Справа № 2а/0570/11974/2012
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Зінченко О.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року справа
№2а/0570/11974/2012

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів
Гімона М.М., Старосуда М.І.,

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Авдіївського міського центру
зайнятості - робочого органу Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття на ухвалу Донецького
окружного адміністративного суду від 8
квітня 2014 року у справі № 2а/0570/11974/2012
за позовом Авдіївського міського
центру зайнятості - робочого органу
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття до ОСОБА_2 про
стягнення грошової суми виплаченого
забезпечення по безробіттю у розмірі
4491,97 грн., -

В С Т А Н О В И В:

7 вересня 2012 року Авдіївський міський
центр зайнятості - робочий орган Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2, в якому просив стягнути
зайво отриману допомогу по безробіттю
у сумі 4491,97 грн. (а. с. 2-4).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року, відмовлено у задоволенні позову
Авдіївського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов`язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_2 про
стягнення допомоги по безробіттю у
розмірі 4491,97 грн. (а.с. 105-107, 128-130).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13 лютого 2014 року постанову
Донецького окружного
адміністративного суду 25 грудня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року у справі № 2а/0570/11974/2012 - скасовано,
а справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції. В обґрунтування
прийнятого рішення суд касаційної
інстанції посилався на те, що судами
першої та апеляційної інстанцій не
з'ясовано та не досліджено питання щодо
початку перебігу строку звернення до
адміністративного суду (а.с. 173-176).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 8 квітня 2014
року позовну заяву Авдіївського
міського центру зайнятості - робочого
органу Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття до ОСОБА_2 про
стягнення грошової суми виплаченого
забезпечення по безробіттю у розмірі
4491,97 грн. залишено без розгляду (а. с.
193-196).

Суд першої інстанції, залишаючи
адміністративний позов без розгляду
встановив, що позивачем пропущений
строк звернення до адміністративного
суду відповідно ч. 1 ст. 100 КАС України, і
позивачем не надано доказів поважності
причини пропуску строку звернення з
позовом до суду.

Позивач не погодився з ухвалою суду
першої інстанції і подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати
рішення суду першої інстанції через
неправильне застосування судом норм
процесуального права (а. с. 198-199).

Відповідач надав заперечення на
апеляційну скаргу позивача, просив
залишити її без задоволення, а судове
рішення першої інстанції без змін.
Надав заяву про розгляд справи в
письмовому провадженні.

Відповідно до приписів п. 2 ч.1 ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів вивчила матеріали
справи за доводами апеляційної скарги
та запереченнями на неї і дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 2 листопада 2007 року
ОСОБА_2 звернулася до Авдіївського
міського центру зайнятості із заявою
щодо надання їй статусу безробітної з
виплатою допомоги по безробіттю (а.с. 11).

Зі змісту витягу з наказу про прийняття
рішення по ОСОБА_2 Авдіївського
міського центру зайнятості від 20
грудня 2007 року встановлено, що наказом
Авдіївського міського центру
зайнятості від 02.11.2007 року № НТ071102
відповідачу надано статус
безробітного та призначено допомогу по
безробіттю (а.с. 11-12).

Наказом Авдіївського міського центру
зайнятості від 15 серпня 2008 року № НТ080815
ОСОБА_2 припинено виплату допомоги по
безробіттю, а наказом від 19 серпня 2008
року № НТ080819 відповідача знято з
обліку на підставі її заяви про відмову
від послуг служби зайнятості (а.с. 14).

5 серпня 2009 року Авдіївським міським
центром зайнятості складено акт № 10
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення, згідно якого за
результатами проведеної перевірки
центром зайнятості встановлене
безпідставне одержання ОСОБА_2
допомоги по безробіттю за період з 2
листопада 2007 року до 6 серпня 2008 року у
сумі 4491,97 грн., оскільки в цей час вона
виконувала роботи за цивільно-правовим
договором № 35, укладеним з ДП ТОВ
«М.С.Л.», що підтверджено листом
роботодавця від 31 липня 2009 року (а.с. 23).

У зв'язку з незгодою з даним актом
розслідування, ОСОБА_2 16 серпня 2009 року
звернулась із відповідною заявою до
Авдіївського міського відділу
внутрішніх справ про порушення
кримінальної справи з приводу надання
фіктивних відомостей з боку ДП ТОВ
«М.С.Л.» на адресу Авдіївського
міського центру зайнятості щодо
отримання нею доходу на зазначеному
підприємстві, а саме: за листопад 2007
року у розмірі 280,00 грн., за грудень 2007
року у розмірі 760,00 грн., за січень 2008
року у розмірі 120,00 грн.

Постановою оперуповноваженого
Авдіївського міського відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області від 26 серпня 2009 року відмовлено
в порушені кримінальної справи за
фактом підробки відомостей про виплату
заробітної плати ОСОБА_2, у зв'язку з
тим, що ДП ТОВ «М.С.Л.» не надало
відповідних доказів (арк. справи 48).

28 березня 2012 року Авдіївський міський
центр зайнятості звернувся до
Авдіївського міського суду Донецької
області із позовом до ОСОБА_2 про
повернення допомоги по безробіттю,
отриманої шляхом надання неправдивих
відомостей (а.с. 47).

Рішенням Авдіївського міського суду
Донецької області від 03.07.2012 року позов
Авдіївського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_2 про
повернення зайво перерахованої
допомоги задоволено, а саме: стягнуто з
ОСОБА_2 суму зайво перерахованої
виплати по безробіттю в розмірі 4491,97
грн. (а.с.56-57).

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 6 серпня 2012 року
провадження по вищезазначеній
цивільній справі закрито, у зв'язку з
тим, що спір не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства (арк.
справи 58-59).

7 вересня 2012 року Авдіївський міський
центр зайнятості звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду із даним
адміністративним позовом (а.с. 6).

Також позивач надав клопотання про
поновлення строку подачі
адміністративного позову, в якому
посилався на те, що у березні 2012 року
ним було подано аналогічний позов до
Авдіївського міського суду Донецької
області, який своїм рішенням від 3 липня
2012 року його задовольнив, але ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 6 серпня 2012 року рішення суду першої
інстанції скасовано, а провадження у
справі в порядку цивільного
судочинства закрито. З урахуванням
чого, Авдіївський міський центр
зайнятості звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
даним адміністративним позовом (арк.
справи 25-26).

Відповідно до частини третьої статті 36
Закону України від 2 березня 2000 року №
1533-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Відповідно до 2 ст.99 КАС України (в
редакції чинній на момент подання
позову), для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог.

Отже, позивач дізнався про порушення
своїх прав 5 серпня 2009 року, що
підтверджується актом №10 від 05.08.2009
року розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення ( а. с.23),
тому з огляду на приписи ч.2 ст. 99 КАС
України, саме з 5 серпня 2009 року
починається перебіг строку звернення з
адміністративним позовом до суду.

Станом на 5 серпня 2009 року, частина 2
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачала, що
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
річний строк, який, якщо не встановлено
інше, обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод та
інтересів.

Отже, з огляду на вищенаведені норми,
строк звернення позивача з даним
адміністративним позовом до суду
закінчився 05.09.2010 року.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання позивача на те, що підставою
пропущення строку є звернення позивача
до Авдіївського міського суду
Донецької області з відповідним
цивільним позовом та в подальшому
закриття провадження апеляційним
судом, з нижченаведених підстав, які
правильно наведені судом першої
інстанції.

Строк звернення позивача з даним
адміністративним позовом закінчився
05.09.2010 року. При цьому він з первинним
позовом звернувся до Авдіївського
міського суду Донецької області лише 29
березня 2012 року, тобто через 2 роки 7
місяців 24 дні, з дати виникнення
підстав, які дають суб'єкту владних
повноважень право на звернення до
суду з позовом. Суб'єкт владних
повноважень повинен неухильно на
добросовісно виконувати свої функції
та завдання у відповідності до закону,
і та обставина, що у відповідача були
відсутні працівники юридичного
відділу не може бути визнана поважною
причиною пропущення строку звернення
до суду протягом такого великого
строку, такий великий термін
пропущення строку звернення до суду
навпаки свідчить про відсутність
належного виконання функцій,
покладених державою на позивача як
суб'єкта владних повноважень.

Також, колегія суддів вважає
неспроможними доводи позивача щодо
порушення судом першої інстанції
пункту 4 статті 38 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», згідно якого строк
давності в разі стягнення
заборгованості перед Фондом не
застосовується, з огляду на наступне.

Норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та Закону України «Про
зайнятість населення» не містять
положень, якими врегульовується
питання стосовно строків звернення до
адміністративного суду центрами
зайнятості - робочими органами Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття до фізичних осіб з приводу
стягнення допомоги по безробіттю, яка,
на думку, таких органів безпідставно
виплачена.

18 травня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» щодо посилення
платіжної дисципліни страхувальників
та використання страхових коштів» від
21 квітня 2011 року за № 3277-VI, яким частину
4 статті 38 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» викладено у новій
редакції, згідно якої, строк давності в
разі стягнення штрафних санкцій,
передбачених цим Законом та Законом
України «Про зайнятість населення»,
адміністративних штрафів, а також
інших видів заборгованості перед
Фондом не застосовується. До набрання
чинності означеним Законом наведена
норма передбачала, що строк давності в
разі стягнення штрафних санкцій,
передбачених цим Законом та Законом
України «Про зайнятість населення», не
застосовується, а попередня редакція
містила положення, що строк давності у
разі стягнення страхових внесків, пені,
та фінансових санкцій, передбачених
цією статтею, не застосовується.

Згідно позиції Конституційного Суду
України наведеній у пункті 2
мотивувальної частини рішення у справі
за конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) від 09 лютого 1999 року № 1-7/99,
викладеної стосовно дії загально -
правового принципу норми права у часі.
Позиція Конституційного Суду України
за якою дію нормативно-правового акта в
часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним, чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що до набрання чинності 18
травня 2011 року вищенаведеним Законом,
яким внесені зміни до статті 38 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», позивачем вже був
пропущений шестимісячний та річний
строк звернення до адміністративного
суду, то у даних правовідносинах,
виходячи із означеної позиції
Конституційного Суду України,
виключається можливість застосування
положень чинної редакції частини 4
статті 38 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», оскільки остання підлягає
застосуванню до правовідносин, що
виникли після набрання нею чинності.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів погоджує висновок суду першої
інстанції про залишення позовної заяви
без розгляду у зв'язку з пропуском
строку звернення з адміністративним
позовом до суду, ухвала постановлена з
додержанням норм процесуального права,
підстави для скасування ухвали суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст.200,
ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Авдіївського
міського центру зайнятості - робочого
органу Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття залишити без
задоволення.

Ухвалу Донецького окружного
адміністративного суду від 8 квітня 2014
року у справі № 2а/0570/11974/2012 за позовом
Авдіївського міського центру
зайнятості - робочого органу Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття до ОСОБА_2 про стягнення
грошової суми виплаченого
забезпечення по безробіттю у розмірі
4491,97 грн. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею чинності.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді
М.М. Гімон

М.І. Старосуд