Справа № 802/1992/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 червня 2014 р.
Справа № 802/1992/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медяної Н.А.

позивача: не
з'явився

відповідача:
Комісарчук М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

до: Департаменту соціальної політики
облдержадміністрації

про: визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії

ВСТАНОВИВ:

02.06.2014 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2,
позивач) звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Департаменту соціальної політики
Вінницької облдержадміністрації (далі
- Департамент соцполітики Вінницької
ОДА, відповідач) про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що 21.12.2006 року ОСОБА_3,
батько позивача, як інвалід І групи,
отримав від Вінницького Головного
управління праці та соціального
захисту населення автомобіль "ЗАЗ-1102",
реєстраційний номер НОМЕР_1 зі
звичайним керуванням на пільгових
умовах, з оплатою 7% його вартості в сумі
1492,75 грн.

Після смерті батька, за правилами п.16
«Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями» затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19.07.2006 №999, автомобіль мав би
залишитись позивачу, як члену сім'ї, у
разі сплати ним протягом 6 місяців з дня
смерті інваліда до державного бюджету
суми викупу автомобіля та суми
сплаченої за нього інвалідом. Однак, в
порушення норм вище вказаного пункту
Порядку, відповідач не надіслав
позивачу довідку-рахунок з
розрахунковою сумою для викупу
автомобіля та не повідомив останнього
про його права та обов'язки передбачені
даним Порядком. У зв'язку з чим, позивач
пропустив строк на право викупу
автомобіля. Разом з тим, не зважаючи на
зазначене, відповідач 06.12.2013 року
звернувся до суду із позовною заявою
щодо повернення ОСОБА_2 автомобіля
«ЗАЗ-1102». До даної позовної заяви був
прикріплений лист від 08.08.2012 року №04-690,
згідно якого позивачу стало відомо, що
Управління соціального захисту
населення в термін до 01.09.2012 року
просить позивача звернутися до ГУ м.
Вінниці щодо вирішення питання
повернення чи викупу автомобіля.
Зазначений лист позивач не отримував.
Позивач вважає таку бездіяльність
відповідача неправомірною, у зв'язку з
чим, просить суд задовольнити позов та
зобов'язати відповідача поновити строк
на право викупу автомобіля та видати
довідку-розрахунок для викупу
автомобіля «ЗАЗ-1102».

Позивач в судове засідання не з'явився,
надавши суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності, вимоги
підтримує в повному обсязі (а.с. 23).

Представник відповідача у судовому
засіданні вказала на
необґрунтованість вимог позивача та
правомірність дій Департаменту
соціальної політики Вінницької ОДА, в
зв'язку з чим просила відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Встановлено, що на підставі наказу
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької обласної державної
адміністрації №154 від 18 грудня 2006 року
інваліду І групи (посвідчення серії
НОМЕР_2) ОСОБА_3 за 7% видано у
користування автомобіль марки
«ЗАЗ-1102», 2006 року випуску, кузов НОМЕР_5
про що останнім підписано заяву -
зобов'язання від 21.12.2006 року (зворотній
бік а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1, батько позивача (копія
паспорта Серії НОМЕР_3) (а.с. 11), помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серії НОМЕР_4 від 07.02.2011 року (зворотній
бік а.с. 9).

Судом з'ясовано, що 08.08.2012 року ГУПСЗН
Вінницької ОДА звернулась із листом
№04-690 до ОСОБА_2 про необхідність сплати
залишкової вартості автомобіля
«ЗАЗ-1102», 2006 року випуску або повернути
його Головному управлінню. Також,
листом доведено, що Головне управління
підготовило необхідні документи до
суду для пред'явлення позовних заяв про
примусове вилучення автомобілів. У
зв'язку з чим, просили ОСОБА_2, в термін
до 01.09.2012 року, звернутись до Головного
управління для вирішення питання по
суті (а.с. 8).

04.02.2014 року ОСОБА_2 звернувся до
відповідача із заявою про надання йому
можливості сплатити вартість
автомобіля в сумі 11304,00 грн. та
переоформлення автомобіля, після
смерті батька на нього. Заява
мотивована тим, що позивач листа ГУПСЗН
Вінницької ОДА від 08.08.2012 року не
отримував, у зв'язку з чим, залишкова
вартість автомобіля, необхідна до
сплати була не відома. Дана обставина
стала йому відома з моменту отримання
позовної заяви Департаменту
соцполітики Вінницької ОДА, поданої до
суду 21.12.2013 року (а.с. 10).

На таке звернення відповідачем
підготовлено письмовий лист від 04.02.2014
року №04-690 у змісті якого позивачу
роз'яснено, що вартість автомобіля
необхідно було сплатити на протязі
шести місяців з дня смерті. Оскільки
кошти не були сплачені, на даний час
автомобіль підлягає поверненню до
Департаменту (а.с. 9).

З такими діями відповідача ОСОБА_2 не
погоджується та вважає, що така
бездіяльність Департаменту є
протиправною, у зв'язку з чим звернувся
до суду щодо захисту своїх прав та
інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Згідно з пунктом 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 19.07.2006 року № 999
(далі - Порядок), за бажанням інвалідів
головні управління соціального
захисту можуть забезпечувати їх
автомобілями, ввезеними в Україну і
визнаними в установленому порядку
гуманітарною допомогою, без права
продажу, дарування, передачі (в тому
числі за довіреністю) іншій особі.
Автомобіль, отриманий головним
управлінням соціального захисту як
гуманітарна допомога для конкретного
інваліда, який перебуває на обліку,
видається безоплатно такому інваліду
(за його згодою або за згодою законного
представника недієздатного інваліда),
дитині-інваліду (за згодою її законного
представника) незалежно від черговості
на десятирічний строк, визначений з
дати видачі, із зняттям з обліку. Після
смерті інваліда автомобіль, отриманий
як гуманітарна допомога, повертається
(вилучається) головному управлінню
соціального захисту і здається
підприємству, що здійснює заготівлю та
переробку металобрухту, або видається
в порядку черговості інваліду, який
перебуває на обліку.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через головне управління
соціального захисту і користувався
менше ніж 10 років, може бути переданий
у власність одному з членів сім'ї
інваліда за рішенням Мінсоцполітики
за умови сплати податків і зборів за
ставками, діючими на день здійснення
митного оформлення автомобіля, які
повинні бути сплачені членом сім'ї
померлого інваліда, дитини-інваліда
протягом шести місяців з дня смерті
інваліда. Контроль за дотриманням
зазначеного строку здійснюється
головним управлінням соціального
захисту чи управлінням виконавчої
дирекції.

Тобто, вказаний Порядок не передбачає
перереєстрації автомобіля на ім'я
одного з членів сім'ї інваліда після
його смерті.

Судом встановлено, що предметом і
підставою вимог позивача є надання
довідки-розрахунку для викупу
автомобіля «ЗАЗ-1102», наданого як
гуманітарна допомога його батьку, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а також поновити
строк на право викупу.

Суд зазначає, що п. 16 Порядку, визначено,
що члену сім'ї померлого інваліда, який
зареєстрований за місцем реєстрації
інваліда, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
залишається у разі сплати ним протягом
шести місяців з дня смерті інваліда до
державного бюджету на рахунки відкриті
в органах Казначейства, а членом сім'ї
померлого інваліда внаслідок
трудового каліцтва - на рахунки
відповідних управлінь виконавчої
дирекції вартості автомобіля з
урахуванням розрахункової суми для
викупу автомобіля та суми, сплаченої за
нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу
автомобіля визначається головним
управлінням соціального захисту або
управлінням виконавчої дирекції з
урахуванням зносу автомобіля 0,84
відсотка за кожний повний місяць або 10
відсотків за кожний повний рік. Під час
розрахунку неповний місяць
користування автомобілем (незалежно
від кількості днів) зараховується як
повний місяць. За результатами
розрахунку складається
довідка-рахунок за формою, що
затверджується Мінсоцполітики.

В іншому разі автомобіль строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
повертається (вилучається) головному,
районному управлінню соціального
захисту або управлінню виконавчої
дирекції у повному комплекті.

Так, як вбачається з позовної заяви
позивач стверджує, що ним пропущений
строк на право викупу автомобіля з
підстав бездіяльності відповідача, що
полягло у невчасному виданні
довідки-розрахунку з розрахунковою
сумою для викупу автомобіля та як
наслідок позбавлення його право на
викуп автомобіля. Однак, суд не
погоджується з такими доводами
позивача, оскільки представником
відповідача в судовому засіданні
надано копію довідки-рахунку про
результати розрахунку ступеня
зношення автомобіля, яка була
сформована у відповідності до вимог п.16
вище вказаного Порядку. Довідка
сформована відповідачем, у зв'язку із
датою настання юридичного факту, в
даному випадку це смерть інваліда -
батька позивача.

В той час, суд зазначає, що твердження
позивача про пропущення ним строку
звернення щодо викупу автомобіля
спростовується наявною в матеріалах
справи заявою від імені ОСОБА_2,
датованою 09.02.2011 року. Зі змісту заяви
вбачається, що позивач після смерті
батька (ІНФОРМАЦІЯ_1) звернувся до
начальника ГУПСЗН Вінницької області
із проханням про надання дозволу для
переоформлення (викупу) автомобіля
«ЗАЗ-1102» (а.с. 25).

Тобто, вище зазначене свідчить про те,
що позивач щодо умов та порядку викупу
автомобіля, передбаченого Порядком
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженим постановою КМУ від 19.07.2006
року №999.

Незважаючи на причини, вказані у
позовній заяві, умова залишення
автомобіля у власності, передбачена п.
16 Порядку, а саме викуп автомобіля у
встановлений строк, позивачем не
виконана.

Діючим законодавством України не
передбачено можливості поновлення або
подовження строку для викупу
автомобіля, встановленого відповідно
до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженим постановою
КМУ від 19.07.2006 року №999.

Таким чином, позивачем не були виконані
вимоги п. 16 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженим
постановою КМУ від 19.07.2006 року №999, тому,
даний автомобіль повинен бути
повернутим до Департаменту
соціального захисту населення
Харківської обласної державної
адміністрації у повному комплекті.

У суду також немає підстав для
зобов'язання відповідача вчиняти дії,
про які просить позивач, оскільки
встановлено, що нею не були дотримані
вимоги Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№999 від 19.07.2006 року.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Згідно з ч. 2 цієї статті, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
відповідач довів правомірність своїх
дій, а тому адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати стягненню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя /підпис/
Томчук Андрій Валерійович

Згідно з оригіналом:

Суддя:

Секретар: