Справа № 464/11802/13-а 2а/464/347/13
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
Справа №
1505/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сеника Р.П.,

суддів
Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Львові
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова на постанову
Сихівського районного суду м. Львова
від 20.12.2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О
В И В :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом, в якому просить
визнати дії Управління Пенсійного
фонду України у Галицькому районі м.
Львова щодо невключення до її
середньомісячного заробітку сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та сум
індексації заробітної плати під час
обчислення пенсії відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу» -
протиправними; зобовязати відповідача
здійснити перерахунок та виплату їй
пенсії з 02 серпня 2013 року відповідно до
ст.37 Закону України «Про державну
службу» з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати з врахуванням
фактично виплачених сум та допустити
негайне виконання рішення в частині
стягнення суми пенсії за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з
грудня 2000 року працювала в ДПС у
Львівській області, 25 липня 2013 року її
було звільнено з посади начальника
відділу правового забезпечення
діяльності та представництва
інтересів ДПС у судах управління
правової роботи ДПС у Львівській
області за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку
із реорганізацією та скороченням
штатної чисельності. 05 серпня 2013 року
звернулась до відповідача із заявою
про призначення пенсії за віком
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу», у звязку з чим їй
призначено таку та обчислено її в
розмірі 80% при середньомісячному
заробітку, що становить 4499,85 грн., при
загальному страховому стажі 33 роки 8
місяців 8 днів, в тому числі стажі
державного службовця 15 років 1 місяць 27
днів. При цьому, відповідачем при
обрахуванні розміру пенсії не включено
суми отриманих нею матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати. Зазначає, що
зверталась до відповідача з приводу
зазначених обставин, проте отримала
відмову. Вважає, що дані виплати
входять до системи оплати праці
державного службовця, а тому повинні
бути враховані при визначенні розміру
її пенсії.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 20.12.2013 року позов
задоволено. Визнано дії Управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова щодо не включення до
середньомісячного заробітку ОСОБА_1
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально - побутових питань
та сум індексації заробітної плати під
час обчислення пенсії відповідно до
ст..37 Закону України «Про державну
службу» - протиправними та зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України у
Галицькому районі м. Львова здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з
02 серпня 2013 року відповідно до ст..37
Закону України «Про державну службу» з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально - побутових питань
та сум індексації заробітної плати з
врахуванням фактично виплачених сум.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив відповідач, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що не погоджується з рішенням суду
першої інстанції, оскільки дане
рішення винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та таке, що неповно відображає
обставини, які мають істотне значення
для даної справи.

Просить скасувати постанову
Сихівського районного суду м. Львова
від 20.12.2013 року та прийняти нове рішення
в якому у позовних вимогах відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_1 працювала на посаді начальника
відділу правового забезпечення
діяльності та представництва
інтересів ДПС у судах управління
правової роботи ДПС у Львівській
області та 25 липня 2013 року її було
звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України у
зв'язку із реорганізацією та
скороченням штатної чисельності.

На підставі поданої позивачем заяви
від 02.08.2013 року Управлінням Пенсійного
фонду України у Галицькому районі м.
Львова їй призначено пенсію за віком
згідно з ст.49 Закону України «Про
зайнятість населення» відповідно до
направлення Центру зайнятості для
оформлення дострокового виходу на
пенсію від 01.08.2013р. №0023. Розмір
пенсії позивачу обчислено відповідно
дост. 37 Закону України «Про державну
службу» в розмірі 80% при
середньомісячному заробітку, що
становить 4499,85 грн.

12 вересня 2013 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку призначеної їй пенсії
відповідно дост.37 Закону України «Про
державну службу» із врахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати.

Проте, листом від 20.09.2013 року Управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова відмовило позивачу у
перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що
матеріальна допомога є одноразовою
виплатою та не є складовою заробітної
плати у розумінні ч.2ст.33 Закону України
«Про державну службу» і Постанови КМУ
від 30.05.2000року №865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії», а
також у зв'язку з тим, що чинним
законодавством не передбачено
можливості для врахування сум,
повязаних з індексацією заробітної
плати.

Задовільняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
згідно з ст.37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

У частині 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 даного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань входить до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат
(матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати), з яких
були фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.
Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року.

Крім того, суд першої інстанції звертає
увагу на те, що довідкою наданою
Міністерством доходів і зборів України
від 02.08.2013 року № 05-32-260 (а.с.5)
підтверджено, що на всі виплати
включені в довідку (в тому числі і
матеріальну допомогу на оздоровлення,
матеріальну допомогу на вирішення
соціально-побутових питань та
індексацію заробітної плати)
нараховано страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що дії
відповідача є протиправними щодо не
включення до середньомісячного
заробітку позивача сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та сум
індексації заробітної плати під час
обчислення пенсії відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу», а
тому позов задовільнив.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про
оплату праці" заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Ст.2 вказаного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні витрати.

Ч.2 ст. 33 Закону України "Про державну
службу" передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Згідно з ч.2 ст.37 вказаного Закону
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України
«Про оплату праці» в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
п.п.2.2.2 п.2 Інструкції по статистиці
заробітної плати, затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 13 січня 2004 року № 5, де
вказано, що у склад фонду додаткової
заробітної плати входять премії та
винагороди, в тому числі за вислугу
років, які мають систематичний
характер, а відповідно п.п.2.3.3 п.2 цієї
інструкції матеріальна допомога, що
має систематичний характер, надана
всім або більшості працівників (на
оздоровлення, у зв'язку з екологічним
станом) входить до складу фонду оплати
праці.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.66 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі ст.41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Така правова позиція узгоджується з
судовою практикою Верховного Суду
України (постанова від 20 лютого 2012 року
справа №21-430а11, постанова від 28 травня
2013 рок справа №21-97а13), що в силу вимог
ст.244-2 КАС України є обов'язковою для
застосування, а суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Згідно із статтею 122 КАС України,
судовий розгляд адміністративної
справи здійснюється в судовому
засіданні з викликом осіб, які беруть
участь у справі, після закінчення
підготовчого провадження. Особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова залишити без
задоволення.

Постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 20.12.2013 року по справі №
464/11802/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.П. Сеник

Судді :
Я.С. Попко

Р.Б. Хобор