Справа № 2а-588/09
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/26576/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська про
перерахунок пенсії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
19 листопада 2009 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У березні 2005 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська (далі УПФ)
про перерахунок пенсії за віком. В
обґрунтування позову зазначав, що
всупереч вимогам «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі Закон № 1058-ІV) та «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-XII (далі Закон № 1788-XII) відповідач
відмовив перерахувати його пенсію
виходячи з розміру заробітної плати за
серпень 1958 року в сумі 702,92 руб., а тому
посилаючись на ці обставини просив про
задоволення позову з 1 січня 2004 року.

Постановою Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від
19 листопада 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 31 березня 2011 року в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що правових
підстав для задоволення позовних вимог
не має.

Судами встановлено, що позивач
перебуває на обліку відповідача і
отримує пенсію за віком на пільгових
умовах за списком № 1. Така пенсія
позивача обчислена із врахуванням
страхового стажу, який складає 40 років
10 місяців 10 днів, в тому числі
враховуючи стаж роботи за списком № 1,
що складає 20 років 3 місяці 16 днів. При
цьому перерахунок пенсії позивача,
було здійснено відповідачем 1 січня 2004
року враховуючи період роботи з 1
квітня 1989 року по 31 березня 1990 року
виходячи із розміру заробітної плати -
753,36 грн., згідно із Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У відповідності до статті 10 Закону №
1058-ІV, який набрав чинності 1 січня 2004
року, особі, яка має одночасно право на
різні види пенсії (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника), призначається один із
цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до статті 43 Закону № 1058-ІV,
перерахунок пенсій за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років,
призначених до набрання чинності цим
Законом, здійснюється за нормами цього
Закону на підставі документів про вік,
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та інших документів, що знаходяться на
час перерахунку в пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства, що
діяло раніше, а також додаткових
документів, одержаних органами
Пенсійного фонду.

Згідно з частиною 2 цієї ж статті (у
редакції спірного періоду), для
перерахунку пенсій, призначених до
набрання чинності цим Законом,
враховується заробітна плата (дохід), з
якої було раніше обчислено пенсію, за
документами, наявними в пенсійній
справі, або за вибором пенсіонера -
заробітна плата (дохід) за період,
передбачений абзацом першим частини
першої статті 40 цього Закону. При цьому
заробітна плата (дохід) для обчислення
пенсії визначається відповідно до
частини другої статті 40 цього Закону із
застосуванням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за 2002 рік.

Абзацом першим частини першої статті 40
цього Закон № 1058-ІV встановлено, що для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Статтею 99 Закону № 1788-XII встановлено, що
перерахунок пенсій, призначених за
раніше діючим законодавством,
провадиться із середньомісячного
заробітку за останніх 24 або будь-які 60
місяців перед призначенням пенсії, або
перед введенням в дію цього Закону, або
з заробітку, з якого було раніше
обчислено пенсію, за документами,
наявними в пенсійній справі, із
застосуванням статей 64-67 цього Закону.

При цьому стаття 65 Закону № 1788-XII
визначає, що середньомісячний
заробіток для обчислення пенсій
береться за будь-які 60 календарних
місяців роботи підряд протягом усієї
трудової діяльності незалежно від
перерв у роботі та за період роботи
починаючи з 1 липня 2003 року до
моменту звернення за

пенсією. Заробіток за період роботи
до 1 липня 2003 року враховується на
підставі документів про нараховану
заробітну плату (виплати, дохід),
виданих у встановленому
законодавством порядку, а за період
роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за
даними персоніфікованого обліку
відомостей у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Таким чином, суди дійшли
обґрунтованого висновку, що вимоги
позивача стосовно здійснення
перерахунку пенсії із заробітку за
один місяць, зокрема серпень 1958 року в
розмірі 702,92 руб., є необґрунтованими,
оскільки такий перерахунок не
передбачений норами чинного
законодавства, а отже підстав для
задоволення позову не має.

Враховуючи зазначене,
рішення судів відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, такі
ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а постанову Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
19 листопада 2009 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 31
березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало