Справа № 332/794/14-а (2-а/332/15/14)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2014 рокусправа № 332/794/14-а
(2-а/332/15/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Заводського районного
суду м.Запоріжжя від 31 березня 2014 року
по справі №332/794/14-а (2-а/332/15/14) за позовом
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Заводському району до ОСОБА_1
про стягнення коштів, надміру
виплаченої допомоги особам, які не
мають право на пенсію та інвалідам,-

в с т а н о в и В :

Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Заводському району звернулося
до суду з позовом, в якому просило
стягнути з ОСОБА_1 надмірно виплачену
допомогу особам, які не мають права на
пенсію та інвалідам у сумі 2205 грн. 20 коп.
Позов обґрунтований тим, що у зв'язку з
вироком про позбавлення волі
гр..ОСОБА_1, про що остання не повідомила
Управління, виникла переплата вказаної
допомоги за період 06.2013р. по 09.2013р.

Постановою Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 31 березня 2014 року позов
задоволено. Постанова суду мотивована
тим, що постановлення вироку про
позбавлення волі відносно особи, якій
призначена державна допомоги є
підставою для припинення виплат такої
допомоги. Оскільки, після набрання
вироком законної сили продовжувалась
виплата державної допомоги на користь
ОСОБА_1, то такі суми є безпідставно
виплаченими і підлягають поверненню за
рахунок особи, якій такі виплати
здійснено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
постанову суду скасувати та прийняте
нове рішення. Апеляційна скарга
обґрунтована тим, що судом першої
інстанції вирішено справу у
відсутності відповідача, хоча ОСОБА_1
було заявлено клопотання про розгляд
справи у режимі відеоконференції.
Заявник апеляційної скарги вважає, що
судом першої інстанції необґрунтовано
ухвалено рішення про задоволення
позову, оскільки не враховано
матеріального стану відповідача, факту
його перебування у місцях позбавлення
волі, а також тих обставин, що
відповідач не був повідомлений
Управлінням про необхідність
повернення цих сум у добровільному
порядку.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 є
інвалідом ІІ, що підтверджується актом
огляду МСЕК № 490640.

21.05.2013 ОСОБА_1 звернулася до Управління
праці та соціального захисту населення
з заявою про призначення соціальної
допомоги особам, які не мають права на
пенсію та інвалідам, передбаченою
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.04.2005 № 261 «Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної соціальної допомоги особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам і державної соціальної
допомоги на догляд».

Рішенням Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Заводському району від 23.05.2013
відповідачу була призначена щомісячна
допомога з 19.04.2013 по 30.11.2013 у розмірі 715,20
грн., з 01.12.2013 по 31.05.2014 у розмірі 759,20 грн.

Відповідно до п.36 Постанови КМУ №261 від
02.04.2005р. у разі застосування до
одержувача соціальної допомоги або
допомоги на догляд такого виду
покарання, як позбавлення волі, виплата
допомоги припиняється з дня набрання
сили обвинувальним вироком суду і
поновлюється з дня закінчення строку
ув'язнення.

Отже, з дня набрання обвинувальним
вироком законної сили, яким особі
призначено покарання у вигляді
позбавлення волі, виплата соціальної
допомоги припиняється.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що вироком Заводського
районного суду м.Запоріжжя від 25.03.2013р.,
який набрав чинності 17.06.2013р., ОСОБА_1
засуджено до позбавлення волів (а.с.5-7).

Відповідно до ст.14 Закону України «Про
державну соціальну допомогу особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам» одержувачі державної
соціальної допомоги зобов'язані
повідомляти органи, що призначають
державну соціальну допомогу, про
обставини, що можуть вплинути на умови
призначення державної соціальної
допомоги та її виплату.

У разі невиконання цього обов'язку та
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
державної соціальної допомоги
одержувачі повинні відшкодувати
органам, що призначають державну
соціальну допомогу, надміру виплачені
суми.

Оскільки, ОСОБА_1 не було повідомлено
Управління про наявність обставин, які
унеможливлюють продовження виплати
допомоги, то вказані суми безпідставно
виплаченої допомоги підлягають
відшкодуванню за рахунок відповідача.

Встановивши такі обставини справи, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про обґрунтованість
заявленого позову. Доводи апеляційної
скарги не спростовують таких висновків
суду першої інстанції. Посилання
відповідача на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права, в
частині розгляду справи за відсутності
сторони, не можуть бути підставою для
задоволення апеляційної скарги,
оскільки згідно з вимогами п.4 ч.1 ст..202
КАС України скасуванню підлягає судове
рішення, яке ухвалено з порушенням норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Оскільки, у цій справі не встановлено
таких обставин - неправильне вирішення
справи, то такі доводи відповідача не
можуть бути підставою для скасування
постанови суду. Безпідставним є і
посилання відповідача на неврахування
судом першої інстанції матеріального
стану сторони, факту перебування
відповідача у місцях позбавлення волі,
оскільки вказані обставини не свідчать
не необґрунтованість чи незаконність
рішення суду першої інстанці.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим
підстав для його скасування, в межах
доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України,
суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Заводського
районного суду м.Запоріжжя від 31
березня 2014 року по справі № 332/794/14-а
(2-а/332/15/14) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
12.06.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк