Справа № 819/907/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/907/14-a

04 червня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання
Калиняк О.В.,

за участю представника позивача Мишка
В.І.,

представника відповідачів Креховця
В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
Кременецької загальноосвітньої
школи-інтернату І-ІІІ ступенів
Кременецької районної ради
Тернопільської області до
Кременецької міжрайонної державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області, Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області про
визнання протиправним та скасування
пункту 2 вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Кременецька загальноосвітня
школа-інтернат І-ІІІ ступенів
Кременецької районної ради
Тернопільської області (далі -
Кременецька ЗОШ, позивач) звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Кременецької міжрайонної державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області (далі - Кременецька МДФІ,
відповідач 1), Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області
(далі - ДФІ в Тернопільській області,
відповідач 2) про визнання протиправним
та скасування пункту 2 вимоги
Кременецької МДФІ від 09 грудня 2013 року
№ 19-19-13-14/1219 про усунення виявлених
недоліків ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Кременецької загальноосвітньої
школи-інтернату І-ІІІ ступенів за
період 2008-2010 роки.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

09 грудня 2013 року Кременецькою МДФІ
направлено Кременецькій ЗОШ вимогу
№19-19-13-14/1219 про усунення недоліків
ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Кременецької загальноосвітньої
школи-інтернату І-ІІІ ступенів за
період 2008-2010 роки, пунктом 2 якої
зобов'язано позивача провести
відповідну роботу щодо повернення
зайво нарахованої та виплаченої
грошової винагороди та премії
педагогічним працівникам, в іншому
випадку стягнути з особи, винної у
зайвих грошових виплатах кошти в сумі
12658,00 грн. у порядку та розмірах,
встановлених статтями 133-136 Кодексу
законів про працю України, провести
перерахунок та відповідні
взаєморозрахунки щодо сум внесків до
державних цільових фондів та повернути
зайво сплачені кошти в сумі 4202,46 грн.
(зарахувати в рахунок майбутніх
платежів). Позивач вважає пункт 2 вимоги
протиправним, таким, що підлягає
скасуванню, з наступних підстав.

Суть порушення, виявленого ревізією,
полягає у тому, що преміювання
заступників директора Кременецької
ЗОШ у вересні, грудні 2008 року та
вересні, грудні 2009 року проведено на
підставі наказу директора школи, тоді
як відповідно до підпункту 5 пункту 4
наказу Міністерства освіти і науки
України «Про впорядкування умов оплати
праці та затвердження схем тарифних
розрядів працівників навчальних
закладів, установ освіти та наукових
установ» від 26 вересня 2005 року № 557
преміювання заступників керівників
навчальних закладів здійснюється за
рішенням органу вищого рівня у межах
наявних коштів на оплату праці.

Проте позивач зазначає, що діяв в межах
чинного законодавства з посиланням на
лист Міністерства освіти і науки
України від 18 листопада 2005 року № 1/9-648,
адресований керівникам навчальних
закладів, установ освіти та наукових
установ, що підпорядковані
Міністерству освіти України, згідно з
яким Міністерством надано право
вирішувати питання щодо преміювання
заступників керівникам таких
навчальних закладів. Вважає, що у такий
спосіб Міністерство освіти і науки
України в межах своїх повноважень
організувало виконання свого ж наказу
від 26 вересня 2005 року № 557. При цьому
виплата премій у спірному випадку
здійснювалась в межах наявних коштів
на оплату праці.

У судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві, та додатково пояснив,
що преміювання заступників директора
навчального закладу відповідає
положенням колективного договору
установи, статуту, Положенню про
преміювання працівників
школи-інтернату, а також посадовій
інструкції директора школи.
Представник позивача просив позовні
вимоги задовольнити.

Представник відповідачів у судовому
засіданні адміністративний позов не
визнав з підстав, наведених у
запереченні проти позову (а. с. 30-32),
вважає вимогу Кременецької МДФІ
підставною та обґрунтованою у зв'язку з
допущенням позивачем порушення
порядку преміювання заступників
директора школа. Посилання на лист
Міністерства освіти і науки України
від 18 листопада 2005 року за № 1/9-648 вважає
безпідставним, оскільки лист не має
вищої юридичної сили стосовно
постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці працівників на
основі Єдиної тарифної сітки розрядів
і коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» від 30 серпня 2002 року № 1298 та
наказу Міністерства освіти і науки
України «Про впорядкування умов оплати
праці та затвердження схем тарифних
розрядів працівників навчальних
закладів, установ освіти та наукових
установ» від 26 вересня 2005 року № 557, які
визначають порядок та умови оплати
праці працівників навчальних закладів,
установ освіти та наукових установ
(зокрема, преміювання керівників
закладів освіти та їхніх заступників) і
є обов'язковими до виконання.
Представник відповідачів просив у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю з таких
мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Кременецькою
МДФІ проведено позапланову
документальну ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Кременецької ЗОШ за період 2008-2010 роки,
про що складено акт ревізії від 22
листопада 2013 року № 19-22/105 (а. с. 11-14).
Ревізією правильності нарахування
премій заступникам директора школи
встановлено, що в порушення підпункту 5
пункту 4 наказу Міністерства освіти і
науки України «Про впорядкування умов
оплати праці та затвердження схем
тарифних розрядів працівників
навчальних закладів, установ освіти та
наукових установ» від 26 вересня 2005 року
№ 557, преміювання заступників
директора Кременецької ЗОШ у вересні,
грудні 2008 року та вересні, грудні 2009
року проведено на підставі наказу
директора школи, а не за рішенням
органу вищого рівня - відділу освіти
Кременецької районної державної
адміністрації, у межах наявних коштів
на оплату праці, в результаті чого
заступникам директора зайво
нараховано і виплачено премій на
загальну суму 12658,00 грн., у тому числі за
вересень, грудень 2008 року - 5926,20 грн., за
вересень, грудень 2009 року - 6731,80 грн.
Дане порушення призвело до зайвого
нарахування внесків до державних
цільових фондів на загальну суму 4202,46
грн.

Ревізією правильності нарахування
премій заступникам директора школи у
2010 році встановлено, що таке
нарахування здійснювалось у цей період
на підставі наказів в.о. начальника
відділу освіти Кременецької районної
державної адміністрації № 270 від 21
вересня 2010 року та № 379 від 21 грудня 2010
року «Про преміювання заступників
директорів, педагогічних працівників
та бібліотечних працівників
загальноосвітніх шкіл району», згідно
з якими директору Кременецької ЗОШ
надано право виплатити премію
заступникам директора школи.

За результатами ревізії, розглянувши
заперечення директора Кременецької
ЗОШ, Кременецькою МДФІ направлено
позивачу вимогу від 09 грудня 2013 року №
19-19-13-14/119 «Про усунення про виявлених
недоліків ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Кременецької загальноосвітньої
школи-інтернату І-ІІІ ступенів за
період 2008-2010 роки», пункт 2 якої
зобов'язував позивача провести
відповідну роботу щодо повернення
зайво нарахованої та виплаченої
грошової винагороди та премії
педагогічним працівникам, в іншому
випадку стягнути з особи, винної у
зайвих грошових виплатах кошти в сумі
12658,00 грн. у порядку та розмірах,
встановлених статтями 133-136 Кодексу
законів про працю України, провести
перерахунок та відповідні
взаєморозрахунки щодо сум внесків до
державних цільових фондів та повернути
зайво сплачені кошти в сумі 4202,46 грн.
(зарахувати в рахунок майбутніх
платежів) (а. с. 8-10). Визнання
протиправним та скасування пункту 2
вимоги Кременецької МДФІ від 09 грудня
2013 року № 19-19-13-14/119 є предметом позову.

До спірних правовідносин суд
застосовує наступні правові норми.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Саме ці критерії є визначальними при
перевірці на правомірність рішень та
дій органів державної влади, що
визначено частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України).

Правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначаються
Законом України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» від 26 січня 1996 року
№ 2939-ХІІ (Закон № 2939-ХІІ). Відповідно до
статті 2 Закону № 2939-ХІІ головними
завданнями органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування. Порядок проведення
органом державного фінансового
контролю державного фінансового
аудиту, інспектування та перевірок
державних закупівель установлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 7 статті 10 Закону №
2939-ХІІ органу державного фінансового
контролю, серед іншого, надається
право: перевіряти в ході державного
фінансового контролю грошові та
бухгалтерські документи, звіти,
кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо);
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Пунктами 45, 46 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006
року № 550, визначено, що у міру
виявлення ревізією порушень
законодавства посадові особи
контролюючого органу, не чекаючи
закінчення ревізії, мають право усно
рекомендувати керівникам об'єкта
контролю невідкладно вжити заходів для
їх усунення та запобігання у
подальшому; якщо вжитими в період
ревізії заходами не забезпечено повне
усунення виявлених порушень,
контролюючим органом у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

В межах повноважень, в порядку та у
спосіб, що передбачені наведеними вище
правовими актами, Кременецькою МДФІ
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Кременецької ЗОШ. Надаючи правову
оцінку виявленому порушенню, наслідком
якого стало направлення до виконання
позивачу відповідної вимоги, судом
враховано таке.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про оплату праці» від 24 березня 1995
року № 108/95-ВР держава здійснює
регулювання оплати праці працівників
підприємств усіх форм власності шляхом
встановлення розміру мінімальної
заробітної плати та інших державних
норм і гарантій, встановлення умов і
розмірів оплати праці керівників
підприємств, заснованих на державній,
комунальній власності, працівників
підприємств, установ та організацій, що
фінансуються чи дотуються з бюджету, а
також шляхом оподаткування доходів
працівників. Умови розміру оплати
праці працівників установ та
організацій, що фінансуються з бюджету,
визначаються Кабінетом Міністрів
України, крім випадків, передбачених
частиною третьою цієї статті, та
частиною першою статті 10 цього Закону.

З метою упорядкування оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери, а також створення механізму
підтримання на постійному рівні
оптимальних міжгалузевих та
міжпосадових співвідношень в оплаті
праці Кабінет Міністрів України
прийняв постанову від 30 серпня 2002 року
№ 1298 «Про оплату праці працівників на
основі Єдиної тарифної сітки розрядів
і коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» (далі - постанова КМ України №
1298). Пунктом 4 даної постанови КМ
України надано право керівникам
місцевих органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування, при
яких створені централізовані
бухгалтерії, керівникам бюджетних
установ, закладів та організацій в
межах фонду заробітної плати,
затвердженого в кошторисах доходів і
видатків: а) установлювати працівникам
цих установ, закладів та організацій
конкретні розміри посадових окладів та
доплат і надбавок до них; б) надавати
працівникам матеріальну допомогу, в
тому числі на оздоровлення, в сумі не
більше ніж один посадовий оклад на рік,
крім матеріальної допомоги на
поховання; в) затверджувати порядок і
розміри преміювання працівників
відповідно до їх особистого внеску в
загальні результати роботи у межах
коштів на оплату праці. При цьому,
передбачено, що преміювання керівників
установ, закладів та організацій
окремих галузей бюджетної сфери, їх
заступників, встановлення їм надбавок
та доплат до посадових окладів, надання
матеріальної допомоги здійснюється за
рішенням органу вищого рівня у межах
наявних коштів на оплату праці.

На виконання постанови КМ України № 1298
Міністерством освіти і науки України
прийнято наказ «Про впорядкування умов
оплати праці та затвердження схем
тарифних розрядів працівників
навчальних закладів, установ освіти та
наукових установ» від 26 вересня 2005 року
№ 557, зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 03 жовтня 2005 року за
№1130/11410 (далі - наказ МОН України № 557).
Підпунктом 5 пункту 4 даного наказу МОН
України керівникам навчальних
закладів, установ освіти та наукових
установ надано право в межах фонду
заробітної плати, затвердженого в
кошторисах доходів і видатків,
надавати працівникам матеріальну
допомогу, у тому числі на оздоровлення,
у сумі не більше ніж один посадовий
оклад на рік, крім матеріальної
допомоги на поховання; затверджувати
порядок і розміри преміювання
працівників відповідно до їх
особистого внеску в загальні
результати роботи в межах коштів на
оплату праці. При цьому, преміювання
керівників навчальних закладів,
установ освіти та наукових установ, їх
заступників, установлення їм надбавок
і доплат до посадових окладів, надання
матеріальної допомоги здійснюються за
рішенням органу вищого рівня у межах
наявних коштів на оплату праці.

Відповідно статей 8, 9 Закону України
«Про загальну середню освіту» від 13
травня 1999 року № 651-XIV школа-інтернат I -
III ступенів належить до
загальноосвітніх навчальних закладів.

Судом встановлено, що відповідно
пункту 1.3 статуту Кременецької ЗОШ,
затвердженого рішенням Кременецької
районної ради Тернопільської області
№ 146 від 27 квітня 2007 року, школа є
загальноосвітнім навчальним закладом
з частковим або повним утриманням за
рахунок держави дітей, які потребують
соціальної допомоги; засновником школи
є Кременецька районна рада
Тернопільської області (а. с. 59-62).
Органом вищого рівня є відділ освіти
Кременецької районної державної
адміністрації Тернопільської області
(а. с. 71).

Також судом встановлено, що протягом
періоду з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009
року проведено виплату грошових
винагород заступникам директора
Кременецької ЗОШ на підставі наказів
директора школи на загальну суму 12658
грн. 00 коп., а саме за вересень, грудень
2008 року - 5926 грн. 20 коп., за вересень,
грудень 2009 року - 6731 грн. 80 коп. (а. с. 63-69).
Виплата премії проведена у межах
наявних коштів на оплату праці. Рішення
щодо преміювання заступників
директора школи органом вищого рівня -
відділом освіти Кременецької районної
державної адміністрації
Тернопільської області не приймалось,
що є порушенням підпункту 5 пункту 4
наказу МОН України № 557. Таким чином,
висновки ревізії відповідають
встановленим судом обставинам справи
та наведеним вище положенням правових
актів з питань оплати праці.

При цьому, суд не бере до уваги позицію
представника позивача щодо
правомірності виплати премії
заступникам директора школи за
рішенням директора з посиланням на
копію листа Міністерства освіти і
науки України від 18 листопада 2005 року №
1/9-648 за підписом Міністра С. М.
Ніколаєнка, яким визначено, що
Міністерство надає право керівникам
навчальних закладів, установ освіти та
наукових установ, що підпорядковані
Міністерству освіти і науки України,
вирішувати питання щодо преміювання,
встановлення надбавок і доплат до
посадових окладів та надання
матеріальної допомоги їх заступникам у
межах наявних коштів на оплату праці, з
огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про оплату праці» до компетенції
Кабінету Міністрів України віднесено
державне регулювання умов розміру
оплати праці працівників установ та
організацій, що фінансуються з бюджету.
Разом з тим, регулювання заробітної
плати тісно пов'язане з галузевими
особливостями організації праці, а
тому виникає потреба в регулюванні
заробітної плати за допомогою
нормативних актів центральних і
галузевих органів виконавчої влади,
про що свідчить вказівка в пунктах 6, 7
постанови КМ України № 1298
міністерствам та іншим центральним
органам виконавчої влади розробити і
затвердити за погодженням з
Міністерством праці та соціальної
політики і Міністерством фінансів
конкретні умови оплати праці та
розміри посадових окладів (ставок
заробітної плати) працівників
підвідомчих бюджетних установ,
закладів та організацій; Міністерству
праці та соціальної політики,
Міністерству фінансів, Міністерству
юстиції подати проект постанови щодо
приведення актів Кабінету Міністрів
України у відповідність з цією
постановою.

Міністерством освіти і науки України
прийнято наказ «Про впорядкування умов
оплати праці та затвердження схем
тарифних розрядів працівників
навчальних закладів, установ освіти та
наукових установ» від 26 вересня 2005 року
№ 557, погоджений з Міністерством праці
та соціальної політики України,
Міністерством фінансів України,
Центрального комітету профспілки
працівників освіти і науки України,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 03 жовтня 2005 року за N 1130/11410, який
визначає порядок та умови оплати праці
працівників навчальних закладів,
установ освіти та наукових установ
(зокрема, преміювання керівників
закладів освіти та їхніх заступників) і
є обов'язковим до виконання. Лист
Міністерства освіти і науки України
від 18 листопада 2005 року № 1/9-648, на який
посилається позивач, не є
нормативно-правовим актом та не має
вищої юридичної сили стосовно
постанови КМ України № 1298 та наказу МОН
України № 557.

При цьому, суд зауважує, що спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, який забезпечує,
серед іншого, реалізацію державної
політики щодо оплати, нормування та
стимулювання праці, умов праці,
затверджує в установленому порядку
умови оплати праці працівників окремих
установ і організацій, що фінансуються
чи дотуються з бюджету, є Міністерство
праці та соціальної політики України
відповідно до Положення про
Міністерство праці та соціальної
політики України, затвердженого Указом
Президента України від 30 серпня 2000 року
№ 1035/2000 (чинного у період виникнення
спірних правовідносин). Міністерство
освіти і науки України (МОН України) є
центральним органом виконавчої влади
із забезпечення реалізації державної
політики у сфері освіти, наукової,
науково-технічної, інноваційної
діяльності та інтелектуальної
власності відповідно до Положення про
Міністерство освіти і науки України,
затвердженого Указом Президент
України від 07 червня 2000 року № 773/2000
(чинного у період виникнення спірних
правовідносин). Таким чином, слід
прийти до висновку, що саме на
Міністерство праці та соціальної
політики України, а не МОН України,
покладається обов'язок проведення в
життя державної політики у сфері
оплати і стимулювання праці, воно
організовує виконання актів
законодавства України з цих питань.
Відтак, зміна умов преміювання
заступників керівника навчального
закладу, зокрема, його преміювання за
рішенням керівника навчального
закладу, а не за рішенням органу вищого
рівня, може здійснюватись лише
компетентним центральним органом в
межах його повноважень за відповідною
процедурою шляхом прийняття
відповідного нормативного акту.

Як вбачається зі змісту наказу МОН
України № 557 протягом 2005-2013 років до
нього неодноразово вносились зміни і
доповнення у порядку, встановленому
чинним законодавством із погодженням
таких змін відповідними центральними
органами виконавчої влади, зокрема,
Міністерством праці та соціальної
політики України, та профспілковими
організаціями та реєстрацією у
Міністерстві юстиції України. Проте
положення даного наказу в частині
преміювання заступників керівника
навчального закладу не змінювались.

Також суд заважує, що позивачем не
надано доказів того, що лист
Міністерства освіти і науки України
від 18 листопада 2005 року № 1/9-648 був
доведений до відома та виконання
безпосередньо керівництву
Кременецької ЗОШ, відсутні будь-які
відомості щодо реєстрації даної
кореспонденції. Суд звертає увагу, що
доданий позивачем до матеріалів справи
лист Міністерства освіти і науки
України від 18 листопада 2005 року № 1/9-648,
на який посилається позивач,
відрізняється за змістом від листа від
18 листопада 2005 року № 1/9-648, який
міститься в правовій базі «Ліга Закон»
(а. с. 15, 81). Крім того, в правовій базі
«Ліга Закон» міститься лист
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України від 25 вересня 2013 року №
1/9-667, адресований навчальним закладам,
іншим бюджетним установам,
підпорядкованим Міністерству освіти і
науки, зі змісту якого вбачається, що
преміювання керівників освітніх
установ та їх заступників здійснюється
з дозволу Міністерства освіти і науки
(для освітніх установ, що фінансуються
з Державного бюджету) та відповідних
вищих органів управління (для освітніх
установ, що фінансуються з місцевих
бюджетів) у межах наявних коштів на
оплату праці, за умови наявності
економії фонду заробітної плати та
відсутності заборгованості з виплати
заробітної плати, стипендії і
комунальних платежів. Тобто в межах дії
одних і тих самих правових норм
постанови КМ України № 1298 та наказу
МОН України № 557 з одного і того ж
самого питання МОН України висловлює
різну позицію.

Також суд не бере до уваги посилання
представника позивача на те, що
преміювання заступників директора
школи проведене на підставі
колективного договору установи,
статуту, Положення про преміювання
працівників школи-інтернату, а також в
межах повноважень директора,
визначених його посадовою інструкцією
(а. с. 41-62), оскільки вказаними
локальними актами надається право на
вирішення питання про преміювання
працівників, яке в будь-якому випадку
має проводиться в межах виключної
процедури, передбаченої для
працівників, що фінансуються з бюджету.
При цьому, Положення про преміювання
працівників Кременецької ЗОШ,
затверджене директором школи за
погодженням з профспілковим комітетом,
приймалось одночасно з колективним
договором установи на 2005-2010 роки у
січні 2005 року, тобто до прийняття
наказу МОН України № 557, а тому його
умови як і умови колективного договору
мали застосовуватися з урахуванням
вимог діючих протягом 2008-2009 років
нормативних актів щодо оплати праці
працівників установ та організацій, що
фінансуються з бюджету. Локальне
положення про преміювання може
детально регулювати порядок
преміювання, встановлювати юридичні
обов'язки та суб'єктивні права власника
і працівників, але в будь-якому випадку
його зміст повинен відповідати чинному
законодавству; установи і організації,
що фінансуються з бюджету, зобов'язані
діяти на підставі актів Кабінету
Міністрів України та
нормативно-правових актів
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади, виданих на виконання
постанов Кабінету Міністрів України та
в їх межах.

Позивачем не надано суду рішення
органу вищого рівня - відділу освіти
Кременецької районної державної
адміністрації про виплату премії
заступникам директора Кременецької
ЗОШ протягом 2008-2009 року. При цьому, суд
не враховує надану представником
позивача копію наказу відділу освіти
Кременецької районної державної
адміністрації від 30 грудня 2005 року № 377
про надання права директорам
загальноосвітніх шкіл району
вирішувати питання щодо преміювання їх
заступників, оскільки це не є рішення
органу вищого рівня про виплату премії
заступникам директора школи в
розумінні підпункту 5 пункту 4 наказу
МОН України № 557, яке враховуючи вимоги
цього ж пункту щодо виплати такої
премії у межах наданих коштів на оплату
праці, має прийматись в кожному
окремому випадку за умови наявності
економії фонду заробітної плати в
межах бюджетного року. Директор школи
має ініціювати питання виплати премії
заступникам директора перед органом
вищого рівня за наявності підстав
(результатів роботи) для отримання
грошової винагороди. Будь-які подання
для вирішення питання преміювання
заступників директора школи позивачем
протягом 2008-2009 років до відділу освіти
Кременецької районної державної
адміністрації не направлялись. Також
суд звертає увагу на те, що в матеріалах
справи відсутні будь-які докази
направлення (доведення до відому)
наказу відділу освіти Кременецької
районної державної адміністрації від 30
грудня 2005 року № 377 до керівників
навчальних закладів Кременецького
району, такий наказ не пред'являвся при
проведенні ревізії Кременецькою МДФІ.

Не враховуються судом і доводи
представника позивача про те, що накази
про преміювання заступників директора
школи були видані стосовно їх роботи, в
тому числі як педагогічних
працівників, оскільки преміювання
заступників директора школа в
будь-якому випадку повинне
здійснюватися за рішенням органу
вищого рівня, незалежно від того, за яку
роботу здійснюється преміювання.

Також суд звертає уваги на те, що у 2010
році преміювання заступників
директора Кременецької ЗОШ
здійснювалось за рішенням органу
вищого рівня - відділу освіти
Кременецької районної державної
адміністрації у відповідності до
підпункту 5 пункту 4 наказу МОН України
№ 557. При цьому, правове та локальне
регулювання порядку преміювання
працівників Кременецької ЗОШ в 2010 році
не змінювалось, тобто по різному в
одних і тих самих правовідносинах
вирішувалось у різні періоди питання
преміювання за наявності однакових
нормативно-правових і локальних актів.

Статтею 11 КАС України встановлено
принцип змагальності сторін,
відповідно до якого розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Частинами першою, другою статті 71 КАС
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У судовому засіданні представником
відповідачів як суб'єктом владних
повноважень доведено правомірність
оскаржуваного пункту 2 вимоги
Кременецької МДФІ від 08 липня 2013 року №
19-17-13-14/1225, доводи адміністративного
позову спростовані.

Таким чином, враховуючи встановлені
обставини справи та наведені вище
положення чинного законодавства, суд
приходить до переконання, що в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Кременецької загальноосвітньої
школи-інтернату І-ІІІ ступенів
Кременецької районної ради
Тернопільської області до
Кременецької міжрайонної державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області, Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області про
визнання протиправним та скасування
пункту 2 вимоги Кременецької
міжрайонної державної фінансової
інспекції в Тернопільській області від
09 грудня 2013 року № 19-19-13-14/1219 відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У повному обсязі постанова складена 06
червня 2014 року.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя
Чепенюк О.В.