Справа № 809/1479/14
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.
Справа № 809/1479/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

cудді Боршовського Т.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 44698,92 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

14.05.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач) звернулася до суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 44698,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем
добровільно не погашено податковий
борг, що виник у зв'язку з несплатою
пені за порушення термінів розрахунків
у сфері зовнішньоекономічної
діяльності та невиконанням зобов'язань
з податку на додану вартість,
визначених податковими
повідомленнями-рішеннями № , №
від 30.08.2013 року та № від
08.07.2013 року. Загальна сума податкового
боргу відповідача станом на день
звернення до адміністративного суду
становила 44698,92 грн. в тому числі пеня в
розмірі 7,66 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подавши 12.06.2014
року до суду клопотання про розгляд
справи без участі представника в
судовому засіданні. Також до вказаного
клопотання долучено витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
06.11.2012 року.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, явку представника не
забезпечив. Направлена на вказану в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
адресу місцезнаходження відповідача:
АДРЕСА_1, рекомендована кореспонденція
повернулись назад до суду з відміткою
установи зв'язку про неможливість
вручення вказаної кореспонденції
"адресат не проживає за адресою".

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в разі ненадання особами, які
беруть участь у справі, інформації щодо
їх поштової адреси, судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються:
юридичним особам та фізичним
особам-підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі за
такою адресою вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

За таких обставини, суд дійшов висновку
про те, що судова повістка про дату й
час проведення судового засідання в
даній справі вручена відповідачу
належним чином.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, відповідно до норм
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, враховуючи відсутність
перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, визначених цією
статтею, а також відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
вважає за можливе розглянути дану
адміністративну справу в письмовому
провадженні.

Розглянувши матеріали
адміністративного позову в порядку
письмового провадження, дослідивши і
оцінивши наявні в матеріалах справи
письмові докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку задовольнити
адміністративний позов, з огляду на
таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.10.2006 року
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності фізична
особа-підприємець, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 14.04.2014 року
(а.с. 27). Відповідач взятий на облік як
платник податків в ДПІ в м.
Івано-Франківську.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового
кодексу України, Податковий кодекс
України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Статтею 36 Податкового кодексу України
встановлено, що податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15
Податкового кодексу України
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового
кодексу України передбачено, що сплата
податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті
16 Податкового кодексу України
визначено, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Статтею 75.1 Податкового кодексу України
визначено, що контролюючі органи мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Щодо підстав виникнення податкового
боргу відповідача, який заявлено до
стягнення в позовній заяві, судом
встановлено таке.

Статтею 1 Закону України "Про прядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті" від 23.04.1994 року № 185/94 (зі змінами
та доповненнями, далі - Закон № 185/94)
встановлено, що виручка резидентів у
іноземній валюті підлягає зарахуванню
на їх валютні рахунки в уповноважених
банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

Відповідно до статті 4 Закону № 185/94
порушення резидентами строків,
передбачених статтями 1 і 2 цього Закону
або встановлених Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару) в
іноземній валюті, перерахованої у
грошову одиницю України за валютним
курсом Національного банку України на
день виникнення заборгованості.
Загальний розмір нарахованої пені не
може перевищувати суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару).

Згідно п. 1 Указу Президента України
"Про невідкладні заходи щодо
повернення в Україну валютних
цінностей, що незаконно знаходяться за
її межами" № 319/94 від 18.06.1994 року (зі
змінами та доповненнями) суб'єктам
підприємницької діяльності України,
незалежно від форм власності, у
десятиденний строк подати Головній
державній податковій інспекції
України декларацію щодо сум на їх
рахунках у банках та інших іноземних
фінансових установах, а також щодо сум
надходжень валютних цінностей у
вигляді доходів (дивідендів), одержаних
у результаті здійснення
підприємницької діяльності за межами
України.

Статтею 9 Декрету Кабінету Міністрів
від 19.02.1993 року № 15-93 "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю" встановлено, що валютні
цінності та інше майно резидентів, яке
перебуває за межами України, підлягає
обов'язковому декларуванню у
Національному банку України.

Судом встановлено, що позивачем за
наслідком проведеної позапланової
виїзної перевірки з питань дотримання
вимог валютного законодавства при
здійсненні зовнішньоекономічної
діяльності та оподаткування у сфері
ЗЕД, складено акт № 976/22-06/241401843 від
16.08.2013 року, на підставі якого прийнято
податкові повідомлення-рішення: №
від 30.08.2013 року про нарахування
пені за порушення термінів розрахунку
у сфері ЗЕД в сумі 1190,00 грн. та №
від 30.08.2013 року про нарахування пені за
порушення термінів розрахунку у сфері
ЗЕД в сумі 40441,26 грн. (а.с. 6-13). На копіях
корінців вказаних податкових
повідомлень-рішень наявні відмітки про
їх отримання відповідачем.

Однак, визначених позивачем у
вищевказаних податкових
повідомленнях-рішеннях грошових
зобов'язань відповідач не виконав,
внаслідок чого на момент розгляду
справи податковий борг становить 41631,26
грн. (а.с. 14-15).

Щодо зобов'язання відповідача по
штрафних (фінансових) санкціях з
податку на додану вартість, то судом
встановлено таке.

Судом встановлено, що позивачем за
наслідками проведеної камеральної
перевірки даних, задекларованих
відповідачем у податковій звітності з
податку на додану вартість, складено
акт за № 4059/17-411/НОМЕР_4 від 01.06.2013 року,
на підставі якого прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 08.07.2013
року про нарахування штрафу з податку
на додану вартість на суму 3060,00 грн.
(а.с.17, 21-22).

Вказане податкове
повідомлення-рішення та акт перевірки
направлялися на адресу відповідача,
яка міститься в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців: АДРЕСА_1, що
підтверджується копіями супровідних
листів № 11632/10/17-423/5392 від 01.06.2013 року, №
2049/10/17-423/6551 від 08.07.2013 року, та
рекомендованих повідомлень про
вручення поштового відправлення, з
відміткою установи зв'язку про їх
повернення за закінченням терміну
зберігання (а.с.19, 24). Проте суд,
враховуючи, що вказане податкове
повідомлення-рішення було направлено
за адресою місцезнаходження
відповідача, наявною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, враховуючи
норму п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу
України, вважає, що воно є належним
чином надісланим (врученим) платнику
податків - відповідачу у справі.

Приписами пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України визначено,
що у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу. У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Окрім цього, в Єдиному державному
реєстрі судових рішень, розміщеному на
офіційному веб-порталі «Судова влада
України» за адресою: http://reyestr.court.gov.ua/,
відсутні судові рішення з яких би
вбачався факт оскарження податкових
повідомлень-рішень № , №
від 30.08.2013 року, № від 08.07.2013 року.

Оскільки відповідачем відповідно до
вимог статті 56 Податкового кодексу
України не була порушена процедура
адміністративного оскарження
податкових зобов'язань, визначених
податковими повідомленнями-рішеннями
№ , № від 30.08.2013 року, №
від 08.07.2013 року, вказані податкові
повідомлення-рішення не оскаржувалися
до суду, суд дійшов висновку про те, що
визначені позивачем суми грошових
зобов'язань в розмірі 1190,00 грн., 40441,26
грн. та 3060,00 грн., є узгодженими та є
податковим боргом. Доказів
протилежного суду відповідно до ст.ст.
4-3, 33 ГПК України відповідачем не
подано.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1
статті 129 Податкового кодексу України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня.

Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу
передбачено, що пеня, визначена
підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті,
нараховується на суму податкового
боргу (включаючи суму штрафних санкцій
за їх наявності та без урахування суми
пені) із розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день виникнення
такого податкового боргу або на день
його (його частини) погашення, залежно
від того, яка з величин таких ставок є
більшою, за кожний календарний день
прострочення у його сплаті.

З облікової картки відповідача,
вбачається, що за відповідачем
рахується пеня, яка обліковується по
особовому рахунку за несвоєчасну
сплату податкових зобов'язань по
податку з доходів найманих працівників
в сумі 7,66 грн. (а.с. 30).

Відповідно до норми підпункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем надсилалася відповідачу
податкова вимога форми «Ф» № 5785 від
24.10.2011 року на суму 35062,41 грн., про що
свідчить копія фіскального чека та
копія рекомендованого повідомлення
про відправлення вказаної податкової
вимоги за адресою державної реєстрації
відповідача на день її виставлення:
АДРЕСА_2 згідно поданої позивачем
довідки з Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних осіб-підприємців
станом на 06.11.2012 року, оригінали яких
подано для огляду суду в судовому
засіданні 29.05.2014 року (а.с. 46-48). Вказане
рекомендоване поштове відправлення
повернулося назад відправнику
установи зв'язку про їх повернення за
закінченням терміну зберігання. Проте
суд, враховуючи, що вказане податкова
вимога направлено за адресою
місцезнаходження відповідача, наявною
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
враховуючи норму п. 58.3 ст. 58 Податкового
кодексу України, вважає, що вона є
належним чином надісланою платнику
податків - відповідачу у справі.

Оскільки відповідачем не подано суду
доказів виконання вищевказаних
податкових вимог в повному обсязі,
переривання податкового боргу,
вищевказана друга податкова вимога
відповідно до статті 60 Податкового
кодексу України є невідкликаною, та не
потребує винесення нової податкової
вимоги.

Податковий борг відповідача
підтверджується податковими
повідомленнями-рішеннями № , №
від 30.08.2013 року та № від
08.07.2013 року, копіями витягів з облікових
карток платника податків (а.с. 28-34).

Доказів, які б свідчили про
неправомірність розрахунку
податкового боргу, його погашення,
відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
передбачено право контролюючих
органів на звернення до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового
кодексу України визначено заходи щодо
погашення податкового боргу платника
податків, відповідно до вимог яких
стягнення коштів у рахунок погашення
такого боргу здійснюється за рішенням
суду з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, та за рахунок готівки, що
належить такому платнику податків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 44698,92 грн.
належить задовольнити повністю.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_4, державна
реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1)
відкритих у банківських установах, які
його обслуговують, та за рахунок
належної йому готівки, на користь
державного бюджету податковий борг в
сумі 44698 (сорок чотири тисячі шістсот
дев'яносто вісім) гривень 92 копійки.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі
12.06.2014 року.