Справа № 0670/3590/11
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" травня 2014 р.
Справа № 0670/3590/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю представника прокуратури,-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "31" липня 2013
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Прокуратури Хмельницької області
про визнання дій протиправними та
відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2010 року позивач - ОСОБА_3
звернувся до Бердичівського
міськрайонного суду з
адміністративним позовом до
прокуратури Хмельницької області, в
якому просив визнати неправомірними
дії заступника прокурора Хмельницької
області В.Твердохліба, які полягають у
невиконанні розпорядження Генеральної
Прокуратури України і вимоги
Адміністрації Президента України щодо
проведення перевірки законності
судових рішень у справі про
відновлення порушеного права,
правомірності дій судді Хмельницького
міськрайонного суду Леванчук А.О. та
судді Апеляційного суду Хмельницької
області Варвус Ю.Д. при розгляді справи
за його позовом до ТОВ
"Хмельницьктранс", вжиття заходів
прокурорського реагувааня по
притягненню суддів до
відповідальності; визнання
неправомірними дій посадових осіб та
працівників прокуратури Хмельницької
області щодо порушення
конституційного права на звернення до
суду позивачем як інваліда війни та про
стягнення з Державного бюджету України
6 000 000, 00 грн. моральної шкоди, завданої
незаконними діями працівників
прокуратури Хмельницької області.

Мотивуючи позовну заяву, ОСОБА_3
зазначає, що в травні 2010 року він
звернувся до Генерального Прокурора
України із заявою про притягнення до
відповідальності суддів Леванчук А.О.
та Варвус Ю.Д., винних, на думку
позивача, в умисному порушенні закону
та конституційних прав позивача як
інваліда війни та громадянина України.
Дану заяву Генеральною Прокуратурою
України було направлено до прокуратури
Хмельницької області для перевірки та
вжиття заходів реагування.

Заступником прокурора Хмельницької
області В. Твердохлібом було
направлено ОСОБА_3 відповідь на його
звернення, в якій зазначено, що дійсно
ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду від 23.10.2009 визнано неподаною та
повернуто позовну заяву ОСОБА_3 до ТОВ
"Хмельницьктранс" про притягнення до
кримінальної відповідальності
посадових осіб, стягнення збитків,
захист честі і гідності у зв"язку із
несплатою позивачем витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, а також, що судом
апеляційної інстанції не було
враховано що відповідно до ст.22 Закону
України "Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту"
позивача ОСОБА_3 як інваліда війни
звільнено від сплати судових витрат,
пов'язаних з розглядом питань щодо
соціального захисту. Однак, оскільки
ухвала апеляційного суду Хмельницької
області від 14.04.2010р. набрала законної
сили та не була оскаржена позивачем в
касаційному порядку відповідно до ст.
325 ЦПК України у встановлений законом
строк, роз'ясннено про можливість
повторного звернення позивачем до
суду. На підставі наведеного зроблено
висновок про відсутність підстав для
притягнення до відповідальності
зазначених суддів.

Вважаючи таку відповідь заступника
прокурора Хмельницької області
В.Твердохліба "формальною відпискою",
яка не дала відповіді на поставлене
позивачем запитання про притягнення до
відповідальності суддів Леванчук А.О.
та Варвус Ю.Д., та що діями заступника
прокурора Хмельницької області
В.Твердохліба було завдано великих
неприємностей, погіршення стану
здоров'я та тяжких моральних страждань,
позивач вимушений був звернутись із
зазначеним позовом.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 31.07.2013р. в
задоволенні позову ОСОБА_3 було
відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати на підставі норм
ст.202 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_3 в травні 2010 року звернувся до
Генеральної прокуратури України із
зверненням в порядку ст. 40, 57
Конституції України.

У зверненні ОСОБА_3 порушував питання
про притягнення до відповідальності
суддів Леванчук А.О. та Варвус Ю.Д. за
вчинення неправомірних дій в процесі
здійснення судочинства у справах за
його позовом до ТОВ "Хмельницьктранс"
про поновлення права на безплатний
проїзд та відшкодування моральної
шкоди. Заявник зазначав у зверненні, що,
на його думку, судді умисно
перешкоджають йому у доступі до
правосуддя, у зв"язку з чим незаконно
примушують сплатити судові витрати,
умисно не зазначають в ухвалі адресу
апеляційного суду, внаслідок чого він
втратив право на апеляційне
оскарження, допускають тяганину у
подальшому розгляді справи, умисно
неправильно застосовують
цивільно-процесуальні норми права,
допускають службові зловживання ,
перевищення службових повноважень та
порушення присяги судді.

Крім того, ОСОБА_3 вказує на те, що суди
не розглядають його заяв про
роз"яснення судового рішення, не
відповідають на його вимоги повідомити
про результати розгляду заяви, що, на
його думку, є злочинною бездіяльністю.

Заявник вважає, що допущені суддями
порушення закону є доказом їх
заінтересованості у результатах
розгляду справи, викликають підозру у
можливих корупційних діях, а тому
підлягають притягненню до
відповідальності.

У звернення ОСОБА_3 просив надати йому
допомогу у вирішенні питань щодо
розгляду його справи по суті та
притягненню до відповідальності
суддів, винних в умисному порушенні
закону, його конституційних прав як
інваліда війни та громадянина України.

До звернення заявник додав ряд
документів на обґрунтування порушених
питань.

09 червня 2010 року звернення ОСОБА_3
Генеральною прокуратурою скеровано
для перевірки наведених доводів та
вжиття заходів реагування за наявності
підстав, повідомлення заявника про
результати перевірки, прокуратурі
Хмельницької області (т.1 а.с.13).

Листом №05-0972-10 від 09.07.2010 року Першим
заступником прокурора Хмельницької
області В.Твердохліб повідомлено про
те, що його звернення щодо законності
судових ухвал у справі про відновлення
порушеного права, правомірності дій
суддів при їх постановленні, що
надійшли з Генеральної прокуратури
України , розглянуті.

За змістом відповіді, ОСОБА_3
повідомлено про відсутність підстав
для притягнення суддів до
відповідальності та роз"яснено
процесуальний порядок оскарження
судових рішень (т.1 а.с.14).

Не отримавши бажаної відповіді на свої
звернення, ОСОБА_3 звернувся з
адміністративним позовом до суду,
вимагаючи визнати неправомірними дії
прокуратури Хмельницької області щодо
розгляду його звернення.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач,
розглядаючи звернення ОСОБА_3 діяв у
відповідності до вимог чинного
законодавства та в межах, наданих йому
Законом України «Про прокуратуру».

Проте, колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції не
можна визнати обґрунтованим, з
наступних міркувань.

Колегія суддів апеляційного суду
звертає увагу на те, що позов ОСОБА_3 суд
вирішив без витребування матеріалів
перевірки звернення ОСОБА_3 з
прокуратури, внаслідок чого
позбавлений був можливості всебічно та
повно з"ясувати обставини справи та
дати їм правильну правову оцінку.

Матеріали звернення та його перевірки
надані прокуратурою в процесі
апеляційного розгляду справи.

Надаючи правове обґрунтування
обставинам справи , колегія суддів
зазначає наступне.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів,
регулюються Законом України «Про
звернення громадян».

Відповідно до статті 1 вказаного Закону
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про звернення
громадян» органи державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані, зокрема,
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги та письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про
прокуратуру" в органах прокуратури
вирішуються звернення про порушення
прав громадян і юридичних осіб, крім
скарг, розгляд яких віднесено до
компетенції суду. Робота з розгляду
звернень громадян і юридичних осіб
вважається одним із пріоритетних
напрямків діяльності органів
прокуратури. Такий висновок випливає
насамперед зі ст. 40 Конституції
України, Закону України "Про
прокуратуру" та Наказу Генерального
прокурора України № 5 га від 9 квітня 2004
р. "Про введення в дію Інструкції про
порядок розгляду і вирішення звернень
та особистого прийому громадян в
органах прокуратури України". Право на
звернення громадян до різних
інституцій є конституційним правом, що
складає разом з іншими правами єдиний
конституційно-правовий статус людини і
громадянина. При цьому слід
підкреслити, що захист у межах
прокурорської компетенції прав і
свобод громадян здійснюється на
засадах їх рівності перед законом і є
одним з основних принципів організації
та діяльності прокуратури (ст. 6 Закону
"Про прокуратуру").

Пунктом 4 «Інструкції про порядок
розгляду і вирішення звернень та
особистого прийому громадян в органах
прокуратури України», затвердженої
наказом Генерального прокурора
України за № 9гн від 28 грудня 2005 року, ( в
редакції на момент виникнення
правовідносин) встановлено, що
прокуратура вищого рівня вправі давати
доручення та вказівки підпорядкованим
прокуратурам.

Згідно із п.3.2 Інструкції про порядок
розгляду і вирішення звернень та
особистого прийому в органах
прокуратури України, затвердженої
наказом Генеральної прокуратури
України 28 грудня 2005 № 9гн (далі
«Інструкція») по кожному зверненню в
прокуратурах усіх рівнів може бути
виконана одна з таких дій: прийнято до
розгляду; передано на вирішення до
підпорядкованої прокуратури;
направлено до іншого відомства;
долучено до скарги, що раніше надійшла,
або до матеріалів кримінальної справи.

Пунктом 4.10. Інструкції визначено, що
при вирішенні звернень для перевірки
їх доводів в обов'язковому порядку
мають бути витребувані необхідні
документи, пояснення службових та
інших осіб, дії яких оскаржуються. За
підсумками складається мотивована
довідка.

Згідно п . 4.11. Інструкції при вирішенні
звернень, пов'язаних із вивченням
кримінальних, цивільних,
господарських та адміністративних
справ, відмовних матеріалів та
матеріалів прокурорських перевірок,
за якими прийнято остаточні
процесуальні рішення (припинено
провадження), при наданні відповіді
за підписом Генерального прокурора
України, прокурорів областей в
обов'язковому порядку складається
мотивований висновок. Висновок
затверджується заступником
Генерального прокурора України, а в
прокуратурі обласного рівня -
заступником прокурора області.

Пунктом 6.1 Інструкції передбачено, що
звернення громадян, запити, звернення
народних депутатів України, депутатів
місцевих рад вважаються вирішеними та
знімаються з контролю, якщо поставлені
в них питання перевірено, вжито
необхідних заходів, дано вичерпні
відповіді згідно з чинним
законодавством і направлено письмову
відповідь.

З наведеного вбачається, що на кожне
звернення громадян, оформлене
відповідно до вимог чинного
законодавства, органами прокуратури
повинно бути дано відповідь по суті
поставлених в них питань.

Між тим, як встановлено судом та
підтверджено матеріалами справи,
перевірка звернення ОСОБА_3 проведена
без урахування вимог Інструкції.

Лист, за результатами перевірки,
надісланий прокуратурою Хмельницької
області ОСОБА_3, не містить
обґрунтованої відповіді на всі
порушені ним у зверненні питання, а
тому слід визнати, що має місце
неналежний розгляд звернення та, як
результат, неповна відповідь.

Крім того, лист не містить роз"яснень
про порядок вирішення порушених
питань, які не віднесені до повноважень
органів прокуратури.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов висновку, що діями відповідача
були порушені права та законні
інтереси позивача щодо отримання
повної і обґрунтованої відповіді на
своє звернення.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, оскільки
висновки суду не ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді обставин справи у їх
сукупності.

Щодо позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, завданої
неправомірними діями відповідача, суд
апеляційної інстанції вважає, що в
задоволенні їх слід відмовити,
оскільки постановлення судового
рішення про визнання дій прокуратури
по неналежному розгляду звернення та
покладення обов"язку повторної
перевірки звернення- є достатньою,
пропорційною та справедливою
сатисфакцією за заподіяну в результаті
неправомірних дій відповідача шкоду.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково, постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "31" липня 2013
р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
прокуратури Хмельницької області щодо
розгляду звернення ОСОБА_3 від 23.05.2010
року, що надійшло з Генеральної
прокуратури України.

Зобов"язати прокуратуру Хмельницької
області повторно розглянути звернення
ОСОБА_3 згідно вимог чинного
законодавства.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "27" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,13301

3- відповідачу/відповідачам:
Прокуратура Хмельницької області вул.
Проскурівська, 63,м.
Хмельницький,Хмельницька область,29000

4-третій особі: - ,