Справа № 804/2678/14
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
24 березня 2014 р. Справа № 804/2678/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Потолової Г.В.
при секретарі - Дубровці Д.В.
за участю: представника позивача -
представника відповідача - Курпай
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства «Стальсервіс» до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
ТОВ НВП «Стальсервіс» звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Лівобережної
12.12.2013р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість: за основним платежем у сумі
363' 135грн.00коп., за штрафними санкціями у
сумі 181'567грн.50коп.
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити їх в повному
Представник відповідача у судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечував, посилаючись на
законодавчі підстави своїх дій,
діяльність в межах закону та наданих
повноважень, просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити.
Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, вивчивши
матеріали справи та оцінивши їх у
сукупності, при розгляді справи
виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство «Стальсервіс»
зареєстроване виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 25.02.2002р.
(а.с.16) та перебуває на податковому
обліку у Лівобережній ОДПІ м.
Дніпропетровська з 26.02.2002р. за №8803.
27.09.2013р. по 01.10.2013р. проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ НВП «Стальсервіс» (код
відображення у податковому обліку
проведених експортних операцій за
період з 01.01.2012р.-30.06.2013р.
За результатами перевірки складений
Акт №1091/22-6/31646329 від 14.10.2013р. (а.с.20-52),
згідно висновків якого перевіркою
встановлено заниження податку на
додану вартість у розмірі 363' 135грн.
79коп. Окремо по деклараціях з ПДВ за:
- травень 2013 року - 284' 603грн. 40коп. ПДВ;
- червень 2013 року - 78' 532грн. 39коп. ПДВ.
Не погоджуючись з висновками Акту
перевірки, позивачем 04.12.2013 р. подано
заперечення до Лівобережної ОДПІ
м.Дніпропетровська (а.с.53-58).
За результатами розгляду заперечень
10.12.2013 р. надано відповідь щодо
правомірності висновків Акту
На підставі вищезазначеного Акту
перевірки 12.12.2013 р. Лівобережною ОДПІ
податкове повідомлення-рішення, яким
ТОВ НВП «Стальсервіс» збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість у розмірі
363'135грн. 00коп. (основний платіж) та
штрафними санкціями у розмірі
181'567грн.50коп., всього на суму 544' 702грн.
Не погодившись з такими діями та
рішенням відповідача ТОВ НВП
«Стальсервіс» 20.12.2013р. подано скаргу до
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення Лівобережної
ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів
у Дніпропетровській області.

03.01.2014р. отримано поштою від Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області рішення про
продовження строку розгляду скарги до
18.02.2014р.

Таким чином, не погоджуючись з рішенням
податкового органу, позивач звернувся
до суду за захистом своїх прав, свобод
та інтересів з відповідним позовом.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
зазначив, що викладені в Акті перевірки
висновки ґрунтуються на припущеннях, а
не на підставі аналізу
фінансово-господарської діяльності
ТОВ НВП «Стальсервіс» та первинних
документів.

Так, позивач пояснює, що до перевірки
ним надано Договір №101-226-FA13/363 від
20.05.2013р., Договір зберігання №101-227-FA13/364
від 20.05.2013р. та додаткова угода до нього;
видаткові та податкові накладні;
Договір комісії №401-228-NA13 від 27.05.2013р. з
доповненнями, вантажно-митні
декларації, звіт Комісіонера за
червень 2013р., акти прийому-передачі
товару на комісію; платіжні документи,
акти виконаних робіт та інші документи
(в копіях надані до матеріалів справи).

При цьому, позивач зазначає, що згідно
Договору №101-226-FA13/363 від 20.05.2013р. в
травні та червні 2013р. ТОВ НВП
«Стальсервіс» придбало у ТДВ
«Перечинський лісохімічний комбінат»
брикети з деревного вугілля та деревне
вугілля в кількості 458,76 т. загальною
вартістю 1' 786' 956грн.00коп., ПДВ
357'391грн.20коп. (загальна вартість з ПДВ -
2' 144' 347грн.20коп.) для подальшої його
реалізації на експорт.

Ціна придбання товару знаходилась в
межах «звичайних цін» на даний вид
продукції, що підтверджено Актом
перевірки, так як в Акті не зафіксовано
заперечень щодо рівня ціни на
придбаний товар.

Відвантаження товару ТДВ
«Перечинський лісохімічний комбінат»
було здійснено у період
травень-червень 2013р., що
підтверджується видатковими та
податковими накладними.

ТОВ НВП «Стальсервіс» укладено Договір
комісії № 401-228-NA13 від 27.05.2013р. з ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт», в межах якого доручає
комісіонеру (ТОВ ТПК «Укрхімекспорт»)
організацію та проведення продажу
товару, що поставляється комітентом
(ТОВ НВП «Стальсервіс») на експорт.

На виконання умов Договору комісії ТОВ
ТПК «Укрхімекспорт» (комісіонер)
протягом червня 2013р. експортовано
товар на користь нерезидентів, що
підтверджується ВМД та звітом
комісіонера, а саме ВМД №10103 від
01.06.2013р., №10108 від 01.06.2013р.,№10109 від
01.06.2013р., №10174 від 03.06.2013р., №10178 від
03.06.2013р., №10179 від 03.06.2013р., №10180 від
03.06.2013р., №10185 від 03.06.2013р., №10189 від
03.06.2013р., № 10236 від 04.06.2013р., №10246 від
04.06.2013р., №10248 від 04.06.2013р., №10251 від
04.06.2013р., №10254 від 04.06.2013р., №10263 від
04.06.2013р., №10271 від 04.06.2013р., №10275 від
04.06.2013р., №10276 від 04.06.2013р., №10283 від
04.06.2013р., №10285 від 04.06.2013р., №10555 від
07.06.2013р., №10585 від 07.06.2013р., №10586 від
07.06.2013р., №10588 від 07.06.2013р.,№10589 від
07.06.2013р., №10596 від 07.06.2013р., №10627 від
08.06.2013р., №10628 від 08.06.2013р., №10631 від
08.06.2013р., №10636 від 08.06.2013р., №10638 від
08.06.2013р., №10639 від 08.06.2013р., №10640 від
08.06.2013р., №10643 від 08.06.2013р., №10646 від
08.06.2013р., №10647 від 08.06.2013р., №010695 від
10.06.2013р. від 10.06.2013р., №010704 від 10.06.2013р.,
№010783 від 11.06.2013р.; та звіт Комісіонера
від 30.06.2013р.

Згідно умовам Договору комісії
транспортування товару здійснювалося
Комісіонером з наступним
відшкодуванням Комітентом (TOB НВП
Стальсервіс»). Надані послуги щодо
перевезення сплачені позивачу у складі
розрахунків за реалізований товар.

Позивач зазначає, що відповідач дійшов
помилкового висновку про отримання
збитку TOB НВП «Стальсервіс» в
результаті проведення вказаних вище
господарських операцій у сумі 255' 431грн.
95коп., а саме: 1' 923' 382грн. 83коп. (сума
реалізації) - 2' 144' 347грн. 20коп. (сума
закупівлі товару з ПДВ) - 34467грн. 58коп.
(сума додаткових витрат з ПДВ, а саме:
комісійна винагорода, транспортні
витрати, витрати за послуги
зберігання).

Позивач вказує, що згідно Акту
перевірки підставою для винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення було не включення
ним у ціну реалізованого товару на
експорт сум ПДВ, яка позивачем включена
до складу податкового кредиту ПДВ,
сплаченого в ціні придбаного товару
від ТДВ «Перечинський лісохімічний
комбінат» - 363'135грн. 00коп.

Однак, позивач зазначає, що оскільки
першою подією є поставка товару та його
передача позивачу, на виконання вимог
п.187.1. ст.187, п.198.2 ст.198 ст.198 ПК України,
ТДВ «Перечинський лісохімічний
комбінат» було видано податкові
накладні: №48 від 08.06.2013р., №18 від
04.06.2013р., №316 від 31.05.2013р., №312 від 31.05.2013р.,
№8 від 03.06.2013р., №311 від 31.05.2013р., №309 від
31.05.2013р., №68 від 11.06.2013р., №308 від 31.05.2013р.,
№305 від 31.05.2013р., №2 від 01.06.2013р., № 304 від
31.05.2013р., №302 від 31.05.2013р. Крім цього,
позивачем повернуто товару на загальну
суму 436' 764грн.00коп. та наданий продавцем
Розрахунок №187 від 25.06.2013р. про
коригування кількісних і вартісних
показників до податкової накладної.

Також, позивач зазначає, що суми
податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними TOB
НВП Стальсервіс» включено до
податкового кредиту у травні-червні
2013р., відображено у реєстрі отриманих
податкових накладних, які відповідають
даним додатку до декларації за
травень-червень 2013р.

Позивач вказує, що всіма первинними
документами які надавалися до
проведеної перевірки, підтверджується
придбання TOB НВП Стальсервіс» у ТДВ
«Перечинський лісохімічний комбінат»
брикетів з деревного вугілля та
деревного вугілля на загальну суму 2' 144'
347грн. 20коп. з ПДВ. Реалізацію
вищевказаного товару на експорт
проведено за нульовою ставкою ПДВ на
загальну суму 1' 923' 382грн. 83коп. Фактично
результатом здійсненої господарської
операції з урахуванням всіх супутніх
витрат на здійснення господарської
операції є прибуток у сумі 107' 703грн.
86коп.(без ПДВ).

Таким чином, витрати, що відповідають
визначенню витрат згідно Положення
(Стандарт) бухгалтерського обліку 16,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 31.12.1999 р.
визначаються в сумі 1' 815' 119грн. 87коп.

При цьому, позивач зазначає, що
прибуток від здійснення господарської
операції разом з ПДВ складає 108' 262грн.
86коп.

Позивач зазначає, що наявність всіх
первинних документів, які
підтверджують здійснення
господарських операцій, їх
достовірність, відповідність вимогам
чинного законодавства, а також факт
проведення розрахунків з продавцем
товару та комісіонером підтверджено
Актом перевірки.

Отже, позивач вважає, що висновки щодо
збитковості проведеної операції, які
викладені відповідачем у Акті
перевірки є безпідставними, а
завищення податкового кредиту за
травень-червень 2013р. не відбувалося,
таким чином винесене податкове
повідомлення-рішення № від
12.12.2013р. є протиправним та підлягає
скасуванню.

Відповідач проти позову заперечує.
Письмові заперечення аналогічні
доводам акту перевірки та долучені до
матеріалів справи.

Основним обгрунтуванням заперечень є
посилання відповідача на те, що
позивачем під час вчинення правочинів
з ИП "Метелика-Зуев" та ТОВ "ТПК
"Укрхімекспорт" виконувались функції
посередника.

При цьому, відповідач зазначає, що в
ході перевірки позивача при порівнянні
фактурної вартості реалізованого
товару по ВМД із сукупною сумою ціни (з
ПДВ), сплаченої за реалізовану
продукцію на території України, та
понесених витрат пов'язаних з
реалізацією, встановлено, що
фінансовий результат від проведених
операцій на експорт - це збитки.

Від господарських операцій з ИП
"Метелика-Зуев" відповідачем
встановлено збитки позивача у розмірі
28' 758грн. 41коп., від господарських
операцій з ТОВ "ТПК "Укрхімекспорт" - у
розмірі 255' 431грн. 95коп.

Відповідач дійшов висновку про
відсутність у позивача в ході
здійснення операцій з експорту товару
у перевіряємий період мети на
отримання доходу.

Отже, відповідач зазначає, що вчинені
позивачем правочини зі зазначеними
контрагентами спрямовані винятково на
зменшення бази оподаткування.

Дослідивши матеріали справи, надані
сторонами документи, заслухавши
пояснення представників сторін та
оцінивши їх у сукупності, суд дійшов
висновку про наступне.

У відповідності до підпункту 20.1.4
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України (далі Кодексу), органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Пунктом 73.5 ст.73 ПК України передбачено,
що з метою отримання податкової
інформації контролюючі органи мають
право проводити зустрічні звірки даних
суб'єктів господарювання щодо платника
податків.

Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється контролюючими органами з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України,
документальною перевіркою вважається
перевірка, яка проводиться на підставі
податкових декларацій (розрахунків),
фінансової, статистичної та іншої
звітності, регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Відповідно до пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України підставою
для проведення позапланової виїзної
перевірки є те, що за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків нe надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Тобто, обов'язковою умовою для
проведення документальної виїзної
перевірки є наявність хоча б однієї з
обставин, які перелічені у п.78.1 ст.78 ПК
України.

В ході судового розгляду
адміністративної справи встановлено
та підтверджено її матеріалами і
поясненнями представника відповідача
у судовому засіданні, що податковим
органом не проводилась зустрічна
звірка ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» та ИП
"Метелика-Зуев", отже у відповідача були
відсутні підстави для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ НВП «Стальсервіс».

Згідно ч.138.2 ст.138 Податкового кодексу
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Пунктом 2 статті 3 Закону України від
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.9 зазначеного
Закону, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
відповідні обов'язкові реквізити.

Відповідно до п.139.1.9 ч.139.1 ст.139
Податкового кодексу України до складу
витрат не включаються: витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу
України визначено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.2 ст.198 ПК України).

Згідно п.198.3 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Крім того, у відповідності до п.198.6 ст.198
ПК України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Суд погоджується з доводами позивача
про підтвердження саме Актом перевірки
наявності всіх необхідних документів,
що підтверджують здійснення
господарських операцій, їх
достовірність та відповідність
вимогам чинного законодавства, а також
факт проведення розрахунків з
продавцем товару та комісіонером.

Пунктом 195.1.1 ст.195 ПК України визначено,
що за нульовою ставкою оподатковуються
операції з експорту товарів (супутніх
послуг), якщо їх експорт підтверджено
митною декларацією, оформленою згідно
до вимог митного законодавства.

Такі документи наявні у позивача
(а.с.131-220).

Матеріалами справи та поясненнями
представника позивача у судовому
засіданні підтверджено, що фактично
результатом здійснення господарської
операції (визначеної відповідачем в
Акті перевірки), визначений на підставі
Положення (Стандартів) бухгалтерського
обліку (бухгалтерський облік) та
Податкового кодексу України
(податковий облік податку на прибуток
підприємств) з урахуванням всіх
супутніх витрат на здійснення
господарської операції є прибуток в
сумі 108' 262грн. 86коп.

Діючим законодавством України не
визначена заборона чи обмеження щодо
включення до складу податкового
кредиту ПДВ, сплаченого в ціні
придбання товару, що в подальшому
реалізується на експорт.

З урахуванням вищевикладеного, суд
доходить висновку, що позивачем,
доведено прибутковість здійснених
господарських операцій. З наданих до
матеріалів справи первинних
документів вбачається, що збитки у ТОВ
НВП «Стальсервіс» від реалізації на
експорт придбаного товару відсутні, а
завищення податкового кредиту за
травень-червень 2013р. не відбувалося.

Таким чином, обґрунтування позивача
знайшли підтвердження в ході судового
розгляду адміністративної справи.

Стаття 19 Конституції України
зобов'язує органи державної влади
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Висновки відповідача в Акті перевірки
та обґрунтування заперечень
спростовані матеріалами справи та
наданими у судовому засіданні
поясненнями.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими,
а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
повернути з Державного бюджету
позивачу - Товариству з обмеженою
відповідальністю науково-виробничому
підприємству «Стальсервіс», судові
витрати у розмірі 487грн. 20коп., згідно
платіжного доручення №129 від 13.02.2014р.

Керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробничого підприємства
«Стальсервіс» до Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
12.12.2013р. щодо збільшення податку на
додану вартість на загальну суму 544'
702грн.50коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства «Стальсервіс» (49112,
м.Дніпропетровськ, вул.Гаванська, 9-б,
) 487грн. 20коп. (чотириста
вісімдесят сім грн. 20 коп.) судового
збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 28.03.2014р.

Суддя
Г. В. Потолова