Справа № 591/10624/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/800/22095/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Виконавчого комітету Сумської міської
ради на постанову Зарічного районного
суду м. Суми від 24 січня 2014 року та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року

у справі № 591/10624/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Виконавчого комітету Сумської
міської ради

третя особа Комунальне
підприємство «Сумижитло»

про скасування
окремих пунктів рішення

В С Т А Н О В И В :

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Зарічного районного суду м. Суми з
адміністративним позовом до
Виконавчого комітету Сумської міської
ради про скасування пункти 3.1 та 3.3
рішення Виконавчого комітету Сумської
міської ради від 25.06.2011 № 418 «Про заходи
щодо забезпечення жителів міста
якісними та безперебійними послугами
утримання будинків і споруд та
прибудинкової територій комунальної
власності територіальної громади
міста Суми» з моменту прийняття, як
такі, що прийняті з порушенням норм
чинного законодавства України.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 24.01.2014 позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.03.2014
рішення суду першої інстанції
скасовано в частині визнання
протиправним та скасування пункту 3.3
рішення Виконавчого комітету Сумської
міської ради від 25.06.2011 № 418 та прийнято
в цій частині нове рішення - про відмову
у задоволенні позову.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій в частині
задоволеного позову, Виконавчий
комітет Сумської міської ради оскаржив
їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти в
частині задоволеного позову з мотивів
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення - про відмову у задоволенні
позову повністю.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що рішення Виконавчого
комітету Сумської міської ради від
25.06.2011 № 418 не є регуляторним актом і це
підтверджено листом державної служби
України з питань регуляторної політики
та розвитку підприємництва.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 21.06.2011 відповідачем
проведено конкурс з визначення
суб'єктів господарювання - виконавців
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, переможцем
якого визначено КП «Сумижитло»
Сумської міської ради. Результати
проведеного конкурсу в судовому
порядку не оскаржені і є дійсними.

Конкурсні пропозиції КП «Сумижитло»
Сумської міської ради розраховані
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про
затвердження Порядку формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій і Типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій»,
відповідно до вимог конкурсної
документації та розглянута конкурсною
комісією.

25.06.2011 виконавчим комітетом Сумської
міської ради прийнято рішення № 418 «Про
заходи щодо забезпечення жителів міста
якісними та безперебійними послугами
утримання будинків і споруд та
прибудинкової територій комунальної
власності територіальної громади
міста Суми».

Пунктом 3.1. вказаного рішення
відповідача Комунальному підприємству
«Сумижитло» Сумської міської ради
передбачено у термін до 01.01.2012 укласти
зі споживачами договори про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
підготовлених на основі типового
договору, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №
529.

Пунктом 3.3. цього рішення тимчасово
дозволено користуватися тарифами,
відповідно до наданих конкурсних
пропозицій, зазначених у додатку до
даного рішення.

Зазначений пункт 3.3 рішення
Виконавчого комітету Сумської міської
ради від 25.06.2011 № 418 «Про заходи щодо
забезпечення жителів міста якісними та
безперебійними послугами утримання
будинків і споруд та прибудинкової
територій комунальної власності
територіальної громади міста Суми»
визнано таким, що втратив чинність
згідно з рішенням виконавчого комітету
Сумської міської ради від 27.12.2011 № 840
«Про встановлення тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, що надаються
комунальним підприємством «Сумижитло»
Сумської міської ради».

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що проект
рішення від 25.06.2011 № 418 як регуляторного
акта попередньо не був оприлюднений.

Залишаючи в силі рішення суду першої
інстанції в частині скасування пункту
3.1 рішення від 25.06.2011 № 418, суд
апеляційної інстанцій погодився з
указаним висновком суду першої
інстанції щодо недотримання
відповідачем процедури, яка повинна
передувати прийняттю рішення від 25.06.2011
№ 418 як регуляторного акта.

У той же час, суд апеляційної інстанції
відмовив у задоволенні позову в
частині скасування пункту 3.3 рішення
від 25.06.2011 № 418, оскільки такий втратив
чинність згідно з рішенням виконавчого
комітету Сумської міської ради від
27.12.2011 № 840, тобто суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
відсутність спору в цій частині позову.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
переглядає рішення судів попередніх
інстанцій у цій справі в частині
скасування пункту 3.1 рішення від 25.06.2011
№ 418, тобто у межах касаційної скарги,
та звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» регуляторний акт -
прийнятий уповноваженим регуляторним
органом інший офіційний письмовий
документ, який встановлює, змінює чи
скасовує норми права, застосовується
неодноразово та щодо невизначеного
кола осіб і який або окремі положення
якого спрямовані на правове
регулювання господарських відносин, а
також адміністративних відносин між
регуляторними органами або іншими
органами державної влади та суб'єктами
господарювання, незалежно від того, чи
вважається цей документ відповідно до
закону, що регулює відносини у певній
сфері, нормативно-правовим актом.

Цим Законом до переліку регуляторних
органів включено органи місцевого
самоврядування.

Відповідно до статті 9 зазначеного
Закону кожен проект регуляторного акта
оприлюднюється з метою одержання
зауважень і пропозицій від фізичних та
юридичних осіб, їх об'єднань. Порядок
оприлюднення проекту регуляторного
акта з метою одержання зауважень і
пропозицій встановлюється статтею 13
цього Закону, у відповідності до якого
повідомлення про оприлюднення проекту
регуляторного акта з метою одержання
зауважень і пропозицій, проект
регуляторного акта та відповідний
аналіз регуляторного впливу
оприлюднюються шляхом опублікування в
друкованих засобах масової інформації
розробника цього проекту, а у разі їх
відсутності - у друкованих засобах
масової інформації, визначених
розробником цього проекту, та/або
шляхом розміщення на офіційній
сторінці розробника проекту
регуляторного акта в мережі Інтернет.

Частиною першою статті 36 Закону
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності»
передбачено, що регуляторний акт не
може бути прийнятий або схвалений
уповноваженим на це органом чи
посадовою особою місцевого
самоврядування, якщо наявна хоча б одна
з таких обставин: відсутній аналіз
регуляторного впливу; проект
регуляторного акта не був
оприлюднений.

Ураховуючи, що рішення Виконавчого
комітету Сумської міської ради від
25.06.2011 № 418 загалом (всі його положення)
прийняте регуляторним органом,
фактично встановлювало норми права
(визначає тарифи згідно з конкурсними
пропозиціями), було спрямоване на
регулювання господарських відносин,
передбачало неодноразове застосування
і стосувалось невизначеного кола осіб
(виробників, постачальників,
виконавців, споживачів комунальних
послуг), суд касаційної інстанції
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій щодо
недотримання відповідачем
установленого законодавством порядку
прийняття рішення від 25.06.2011 № 418.

Беручи до уваги викладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій щодо наявності підстав для
скасування пункту 3.1 рішення
Виконавчого комітету Сумської міської
ради від 25.06.2011 № 418 як складової
неправомірно прийнятого рішення.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень в оскаржуваній частині.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету
Сумської міської ради відхилити.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 24 січня 2014 року та постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.