22 серпня 2008 року, відповідно до
якого виявлено порушення позивачем
вимог пункту 6 частини другої статті 17,
частин другої, третьої та шостої статті
20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV,
а саме: занижено фонд оплати праці, з
якого обчислюються страхові внески за
ставкою 32% за 2004 рік в сумі
313870,21 грн, за 2005 рік за ставкою 32,3% в сумі
308701,94 грн; донараховано страхових
внесків за ставкою 32% за 2004 рік в сумі
100438,94 грн, за 2005 рік за ставкою 32,3% в сумі
99710,73 грн. Загалом за 2004, 2005 роки
донараховано страхових внесків на суму
200149,20 грн.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Броварському районі Київської області
виставлено Броварській районній
спілці споживчих товариств вимогу про
сплату боргу (недоїмки) від 29 серпня 2008
року №Ю 608 на суму 200149,20 грн.

За донарахування сум своєчасно
необчислених страхових внесків
відповідачем на підставі пункту 4
частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-IV
до позивача застосовано штраф у
розмірі 179564,62 грн згідно з рішенням про
застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно необчислених та несплачених
страхових внесків від 29 серпня 2008 року
№575.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV регулює відносини,
що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування (стаття 5). Дія
інших нормативно-правових актів може
поширюватися на ці правовідносини лише
у випадках, передбачених зазначеним
Законом, або в частині, що йому не
суперечить. Виключно цим
нормативно-правовим актом
визначаються: принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
коло осіб, на яких поширюється його дія;
перелік платників страхових внесків,
їх права та обовязки; порядок
нарахування, обчислення, сплати цих
внесків і стягнення заборгованості за
ними.

Пунктом 1 статті 11 Закону № 1058-IV
встановлено, що загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають особи, які працюють на
підприємствах, в установах,
організаціях, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, у філіях,
представництвах, відділеннях, інших
відокремлених підрозділах цих
підприємств, організацій, в об'єднаннях
громадян, у фізичних осіб суб'єктів
підприємницької діяльності та інших
осіб, включаючи юридичних та фізичних
осіб суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований чи
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
на умовах трудового договору
(контракту) або працюють на інших
умовах, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 статті 14 Закону №
1058-IV страхувальниками зазначених осіб
є їхні роботодавці, які відповідно до
частини першої статті 15 цього Закону
належать до платників страхових
внесків і зобов'язані на підставі
пункту 6 частини другої статті 17 цього ж
нормативно-правового акта
нараховувати, обчислювати та
сплачувати в установлені строки й у
повному обсязі страхові внески.

Статтею 18 Закону № 1058-IV в редакції,
чинній на час винекнення спірних
правовідносин, встановлено, що
страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому цим Законом,
вони не включаються до складу податків,
інших обов'язкових платежів, що
складають систему оподаткування. На ці
внески не поширюється податкове
законодавство, а іншим законодавством
не можуть встановлюватися пільги з
нарахування та сплати страхових
внесків або звільнення від їх сплати.

Ставки, механізм справляння та пільги
зі сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування встановлено
Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР, яким, як і Законом № 1058-IV, не
передбачено такої пільги, як
звільнення від сплати цього збору для
суб'єктів підприємницької діяльності,
які перейшли на спрощену систему
оподаткування.

Таким чином, страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування не входять до системи
оподаткування, на них не поширюється
податкове законодавство, а іншим
законодавством не встановлені пільги з
нарахування та сплати цих внесків або
звільнення від їх сплати. Отже,
обов'язок сплачувати страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування осіб, які
працюють у суб'єктів підприємницької
діяльності платників єдиного податку,
не залежить від статусу платника
податку.

Згідно з пунктом 16 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить йому. Положення статті 6
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 3 липня 1998 року №
727/98 про звільнення суб'єктів малого
підприємництва, які сплачують єдиний
податок, від збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, Закону
суперечить, а отже, застосуванню не
підлягає.

Відповідно до положень Указу
Президента № 727/98 суб'єкт
підприємницької діяльності - юридична
особа, який перейшов на спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності, сплачує єдиний податок
щомісяця не пізніше 20 числа наступного
місяця на окремий рахунок відділень
Державного казначейства України.
Відділення Державного казначейства
України наступного дня після
надходження коштів перераховують,
зокрема, до Пенсійного фонду України 42%
суми з єдиного податку.

Як встановлено судом першої інстанції,
докази несплати або несвоєчасної
сплати позивачем у 2004, 2005 роках єдиного
податку відсутні, за інформацією
відповідача відповідно до реєстру
платників за спрощеною системою
оподаткування, що наданий Броварською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Київської області,
позивачем до управління Пенсійного
фонду України в Броварському районі
Київської області у 2004 році
перераховано страхових внесків у
розмірі 22159,20 грн та у 2005 році - 27528,90 грн.

Згідно з пунктом 4 частини дев'ятої
статті 106 Закону № 1058-IV за
донарахування територіальним органом
Пенсійного фонду або страхувальником
сум своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми.

Ця норма права не дає підстав для
визначення суми штрафу наростаючим
підсумком у випадку, коли попередньо
борг зі сплати страхових внесків не був
визначений.

Отже, сума штрафу не може перевищувати 5
відсотків донарахованих внесків.

Суд першої інстанції на підставі
положень частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою передбачено обов'язок
відповідача, суб'єкта владних
повноважень, доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, прийшов до висновку про
те, що відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами
розміру та складу сум своєчасно
необчислених та несплачених страхових
внесків саме у розмірі 200149,20 грн,
оскільки позивачем було здійснено
часткову сплату страхових внесків у
складі єдиного податку, а відтак
підстав застосування штрафних санкцій
у розмірі 179564,62 грн немає. Проте з
урахуванням викладеного суд прийшов до
помилкового висновку про задоволення
позовних вимог.

Відповідно до положень частини
четвертої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Крім цього, за правилами статті 81
Кодексу адміністративного судочинства
України для з'ясування обставин, що
мають значення для справи, суд може
призначити експертизу.

Тобто відсутність тих чи інших
розрахунків само по собі не може бути
підставою для задоволення позовних
вимог, тим більше за умови наявності
доказів про заборгованість позивача
перед відповідачем зі сплати страхових
внесків, що визнається обома сторонами.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 167 ч.2, 210, 220, 221,
223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Броварської районної
спілки споживчих товариств
задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 березня
2011 року та постанову Київського
окружного адміністративного суду від 30
червня 2010 року скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Пасічник С.С.