Справа № 296/3823/14-а
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/3823/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 р.
м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
у складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участю секретаря Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
ОСОБА_1 до Голови Корольовської
районної ради м.Житомира Сої Олега
Васильовича про визнання дій
неправомірними, скасування
розпорядження та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся в
Корольовський районний суд м. Житомира
30 квітня 2014 року із позовом до голови
Корольовськоїрайонної ради м. Житомира
Сої Олега Васильовича, в якому просив:
«Визнати дії голови Корольовської
районної ради м. Житомира Сої Олега
Васильовича неправомірними; Визнати
незаконним і скасувати розпорядження
№ 26-к від 28.04.2014 голови Корольовської
районної ради м. Житомира Сої Олега
Васильовича про звільнення ОСОБА_1, у
зв'язку із скороченням штату (посади
внаслідок штатних змін), п. 1 ст. 40 КЗ п П
України з 28.04.2014 та зобов'язати Сою
Олега Васильовича надати ОСОБА_1
головному спеціалісту-юрисконсульту
виконавчого комітету Корольовської
районної ради м. Житомира щорічну
оплачувану відпустку з 02.06.2014 за період
з 25.06.2013 по 24.06.2014 (після закінчення
відпустки з 28.04.2014 по рішенню суду від
14.04.2014) відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про відпустки». Відповідно до
ст. 21 Закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування»
виплатити допомогу на оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що розпорядженням голови
Корольовської районної ради м.
Житомира Возної С.В. № 68 від 25.06.2011 він
був прийнятий на роботу в органи
місцевого самоврядування та
призначений на посаду головного
спеціаліста-юрисконсульта виконкому
Корольовської районної ради м.
Житомира, як такий, що пройшов
конкурсний відбір та стажування, при
цьому йому був присвоєний 14 ранг
посадової особи місцевого
самоврядування. 28.04.2014 він звернувся з
письмовою заявою до голови
Корольовської районної ради м.Житомира
Сої О.В. про надання йому щорічної
оплачуваної відпустки з 02.06.2014 року за
період з 25.06.2013 по 24.06.2014 відповідно до ч.
2 ст. 9 Закону України «Про відпустки».

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» він також просив
виплатити допомогу на оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

Однак 28.04.2014 голова Корольовської
районної ради м. Житомира Соя О.В. видав
розпорядження № 26-к, яким звільнив його
у зв'язку із скороченням штату (посади
внаслідок штатних змін)), пункт 1 статті
40 КЗ п П України, не надавши відпустку.

Позивач вважає дії відповідача
неправомірними та такими до не
відповідають вимогам закону.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача позовні вимог
не визнав та просив у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
докази в їх сукупності, суд задовольняє
позов виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач працював
на посаді головного
спеціаліста-юрисконсульта виконкому
Корольовської районної ради м.
Житомира з 25.06.2011.

Розпорядженням голови районної ради
від 11.02.2014 № 15-к ОСОБА_1 було попереджено
про наступне звільнення за пунктом 1
статті 40 Кодексу Законів про працю
України (а. с. 32).

Розпорядженням Голови Корольовської
районної ради м. Житомира № 26 від 28.04.2014
ОСОБА_1 звільнено з посади головного
спеціаліста-юрисконсульта виконкому
Корольовської районної ради м.Житомира
у зв'язку з скороченням штату (посади
внаслідок штатних змін), п. 1 ст. 40 КЗ п П
України.

Відповідно до пункту 2 розпорядження,
ОСОБА_1 виплачено вихідну допомогу у
розмірі середньомісячного заробітку
та грошової компенсації за
невикористану частину основної
щорічної відпустки за період з 25 червня
2012 року по 28 квітня 2014 року.

Також судом встановлено, що 28.04.2014
позивач подав відповідачу заяву, про
надання щорічної оплачуваної
відпустки з 02.06.2014 за період з 25.06.2013 по
24.06.2014, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про відпустки».

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» він також просив
виплатити допомогу на оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме розпорядження про звільнення
позивача, і не заперечувалось
сторонами в судовому засіданні,
щорічна оплачувана відпустка за період
2013 - 2014 роки позивачу не надавалась.

Відповідно до статей 2, 3 Закону України
«Про відпустки», право на відпустки
мають громадяни України, які
перебувають у трудових відносинах з
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють
за трудовим договором у фізичної
особи (далі - підприємство). За бажанням
працівника у разі його звільнення
(крім звільнення за порушення трудової
дисципліни) йому має бути надано
невикористану відпустку з наступним
звільненням. Датою звільнення в цьому
разі є останній день відпустки.

Судом встановлено, що позивач до
звільнення виявив бажання отримати
невикористану відпустку за період 2013 -
2014 років, про що подав відповідну заяву
(а. с. 4).

Однак, всупереч вищенаведеної статті 3
ЗУ «Про відпустки», відповідач
звільнив позивача без надання
відпустки в зв'язку з чим, його дії в
цій частині є неправомірними, наказ
про звільнення підлягає скасуванню, а
права позивача поновленню шляхом
зобов'язання відповідача надати
позивачу щорічну оплачувану відпустку
за період з 25.06.2013 по час фактичної
роботи з наступним звільненням.

Також є обґрунтованою і вимога
позивача про зобов'язання відповідача
виплатити допомогу на оздоровлення у
розмірі посадового окладу, оскільки,
відповідно до ст. 21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» позивач, як посадова
особа місцевого самоврядування має
право на дану допомогу.

Суд не визначає термін відпустки, дату
її початку та конкретний розмір
допомоги, що підлягає виплаті позивачу,
оскільки вказані питання відносяться
до компетенції керівника установи та
між сторонами спір з даного приводу не
виникав.

Керуючись ст. ст. 2,3 Закону України «Про
відпустки», ст. 21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування», ст. ст. 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву задольнити.

Визнати незаконним і скасувати
розпорядження № 26-к від 28.04.2014 голови
Корольовської районної ради м.
Житомира Сої Олега Васильовича про
звільнення ОСОБА_1 у зв'язку із
скороченням штату (посади внаслідок
штатних змін), п. 1 ст. 40 КЗ п П України з
28.04.2014.

Зобов'язати Голову Корольовської
районної ради м. Житомира Сою Олега
Васильовича

надати ОСОБА_1 головному
спеціалісту-юристконсульту
виконавчого комітету Корольовської
районної ради м. Житомира щорічну
оплачувану відпустку за період з 2013
року по 2014 рік, відповідно до заяви від
28.04.2014, з виплатою допомоги на
оздоровлення у розмірі посадового
окладу.

Зобов'язати Голову Корольовської
районної ради м. Житомира Сою Олега
Васильовича звільнити ОСОБА_1 у зв'язку
з скороченням штату (посади внаслідок
штатних змін) за пунктом 1 статті 40 КЗ п
П України останнім днем відпустки.

Постанова може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Корольовський районний суд м. Житомира
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови складеної у повному
обсязі.

Суддя
О. П. Сингаївський