Справа № 813/7998/13-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м.
Київ К/800/7011/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року і ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року,-

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року його поновлено на роботі,
рішення суду набрало законної сили з
моменту проголошення, тобто з дня
постановлення.

Проте, відповідач в порушення вимог
статей 14 Кодексу адміністративного
судочинства України, 124 Конституції
України рішення суду не виконав, на
роботі його не поновив, у зв'язку із чим
він вимушений перебувати у вимушеному
прогулі.

Вважаючи це порушенням своїх прав,
посилаючись на статтю 236 КЗпП України
ОСОБА_4 просив стягнути з Львівської
митниці Міністерства доходів і зборів
України в його користь середній
заробіток за час вимушен?ого прогулу з
26 березня по 23 жовтня 2013 року у розмірі
28980,85 гривень.

Ухвалою Львівського окру?жного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року відмовлено у відкритті
провадження.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить рішення
судів скасувати, а справу направити для
продовження розгляду.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті
220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відмовляючи у відкритті
провадження в адміністративній справі,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний суд
виходив з того, що така не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

При цьому суд роз'яснив позивачу
право розгляду справи в порядку
адміністративного судочинства з
урахуванням статті 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Проте до такого висновку суд
дійшов в порушення норм процесуального
права з таких підстав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
за своїм змістом висновки суду першої
інстанції є суперечливими.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 звернувся з позовом про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу виходячи з вимог
статті 236 Кодексу законів про працю
України.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів
про працю України у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

При вирішенні питання про прийняття
позовної заяви суди залишили поза
увагою те, що статтею 8 Конституції
України закріплений принцип
верховенства права, відповідно до
якого Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами
прямої дії. Звернення до суду для
захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Ця норма Конституції України
кореспондується зі статтею 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до частини першої і
п'ятої якої кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відмова від права на звернення до суду
є недійсною.

Що ж до правил застосування вимог
статті 267 Кодексу адміністративного
судочинства України то така також не
містить положень за якими суд може
відмовити у відкритті провадження з
підстав пункту 1 частини першої статті
109 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При цьому колегія суддів звертає увагу
на те, що стаття 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає оскарження лише
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

За цих обставин, підстав для відмови у
відкритті провадження у справі не було.
На зазначені обставини не звернув
уваги апеляційний суд залишаючи ухвалу
суду першої інстанції без змін.

Тому оскаржувані судові рішення
підлягають скасуванню, а справа
направленню до суду першої інстанції
для продовження розгляду.

За приписами частини першої статті 227
Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи для продовження
розгляду є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до постановлення
незаконної ухвали, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року і ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 січня
2014 року скасувати, а справу направити
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді:
Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало