Справа № 1007/12679/12 (2а/361/33/13)
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/800/44927/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,провівши попередній
розгляд справи за касаційною скаргою
фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 на постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 09 квітня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
року у справі за позовом фізичної особи
-підприємця ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в м. Броварах
та Броварському районі Київської
області про визнання дій протиправними
та скасування вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2012 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 пред'явив позов до
управління Пенсійного фонду України в
м. Броварах та Броварському районі
Київської області (далі - УПФ в м.
Броварах та Броварському районі
Київської області) про визнання дій УПФ
в м. Броварах та Броварському районі
Київської області в частині формування
вимоги про сплату боргу протиправними;
скасування вимоги про сплату боргу № Ф
34 від 05 квітня 2012 року, що сформована з
порушенням вимог пункту 6.3 Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затвердженої постановою правління
Пенсійного фонду України № 21-5 від 27
вересня 2010 року.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 09 квітня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі фізична особа -
підприємець ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною
особою-підприємцем, перебуває на
обліку в УПФ в м. Броварах та
Броварському районі Київської області
як платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. У період з липня
по грудень 2011 року ним проводилася
діяльність за спрощеною системою
оподаткування.

Позивачем 04 січня 2012 року до УПФ в м.
Броварах та Броварському районі
Київської області подано звіт про суми
нарахованого доходу застрахованих
осіб та суми нарахованого єдиного
внеску за 2011 рік за формою згідно з
додатком 5 до Порядку формування та
подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України № 22-2 від 08 жовтня 2010 року.

У поданому звіті позивачем самостійно
за період з липня по грудень 2011 року
визначено суму, на яку нараховується
єдиний внесок, розмір єдиного внеску,
та суму до сплати, а саме - 2031,35 грн.

Вказана сума єдиного внеску позивачем
до УПФ в м. Броварах та Броварському
районі Київської області не була
сплачена. У зв'язку із цим УПФ в м.
Броварах та Броварському районі
Київської області надіслало позивачу
вимогу про сплату боргу зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 05
квітня 2012 року № Ф 34, яку він отримав 05
травня 2012 року, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення,
наявним в матеріалах справи.

Зазначена вимога була сформована і
направлена боржнику протягом п'яти
робочих днів, наступних за звітним
базовим періодом, у відповідності до
пункту 6.3 Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України № 21-5 від 27 вересня 2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції дійшов до
висновку, що оскільки позивачем у
звіті, який він подавав за рік, що є
базовим звітним періодом, самостійно
було визначено суму єдиного внеску, УПФ
в м. Броварах та Броварському районі
Київської області мало можливість
визначити заборгованість зі сплати
єдиного внеску лише після подання
звіту позивачем, тому підстав для
задоволення позовних вимог про
визнання дій УПФ в м. Броварах та
Броварському районі Київської області
в частині формування вимоги про сплату
боргу протиправними та скасування
вимоги про сплату боргу № Ф 34 від 05
квітня 2012 року не має.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновком суду першої інстанції та
залишив постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 09 квітня 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
визначено правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.
Страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України 27 вересня 2010 року № 21-5,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» порядок
нарахування, обчислення і сплати
єдиного внеску визначається виключно
цим Законом та прийнятими відповідно
до нього нормативно-правовими актами.

Виходячи із пункту 3 частини 1 статті 7
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» для
платників (фізичних осіб-підприємців, в
тому числі тих, які обрали спрощену
систему оподаткування) єдиний внесок
нараховується на суми, що визначаються
такими платниками самостійно для себе
та членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок, а також подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Згідно з пунктом 3.2 Порядку формування
та подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 08 жовтня 2010 року № 22-2,
фізичні особи-підприємці, у тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, самі за себе і за членів
сім'ї, які беруть участь у провадженні
підприємницької діяльності, формують
та подають до органів Пенсійного фонду
звіт один раз на рік до 1 квітня року,
наступного за базовим звітним
періодом.

Базовим звітним періодом для них є
календарний рік.

Звіт подається за формою згідно з
додатком 5 до цього Порядку.

Відповідно до частин 3, 8 статті 9 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", пункту 4.9
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України 27 вересня 2010 року № 21-5,
обчислення єдиного внеску
територіальними органами Пенсійного
фонду у випадках, передбачених цим
Законом, здійснюється на підставі
актів перевірки правильності
нарахування та сплати єдиного внеску,
звітності, що подається платниками до
територіальних органів Пенсійного
фонду, бухгалтерських та інших
документів, що підтверджують суми
виплат (доходу), на суми яких (якого)
відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок. Платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Пунктом 4.6 Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України 27 вересня 2010 року № 21-5,
встановлено порядок обчислення і
строки єдиного внеску платниками,
зазначеними у підпункті 2.1.3 пункту 2.1
розділу ІІ цієї Інструкції, які обрали
спрощену систему оподаткування.

Так, згідно з підпунктами 4.6.1, 4.6.2 пункту
4.6 цієї Інструкції зазначена категорія
платників (фізичні особи-підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності) самостійно обчислює для
себе та членів своїх сімей, які беруть
участь у провадження ними
підприємницької діяльності, суму
єдиного внеску, яка не може бути менше
мінімального страхового внеску за
кожну особу на місяць.

Платники сплачують єдиний внесок у
вигляді авансового платежу в розмірі,
який самостійно визначили, до 20 числа
місяця, наступного за місяцем, за який
він сплачується.

Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді
авансових платежів, ураховуються
платником при остаточному розрахунку,
який здійснюється ним не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом.

Базовим звітним періодом є календарний
рік.

Згідно з частиною 11 статті 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» у разі
несвоєчасної або не в повному обсязі
сплати єдиного внеску до платника
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом, а посадові
особи, винні в порушенні законодавства
про збір та ведення обліку єдиного
внеску, несуть дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову або
кримінальну відповідальність згідно
із законом.

Пунктом 7 статті 13 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
Пенсійний фонд та його територіальні
органи мають право стягувати з
платників несплачені суми єдиного
внеску.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» територіальний
орган Пенсійного фонду у порядку, за
формою і в строки, встановлені
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедура нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
страхувальниками, визначеними Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування», нарахування і
сплати фінансових санкцій органами
Пенсійного фонду України, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
коштів, визначена Інструкцією про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України 27 вересня 2010 року № 21-5.

Відповідно пункту 6.3 цієї Інструкції
органи Пенсійного фонду надсилають
платникам вимогу про сплату недоїмки в
таких випадках: б) якщо платник має на
кінець звітного базового періоду
недоїмку зі сплати єдиного внеску.

У випадку «б» та/або «в» вимога
надсилається щомісяця протягом п'яти
робочих днів, наступних за звітним
базовим періодом. Вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на всю суму боргу.

З матеріалів справи вбачається, що
вимога про сплату боргу № Ф 34 була
сформована відповідачем 05 квітня 2012
року і направлена поштою ОСОБА_4 05
квітня 2012 року. Рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення було вручене позивачу 05
травня 2012 року, про що свідчить його
підпис.

Отже, вимога була сформована і
направлена боржнику протягом п'яти
робочих днів, наступних за звітним
базовим періодом відповідно до пункту
6.3 Інструкції про порядок нарахування
і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України 27 вересня 2010 року № 21-5.

Водночас, слід зазначити, що Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та інші
нормативні акти, що регулюють
правовідносини стосовно нарахування
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, не передбачають
жодних пільг або виключень щодо сплати
єдиного внеску особами, які працюють у
декількох товариствах з обмеженою
відповідальністю і одночасно є
фізичними особами-підприємцями.

У зв'язку із цим колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про те, що
посилання позивача на протиправні дії
УПФ в м. Броварах та Броварському
районі Київської області в частині
формування вимоги про сплату боргу зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № Ф 34 від 05
квітня 2012 року ОСОБА_4 як фізичною
особою-підприємцем, суперечить вимогам
Закону.

Отже, не зважаючи на те, що роботодавець
за скаржника сплачує єдиний внесок,
скаржник, як фізична особа -
підприємець зобов'язаний сплачувати за
себе єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Враховуючи викладене колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
прийшла до висновку, що УПФ в м.
Броварах та Броварському районі
Київської області було сформовано та
надіслано фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_4 вимогу про сплату боргу зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № Ф 34 від 05
квітня 2012 року у відповідності з
вимогами Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затвердженої постановою правління
Пенсійного фонду України 27 вересня 2010
року № 21-5, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій про відмову у
задоволенні позовних вимог є законними
та обґрунтованими.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій, підстав
для задоволення касаційної скарги
немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 09 квітня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: