Справа № 826/5158/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2014 року № 826/5158/14
В приміщенні Окружного
адміністративного суду міста Києва за
адресою у м. Києві по вул. Великій
Васильківській, 81-а, Окружний
адміністративний суд міста Києва у
головуючого Бояринцевої М.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу
до Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
1) Одинадцята київська державна
нотаріальна контора,
2) Перша київська державна нотаріальна
про визнання неправомірним рішення та
зобов'язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
визнання протиправною бездіяльність
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві щодо
неприйняття рішення про державну
реєстрацію припинення обтяження
речового права, номер запису 4604159 від 7
лютого 2014 року на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1 та невнесення запису
про припинення такого обтяження до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, про скасування запису
про обтяження нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1 за № 4604159,
внесений на підставі рішення
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 7
лютого 2014 року, індексний номер 10741739 та
про зобов'язання Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
внести до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно запис про
припинення обтяження за номером 4604159,
внесеного відносно квартири АДРЕСА_1 на
підставі рішення державного
реєстратора Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
від 7 лютого 2014 року, індексний номер
В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на Закон України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868, Порядок використання даних
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державного реєстру іпотек та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна, затверджений наказом
Міністерства юстиції України від 14
грудня 2012 року № 1844/5, та
зазначає, що Реєстраційною службою
Головного управління юстиції у місті
Києві протиправно не внесено до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно запис про припинення
обтяження за номером 4604159, внесеного
відносно квартири АДРЕСА_1 на підставі
рішення державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 7
лютого 2014 року, індексний номер 10741739.
Також позивач вказує на те, що строк дії
заборони на відчуження нерухомого
майна вже закінчився, а особа, за заявою
якої внесено запис про обтяження
померла в ІНФОРМАЦІЯ_1 році.

Представник відповідача в судові
засідання не з'явився, заперечень чи
пояснень по суті заявлених позовних
вимог не надала. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином.

Представник Одинадцятої київської
державної нотаріальної контори в
судові засідання не з'явився, проте
через канцелярію суду представником
третьої особи подані пояснення по суті
заявлених позовних вимог, в яких
вказано про те, що Одинадцята київська
державна нотаріальна контора по суті
позовної заяви ОСОБА_1 заперечень не
має та просить суд задовольнити
позовні вимоги.

Представник Першої київської
державної нотаріальної контори в
судові засідання не з'явився та через
канцелярію суду подав клопотання про
розгляд справи без участі Першої
київської державної нотаріальної
контори.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

7 лютого 2014 року державним реєстратором
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві прийнято рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень № 10741739,
згідно якого проведено державну
реєстрацію права власності ОСОБА_1 на
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 7 лютого
2014 року № 17507401, державну реєстрацію
права власності ОСОБА_1 на квартиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
проведено на підставі договору
дарування квартири від 21 червня 1997 року
№ 6с-1895.

Як вбачається з витягу з Єдиного
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 11 квітня 2014 року №
20396137, в Єдиному державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
міститься запис про наявність заборони
на нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1, внесений Першою київською
державною нотаріальною конторою 20
жовтня 2004 року до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна за реєстраційним номером 1396019 на
підставі повідомлення Одинадцятої
київської державної нотаріальної
контори від 21 червня 1997 року № 285.

Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон №
1952-IV) визначено правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямовано на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до статті 4 Закону № 1952-IV
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Систему органів державної реєстрації
прав становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (стаття 6 Закону
№ 1952-IV).

Відповідно до Указу Президента України
від 6 квітня 2011 року № 401/2011 "Про
затвердження Положення про Державну
реєстраційну службу України" Державна
реєстраційна служба України
(Укрдержреєстр) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України та входить до
системи органів виконавчої влади.
Укрдержреєстр є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сферах державної
реєстрації актів цивільного стану,
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади міста
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності.

В підпункті 10 пункту 4 вказаного
Положення прямо передбачено, що
Укрдержреєстр здійснює державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно відповідно до закону.

Статтею 15 Закону № 1952-IV передбачено, в
якому порядку проводиться державна
реєстрація прав та їх обтяжень, а саме:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868.

Згідно пункту 94 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень під час проведення державної
реєстрації прав у Державному реєстрі
прав державний реєстратор
використовує дані Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна для цілей справляння
державного мита та/або перенесення
відомостей із зазначених реєстрів до
Державного реєстру прав.

Державний реєстратор у разі
відсутності відомостей у Державному
реєстрі прав та Реєстрі прав власності
на нерухоме майно використовує
реєстраційні дані, які містяться на
паперовому носії інформації (реєстрові
книги та реєстраційні справи, ведення
яких здійснювали підприємства бюро
технічної інвентаризації), - у разі їх
наявності в органі державної
реєстрації прав.

Пунктом 95 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
встановлено, що державний реєстратор
встановлює наявність (відсутність)
записів про:

- державну реєстрацію права власності
або іншого речового права на нерухоме
майно у Реєстрі прав власності на
нерухоме майно - під час проведення
вперше державної реєстрації права
власності на нерухоме майно у
Державному реєстрі прав;

- обтяження нерухомого майна іпотекою в
Державному реєстрі іпотек - під час
проведення вперше державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно або іпотеки у Державному реєстрі
прав;

- обтяження речових прав на нерухоме
майно в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна -
під час проведення державної
реєстрації прав у Державному реєстрі
прав;

- обтяження податковою заставою
речових прав на нерухоме майно у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна, порядок доступу до якого
встановлює Мін'юст, - під час проведення
державної реєстрації прав у Державному
реєстрі прав.

Порядок використання Реєстру прав
власності на нерухоме майно та
перенесення державним реєстратором
відомостей з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державного реєстру іпотек та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна до Державного реєстру прав
встановлює Мін'юст.

У відповідності до пункту 99 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень під час проведення
державної реєстрації права власності
на об'єкт нерухомого майна за
відсутності державної реєстрації
права власності на такий об'єкт у
Державному реєстрі прав державний
реєстратор відкриває розділ
зазначеного Реєстру, вносить до нього
відомості про таке право власності та
переносить наявні відомості з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та/або Державного реєстру
обтяжень рухомого майна.

Під час проведення державної
реєстрації переходу права власності на
об'єкт нерухомого майна державний
реєстратор переносить до відкритого
розділу Державного реєстру прав наявні
відомості з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
та/або Державного реєстру обтяжень
рухомого майна.

Під час проведення державної
реєстрації зміни, переходу чи
припинення інших речових прав та їх
обтяжень на об'єкт нерухомого майна
державний реєстратор за відсутності
державної реєстрації права власності
на такий об'єкт у Державному реєстрі
прав переносить відомості про таке
речове право, обтяження з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та/або Державного реєстру
обтяжень рухомого майна до
спеціального розділу Державного
реєстру прав, після чого на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав вносить до Державного
реєстру прав відповідний запис (пункт 97
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень).

Разом з тим, згідно пунктів 5, 6, 7, 8
Порядку використання даних Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Державного
реєстру іпотек та Державного реєстру
обтяжень рухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 14 грудня 2012 року № 1844/5, відомості,
отримані державним реєстратором під
час проведення державної реєстрації
прав за результатом пошуку у Реєстрах
та Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, оформляються у паперовому
вигляді, підписуються державним
реєстратором, засвідчуються в
установленому законодавством порядку
печаткою та долучаються до відповідної
облікової або реєстраційної справи.

Перенесення записів з Реєстрів до
Державного реєстру прав здійснюється
державним реєстратором прав у разі,
коли наявні у Реєстрах записи є чинними
та ідентифікують об'єкт нерухомого
майна або суб'єкта речових прав, їх
обтяжень.

Державний реєстратор переносить до
відповідного розділу Державного
реєстру прав, відкритого на об'єкт
нерухомого майна, відомості записів,
наявні у Реєстрах, у частині, що
стосується такого об'єкта.

У разі коли при розгляді заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відповідно до якої державній
реєстрації підлягає припинення
обтяження речового права на нерухоме
майно, право власності на яке не
зареєстроване в Державному реєстрі
прав, встановлено наявність запису про
таке обтяження в Реєстрах, державний
реєстратор переносить відомості
запису про таке обтяження до
спеціального розділу Державного
реєстру прав, після чого на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію припинення обтяження
речового права на нерухоме майно
вносить запис про припинення такого
обтяження до Державного реєстру прав.

За результатом перенесення записів
щодо об'єкта нерухомого майна, наявних
у Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та
Державному реєстрі іпотек, державний
реєстратор робить у відповідних
реєстрах відмітку про перенесення
відомостей таких записів.

У разі коли у Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
наявні записи щодо суб'єкта обтяжень
речових прав (особи, щодо майна якої
встановлено обтяження/боржника),
державний реєстратор одночасно з
перенесенням до відповідного розділу
Державного реєстру прав, відкритого на
об'єкт нерухомого майна, записів, що
стосуються такого об'єкта, переносить
до спеціального розділу Державного
реєстру прав записи щодо суб'єкта
обтяжень речових прав та робить у
відповідному реєстрі відмітку про
перенесення таких записів.

Разом з тим, згідно пункту 2.1 Положення
про Єдиний реєстр для реєстрації
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, затвердженого наказом Міністра
юстиції України від 27 травня 1997 року №
41/5 (яка була чинною на час внесення
запису про заборону), підставами для
внесення у Базовий реєстр відомостей
про заборони на відчуження та арешти
об'єктів нерухомого майна, а також
записів в алфавітну книгу заборон
відчуження нерухомого майна є:

а) накладення державним нотаріусом
заборони на об'єкт нерухомого майна;

б) повідомлення посадової особи
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської Ради народних
депутатів про накладення заборони на
об'єкт нерухомого майна;

в) повідомлення судових і слідчих
органів про накладення арешту на об'єкт
нерухомого майна;

г) повідомлення приватного нотаріуса,
який посвідчив угоду, що буде підставою
для накладення заборони на відчуження
нерухомого майна.

Пунктами 4.1, 4.2 Положення про Єдиний
реєстр для реєстрації заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
встановлено, що підставами для
внесення у Базовий реєстр відомостей
про зняття заборон та арештів на
відчуження об'єктів нерухомого майна є
повідомлення та заяви органів та осіб,
за ініціативою яких були накладені
відповідні заборони та арешти, а також
органів, які згідно з чинним
законодавством мають право зняти
заборони та арешти на використання
майна.

Відомості про зняття заборон та
арештів на відчуження майна вносяться
в Базовий реєстр у день надходження
повідомлень та заяв.

Проте, як вбачається із витягу із
справи № 2-36 (реєстри для реєстрації
заборон відчуження жилих будинків,
квартир та іншого нерухомого майна, та
арештів, накладених судовими та
слідчими органами. Алфавітна книга їх
обліку за 1993-1998 роки), інформація щодо
зняття заборони відносно ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 відсутня.

З урахуванням наведених норм права та з
огляду на те, що в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна містилась інформація про
заборону відчуження нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1, яка була внесена
Першою київською державною
нотаріальною конторою 20 жовтня 2004 року
на підставі повідомлення Одинадцятої
київської державної нотаріальної
контори від 21 червня 1997 року № 285, суд
приходить до висновку про
правомірність дій державного
реєстратора щодо перенесення
відомостей про обтяження нерухомого
майна до Єдиного державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим суд зазначає, що згідно
статті 9 Закону № 1952 державний
реєстратор самостійно приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації. Втручання будь-яких
органів, посадових і службових осіб,
громадян та їх об'єднань у діяльність
державного реєстратора, пов'язану з
проведенням державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Статтею 30 Закону № 1952 передбачена
відповідальність державного
реєстратора за порушення
законодавства у сфері державної
реєстрації прав.

З урахуванням наведеного суд зазначає,
що державний реєстратор самостійно
приймає рішення за результатами
розгляду заяв та несе персональну
відповідальність за прийняте ним
рішення, а тому позовні вимоги в
частині визнання протиправною
бездіяльність Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві щодо неприйняття рішення про
державну реєстрацію припинення
обтяження речового права, номер запису
4604159 від 7 лютого 2014 року на нерухоме
майно - квартиру АДРЕСА_1 та невнесення
запису про припинення такого обтяження
до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно судом визнаються
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21
червня 1997 року між ОСОБА_2, як
дарувателем, та ОСОБА_1, як обдарованою,
укладено договір дарування квартири,
за умовами якого даруватель
подарувала, а обдарована прийняла у дар
квартиру за АДРЕСА_1

Згідно листа Одинадцятої київської
державної нотаріальної контори від 28
грудня 2013 року № 10366/01-16, на підставі
заяви поданої до нотаріальної контори
21 червня 1997 року щодо накладення
заборони відчуження, Одинадцята
київська державна нотаріальна контора
в 1997 році направила на виконання до
Першої київської державної
нотаріальної контори повідомлення про
здійснення заборони відчуження у
вигляді тимчасового застереження на
відчуження квартири АДРЕСА_1, як
належну ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

На підставі вказаного повідомлення до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна внесено
запис про заборону відчуження квартири
АДРЕСА_1.

Разом з тим, як вбачається з листа
Одинадцятої київської державної
нотаріальної контори від 28 грудня 2013
року № 10366/01-16, наявний в Єдиному
реєстрі заборон відчуження відомості
про заборону відчуження за
реєстраційним номером обтяження 1396019
підлягають вилученню, оскільки
відповідно до діючого на той час
Положення про Єдиний реєстр заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
тимчасове застереження мало
тимчасовий характер, тобто діяло
тільки протягом трьох місяців з дня
його внесення й після закінчення
трьохмісячного терміну дія такого
застереження автоматично припинялась.

При цьому, 6 серпня 2013 року Відділом
реєстрації смерті у м. Києві проведено
державну реєстрацію смерті ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 6 серпня 2013 року № НОМЕР_1

З огляду на встановлені у суді
обставини, враховуючи сплив терміну
дії тимчасового застереження щодо
заборони на нерухоме майно та з огляду
на те, що особа, яка була ініціатором
внесення відповідних відомостей про
обтяження померла, суд приходить до
висновку про наявність правових
підстав для скасування запису про
обтяження нерухомого майна.

Відповідно до статті 26 Закону № 1952-IV
записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм права та обставин
справи, суд приходить до висновку про
зобов'язання Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
вчинити дії щодо проведення державної
реєстрації припинення обтяження
речового права на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині, тому позов визнається
таким, що підлягає задоволенню
частково.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
вчинити дії щодо проведення державної
реєстрації припинення обтяження
речового права на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1.

3. В решті позову - відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судові
витрати у розмірі 36 (тридцять шість)
грн. 54 коп.

Покласти на відповідний
підрозділ Державної казначейської
служби України виконання постанови
суду в частині стягнення судових
витрат за рахунок бюджетних асигнувань
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
М.А.Бояринцева