Справа № 806/1051/14
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
УХВАЛА

іменем України

"17" червня 2014 р.
Справа № 806/1051/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Малахової Н.М.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Котік Т.С.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю представників стрін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "30" квітня
2014 р. у справі за позовом Дочірнього
підприємства "Граніт Україна"
Будівельного товариства "Граніт"
Акціонерного товариства Скоп'є до
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про скасування
податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Дочірнє
підприємство "Граніт Україна"
Будівельного товариства "Граніт"
Акціонерного товариства Скоп'є
звернулося до суду з позовом, в якому
просило скасувати податкове
повідомлення - рішення від 30.10.2013 року №
. В обґрунтування своїх позовних
вимог Дочірнє підприємство "Граніт
Україна" Будівельного товариства
"Граніт" Акціонерного товариства
Скоп'є" (далі-Підприємство, позивач)
посилалося на те, що висновки наведені
в акті перевірки щодо порушення
підприємством п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4,
201.6, п.201.8, п.201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України є помилковими.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 30.04.2014 року
адміністративний позов Дочірнього
підприємства "Граніт Україна"
Будівельного товариства "Граніт"
Акціонерного товариства Скоп'є
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 30.10.2013 р.
№. Стягнуто з Державного бюджету
України на користь Дочірнього
підприємства "Граніт Україна"
Будівельного товариства "Граніт"
Акціонерного товариства Скоп'є () суму сплаченого судового
збору при зверненні до суду з позовом у
розмірі 1827,00 грн.

В апеляційній скарзі
Новоград-Волинська ОДПІ, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволені позову.

Розглянувши справу у межах, визначених
ст. 195 КАС України колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, враховуючи
наступне.

Судом встановлено, що
Новоград-Волинською ОДПІ проведена
позапланова невиїзна перевірка
Дочірнього підприємства "Граніт
Україна" Будівельного товариства
"Граніт" Акціонерного товариства Скоп'є
з питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
Представництвом "Тодіні Конструкціоні
Дженералі С.П.А." з Представництвом
"Тодіні Конструкціон Дженералі С.П.А"
відповідальний за утримання та
внесення податків до бюджету під час
виконання договору про спільну
діяльність від 29.09.2011 року з Аккорд та
Салліні за період з 01.07.2013 по 31.07.2013 року
за результатами якої складено акт від
11.10.2013 року № 678/22-00/33864982.

Згідно доводів податкового органу
позивачем допущено порушення п. 198.3, п.
198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6, п. 201.8, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 62652,00
грн., в тому числі за липень 2013 року 62652,00
грн.

На підставі акту перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення від
30.10.2013 року № , яке залишено без
змін за наслідками адміністративного
оскарження.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновків, що податкове
повідомлення - рішення
Новоград-Волинської ОДПІ № від
30.10.2013 року є неправомірним, відтак
підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції, оскільки вони ґрунтуються
на приписах чинного законодавства.

Згідно доводів податкового органу
позивачем завищено податковий кредит
по податку на додану вартість за період
01.07.2013 року по 31.07.2013 року на загальну
суму 62652 грн. внаслідок включення до
складу податкового кредиту сум ПДВ по
господарським операціям з придбання
товару у Представництва "Тодіні
Конструціоні Дженералі С.П.А."
відповідальний за утримання та
внесення податків до бюджету під час
виконання договору про спільну
діяльність від 29.09.2011 р. з Аккорд та
Салліні, факт здійснення яких не
підтверджено документально, оскільки
надані позивачем документи - контракт
субпідряду, видаткові накладні,
податкові накладні складені з
порушенням вимог діючого
законодавства.

Зокрема, податковий орган посилається
на те, що згідно наданої ТТН загальна
маса вантажу становила 12950 кг, а
автомобіль яким здійснювалося
перевезення - ГАЗ-33023 має
вантажопідйомність -1500 кг, крім того, у
товарно - транспортній накладній
відсутні дані , а саме: номер та дата
видаткової накладної згідно якої
отримано товар, вартість відпущеного
товару, кількість їздок та відстань
перевезення товару, дані щодо шляхових
листів.

Окрім того, відсутні документи щодо
транспортування дизельного пального у
кількості 465 л., яке вказане у
видатковій накладній №62 від 31.07.2013 та
газу (пропан) у кількості 980 л., який
вказано у видатковій накладній №63 від
31.07.2013 року .

Приписами п. 14.1.181 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий кредит це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності із п. 198.1 статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з, зокрема: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно із п. 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно із п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У відповідності із п. 201.6 ст. 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Як встановлено судом, між Тодіні
Конструціоні Дженералі С.п.А. через
Представництво в Україні "Тодіні
Конструціоні Дженералі С.п.А.",
уповноваженого учасника договору про
спільну діяльність від 29.09.2011 року
"Тодіні Аккорд Саліні" і ДП "Граніт
Україна укладено контракт субпідряду
від 04.05.2012 року на виконання ремонту
автодороги М06 Київ-Чоп в Україні,
Контракт км 14+080-км 128+000 (а.с.84-97).

На виконання умов контракту та на
підставі оформлених податкових
накладних №64 від 31.07.2013 року, № 65 від
31.07.2013 року (а.с. 31-32) позивачем придбано
у Представництва "Тодіні Конструціоні
Дженералі С.п.А." відповідальний за
утримання та внесення податків до
бюджету під час виконання договору про
спільну діяльність від 29.09.2011 р. з
Аккорд та Саліні дизельне пальне у
кількості 465,000 л. на загальну суму 5914,80
грн., в тому числі ПДВ - 985,80 грн., газ
(пропан) 980,000 л. та матеріали для
здійснення будівельно-ремонтних робіт
на загальну суму 369997,20 грн., в тому числі
ПДВ - 61666 грн.

Отримання вказаного товару
підтверджується видатковими
накладними №62 від 31.07.2013 року та №63 від
31.07.2013 року (а.с.34-35).

01.08.2013 року між Представництвом "Тодіні
Конструціоні Дженералі С.п.А." та
позивачем укладено угоду про
припинення зобов'язань шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог на суму 375912,00 грн. (а.с.98).

Використання у власній господарській
діяльності придбаного товару
підтверджується актом списання №0-00000060
від 28.08.2013 року його оприбуткування
здійснено по рахунку 201 "Сировина й
матеріали" (а.с.129). Дизпаливо було
використане для функціонування
компресора, що підтверджується
рапортом будівельної машини за період
з 01.08.2013 року по 31.08.2013 року (а.с.145), актом
приймання-передачі паливно-мастильних
матеріалів від 31.07.2013 року згідно
талонів (а.с.123). Оприбуткування
дизельного пального відбулося, що
підтверджується оборотно-сальдовими
відомостями по рахунку 631, 203 (а.с.127,130).
Газ (пропан) використовувався під час
проведення ремонтних робіт на мостових
спорудах, підземних та наземних
переходах, а саме: для розігрівання
пальниками бітумізованих
гідроізоляційних матеріалів та
підготовки металевих конструкцій.
Позивачем наданий також акт
приймання-передачі газу (пропану) від
31.07.2013 року (а.с.124) та акт списання від
20.03.2014 року №5419.

Податкові накладні отримані позивачем
від контрагента внесені до Єдиного
реєстру податкових накладних, про що
свідчить витяг з Єдиного реєстру
податкових накладних (а.с. 145-146).

Як встановлено судом, отримання товару
відбувалося на підставі
товарно-транспортної накладної №07/01
від 31.07.2013 року, (а.с.81) та подорожнього
листа №АМ8256 АН ( а.с. 125) декількома
поїздками.

Отже, позивач придбав матеріали у
представництва "Тодіні Конструціоні
Дженералі С.п.А.", які використовував на
виконання субпідрядного договору з
ремонту мостів, укладеного з останнім.

Сума податкового кредиту з податку на
додану вартість за липень 2013 року в
розмірі 62652,00 грн. підтверджена
відповідними податковими накладними,
які відповідно до приписів ст. 198
Податкового кодексу України виписані
постачальниками по події першій, якою
був факт відвантаження товарів.

Отже, позивачем підтверджено
реальність господарських операцій, які
спричинили зміни його майнового
стану, що підтверджується первинними
бухгалтерськими документами.

Суд першої інстанції дійшов вірних
висновків, що згідно з пунктом 138.2
статті 138 Податкового кодексу України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Оскільки правилами ведення
податкового обліку не передбачено
обов'язковості ведення і зберігання
товарно - транспортних накладних на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом для підтвердження
обставин щодо правомірності
формування податкового кредиту з ПДВ,
то наявність помилок у оформленні
товарно - транспортних накладних не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції.

Окрім того, обов'язковість
застосування подорожнього листа
вантажного автомобіля була скасована в
липні 2011 року Законом України " Про
внесення змін щодо усунення надмірного
державного урегулювання у сфері
автомобільних перевезень".

Відтак, доводи податкового органу щодо
невикористання типових форм
подорожніх листів, неправильного їх
оформлення не можуть бути підставами
для висновків щодо порушення позивачем
податкового законодавства при
формуванні податкового кредиту.

Доводи апеляційної скарги, що
позивачем не надавалися податковому
органу копії оборотно-сальдової
відомості по рахунку 631, карток по
рахунку 201 та документи про
транспортування дизельного пального
та газу не дають підстав для висновків,
що судом першої інстанції неправильно
застосовано норми матеріального права,
порушеного норми процесуального права.
Як встановлено судом, у запиті
податкового органу від 16.09.2013 року про
надання інформації вказані документи
не були витребувані. Згідно акту
приймання - передачі
паливно-мастильних матеріалів від
31.07.2013 року нафтопродукти приймалися
по талонам.

З огляду на вищенаведене, апеляційна
скарга не підлягає до задоволення. а
постанова суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новоград-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "30" квітня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Н.М. Малахова

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Т.С. Котік

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "20" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Дочірнє
підприємство "Граніт Україна"
Будівельного товариства "Граніт"
Акціонерного товариства Скоп'є
вул.Леваневського,22,м.Новоград-Волинсь
кий,Житомирська область,11700

3- відповідачу/відповідачам:
Новоград-Волинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області вул.
Ушакова,3,м.Новоград-Волинський,Житомир
ська область,11700

4-третій особі: - ,