Справа № 2а-3090/11/1470
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/79710/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Заводському районі міста Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби

на ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2012 року

та постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27.09.2011 року

по справі № 2а-3090/11/1470

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Зангас-НГС»

до Державної податкової інспекції у
Заводському районі міста Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби

за участю Прокуратури Миколаївської
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року Приватне
акціонерне товариство «Зангас-НГС»
звернулось до суду з позовною заявою до
Державної податкової інспекції у
Заводському районі міста Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 31.03.2011 року.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від
27.09.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2012 року
у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ у Заводському
районі міста Миколаєва проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних податкових
періодів за січень 2011 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення з
податку на додану вартість, що
декларувалось в період з 01.12.2007 року по
31.12.2007 року.

17.03.2011 року за результатами перевірки
було зазначено, що підприємство не
скористалось правом, наданим йому пп.
7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України від 03.04.1997
року № 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР) в
частині ненадання до органу податкової
служби скарги на дії постачальника, що
полягають у несвоєчасному наданні
податкової накладної, а також у тому, що
податкова накладна від 26.12.2007 року №
1379-Т не підтверджує права на віднесення
до складу податкового кредиту ПДВ у
сумі 8405214,00 грн.

31.03.2011 року на підставі даних висновків
відповідачем були прийняті податкові
рішення-повідомлення № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 1024904,00
грн. та застосування штрафної санкції у
сумі 1,00 грн., № про зменшення
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у сумі 7380310,00 грн. та
застосування штрафних санкцій у сумі
1,00 грн.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Згідно з визначенням, наведеним у
пункті 1.8 статті 1 Закону № 168/97-ВР
бюджетне відшкодування - це сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Визначення розміру належних платнику
податку сум бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість
здійснюється в порядку пункту 7.7 статті
7 Закону № 168/97-ВР.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7
статті 7 цього Закону сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Сума бюджетного відшкодування
залежить від правильності визначення
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту, правильність
визначення яких підтверджено
матеріалами справи.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

За змістом підпункту 7.7.2 пункту 7.7.
статті 7 Закону № 168/97-ВР якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг).

Таким чином, сума, розрахована за
правилами підпункту 7.7.2 пункту 7.7
статті 7 Закону № 168/97-ВР відповідно до
пункту 1.8 статті 1 цього Закону набуває
статусу бюджетного відшкодування і
підлягає поверненню з бюджету. При
цьому, законодавчо установлений
порядок повернення з бюджету сум
бюджетного відшкодування не
передбачає автоматичного погашення
сум бюджетного відшкодування у разі,
якщо такі суми не були своєчасно
заявлені до відшкодування.

Наведене стосується і залишків
від'ємного значення між сумою
податкових зобов'язань і податкового
кредиту податкових періодів, що
передували попередньому періоду, та у
яких сформувалися суми, що підлягали
відшкодуванню в наступному
податковому періоді, але не заявлялися
до відшкодування у наступних
податкових періодах, за якими вони
виникли.

Відтак, Закон № 168/97-ВР не обмежує право
платника податку заявити до повернення
суму бюджетного відшкодування
часовими межами певного податкового
періоду, та не ставить право платника
податку на отримання податкової вигоди
в залежність від того, в якому звітному
податковому періоді у платника виникло
право на податковий кредит у розмірі
суми бюджетної заборгованості.

Крім того, згідно пп. 7.2.6 п. 7.2 ст.7 Закону
№ 168/97-ВР подання заяви до податкового
органу зі скаргою на дії постачальника
стосовно невидачі податкової
накладної є правом платника податку, а
не його обов'язком.

За таких обставин, суди дійшли вірного
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі міста Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби
залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2012 року
та постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27.09.2011 року
по справі № 2а-3090/11/1470 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі 06.06.2014
р.