Справа № 805/17829/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/800/14943/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 15 січня 2014
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року

у справі № 805/17829/13-а

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області

про скасування вимоги та
зобов'язання утримання від вчинення
дій

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу від 01.12.2013 № Ф-37 та
зобов'язання відповідача утриматись
від вчинення певних дій - примушення
позивача сплачувати за себе єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 15.01.2014,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25.02.2014, позов задоволено частково.
Скасовано вимогу Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 01.12.2013 № Ф-37 про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 12 303,21 грн.
У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Державна
податкова інспекція у м. Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області оскаржила їх у
касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення названими судами
норм матеріального та процесуального
права, прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга обґрунтована
переважно тим, що, на думку Державної
податкової інспекції у м. Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, для того щоб
застосувати до ОСОБА_2 дію частини
четвертої статті 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (звільнення
пенсіонерів від сплати єдиного внеску)
позивач повинен досягти пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 21.11.2005 ОСОБА_2 зареєстрований
Виконавчим комітетом Харцизької
міської ради як фізична особа -
підприємець та перебуває на спрощеній
системі оподаткування.

Відповідно до пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_1, виданого 23.06.2005 - ОСОБА_2
призначено пенсію за віком. Пенсію
призначено на підставі пункту «а»
частини першої статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

01.12.2013 Державною податковою інспекцією
у м. Харцизьку Головного управління
Міндоходів у Донецькій області у
відношенні позивача прийнята вимога №
Ф-37 зі сплати єдиного внеску в сумі 12
303,21 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що оскаржувана вимога про сплату
єдиного внеску від 01.12.2013 № Ф-37 є
необґрунтованою та такою, що прийнята з
порушенням вимог чинного
законодавства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Відповідно до пункту «а» частини
першої статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 45 років і при стажі
роботи не менше 15 років, з них не менше 7
років 6 місяців на зазначених роботах.

Закон України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VІ)
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Положення пункту 2 частини першої
статті 1 Закону № 2464-VІ зазначають, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі
по тексту - єдиний внесок) -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до пункту 4 частини
першої статті 4 Закону № 2464-VІ
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності;

Згідно з частиною четвертою статті 4
Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті
4 частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, призначення пенсії на
пільгових умовах відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
саме у віці 50 років, жодним чином не
позбавляє позивача права бути
звільненим від сплати єдиного внеску.

За таких обставин посилання
відповідача на те, що до ОСОБА_2 не може
бути застосовано положення частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI є
необґрунтованими, оскільки зазначена
норма права не пов'язує звільнення від
сплати єдиного внеску із досягненням
особою певного віку, а передбачає
звільнення від сплати цього платежу
всіх пенсіонерів за віком, яким є
позивач.

Аналогічну правову позицію під час
вирішення питання про усунення
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах висловив
Верховний Суд України у постанові від
15.04.2013 № 21-70а14.

Відповідно до частини першої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 15 січня 2014
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.