Справа № 464/4282/13-а 2а/464/155/13
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 р.
Справа № 876/10300/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційні
скарги управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова та ОСОБА_1 на постанову
Сихівського районного суду м. Львова
від 27 червня 2013 року у справі № 464/4282/13-а
2а/464/155/13 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова про
поновлення виплати пенсії,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова, яким
просив визнати неправомірними дії
відповідача по відмові поновлення
виплати раніше призначеної пенсії
позивачу та зобов'язати поновити
виплату пенсії починаючи з 7 жовтня 2009
року.

Позов мотивує тим, що рішенням
Конституційного суду від 7 жовтня 2009
року визнано неконституційними
положення пункту 2 частини 1 статті 49 та
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які обмежували виплату
пенсії громадянам України, які
перебувають закордоном. Враховуючи
скасування цих положень позивач
вважає, що виплата належної йому пенсії
повинна здійснюватись з моменту
винесення рішення Конституційним
судом.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 27 червня 2013 року позов
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова про
відмову в поновлені виплати раніше
призначеної пенсії позивачу та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Франківському районі м.
Львова поновити виплату пенсії
позивачу, починаючи з 12 листопада 2012
року.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що виплата пенсії позивачу
неможлива, оскільки між Україною та
США, де перебуває позивач, відсутній
міжнародний договір про нарахування та
виплату пенсій.

З рішенням суду також не погодився
позивач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою позов
задоволити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що виплату пенсії позивачу
припинили на основі законодавчих норм,
які в подальшому були скасовані.
Відтак, оскільки виплата пенсії
припинялась не на законних підставах,
позивач не зобов'язаний був писати
заяву про поновлення виплати такої
пенсії. Поновлення виплати повинне
було бути автоматичним після
скасування норм закону рішенням
Конституційного суду.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, хоча були повідомлені про
дату, час та місце проведення
засідання, що не перешкоджає розгляду
справи в порядку статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційних скарг, суд
приходить до висновку, що апеляційні
скарги не належить до задоволення з
наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
позивач перебував на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Франківському районі м. Львова та
отримувала пенсію за віком.

В квітні 2000 року позивач покинув
територію України та виїхав на
постійне місце проживання в Сполучені
Штати Америки, в зв'язку з чим
відповідачем прийнято рішення про
припинення виплати пенсії позивачу.

12 листопада 2012 року представник
позивача звернувся до відповідача з
заявою про поновлення раніше
призначеної пенсії позивачу.

Листом від 26 листопада 2012 року № 196-10/8
відповідач відмовив в поновленні,
оскільки заява для поновлення виплати
раніше призначеної пенсії подається
пенсіонером особисто в орган, що
призначає пенсію, за місцем проживанню
(реєстрації), а також законодавством
України не передбачено порядок виплати
пенсії громадянам, що виїхали на
постійне місце проживання за кордон,
так як договір з питань соціального
(пенсійного) забезпечення між Україною
та Сполученими Штати Америки не
укладено.

Згідно пунктом 2 частини першої статті
49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, чинній до 7
жовтня 2009 року) виплата пенсії
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України

Відповідно до статті 51 цього Закону у
випадку виїзду пенсіонера за межі
України, пенсія, призначена в Україні,
за заявою пенсіонера, може бути
виплачена йому за 6 місяців перед
виїздом, рахуючи з місяця, який настає
за місяцем зняття з обліку за місцем
постійного проживання.

7 жовтня 2009 рішенням Конституційного
Суду України №25-рп/2009 у справі №1-32/2009
визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), положення пункту 2
частини першої статті 49, речення
другого статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року №1058-ІV.

Зазначені положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України Рішення.

Отже, після прийняття рішення
Конституційним Судом України Законом
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» не встановлено
підстав для припинення пенсії в разі
перебування пенсіонера за кордоном.

Таким чином, позивач обґрунтовано
звернувся до відповідача із заявою про
поновлення виплати пенсії.

Згідно частини 2 статті 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності підстав для
відновлення її виплати.

Таким чином, як вірно встановлено,
підставою для припинення виплати
пенсії був виїзд позивача на постійне
місце проживання за межі України,
жодним нормативно-правовим актом
України не передбачений обов'язок або
право Пенсійного фонду автоматично
здійснювати відновлення пенсії без
відповідного волевиявлення
пенсіонера, заява про поновлення
виплати пенсії надана відповідачу 12
листопада 2012 року, тому у відповідача
немає підстав для поновлення виплати
пенсії до дати звернення позивача,
отже, поновлення виплати пенсій має
бути здійснено саме з моменту
звернення позивача до відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційні скарги належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційних
скарг не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова та
ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 27 червня 2013 року у справі
№ 464/4282/13-а 2а/464/155/13 - без змін.

Ухвала апеляційного суду через п'ять
днів після направлення її копії особам,
що беруть участь у справі, та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.