Справа № 136/11/9104
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
Справа № 136/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового
засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача
Білої О.В.,

представника відповідача
Зачек Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Галі-Лео» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2010
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Галі-Лео»
до Управління Пенсійного фонду України
в Личаківському районі м. Львова про
визнання протиправними вимоги про
сплату боргу та рішення,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2010 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Галі-Лео»
звернулось до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова в якому
просило визнати протиправними та
нечинними вимогу про сплату боргу №
Ю-615 від 08.12.2008 року та рішення
відповідача № 615/04/13821537 від 08.12.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що є платником єдиного
податку, здійснення його діяльності
проводиться відповідно до Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», він
не є платником збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, а
відтак оскаржувані вимоги та рішення є
протиправними.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2010
року в задоволенні позову відмовлено.
Постанова мотивована тим, що
відповідач надіслав позивачу вимогу
про сплату боргу, яку останній отримав,
не сплатив заборгованості і не
оскаржив її. Відповідно до ч. 2 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків і стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, ТзОВ «Галі-Лео» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову, якою позов задовольнити
повністю.

Доводи апеляційної скарги відповідач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною і
необґрунтованою, оскільки суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково з наступних
підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову суд
першої інстанції прийшов до висновку
про правомірність оскаржуваних вимоги
та рішення.

Проте, колегія суддів частково
погоджується з обґрунтованістю
висновків суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
УПФУ в Личаківському районі м. Львова
проведено перевірку ТзОВ «Галі-Лео» з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та своєчасності
сплати зобов'язань зі збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, про що складено акт № 153
від 05.12.2008 року (а.с.9-18). Перевіркою
встановлено, що ТзОВ «Галі-Лео»
допущено порушення п. 1 ст. 19 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з червня 2006 року по жовтень 2008
року.

08.12.2008 року УПФУ в Личаківському районі
м. Львова на підставі акту перевірки
винесено рішення № 615/04/13821537 про
застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та несплачених
страхових внесків та вимогу про сплату
боргу № Ю-615 в сумі 223250,40 грн.(а.с.7-8).

З огляду на встановлені судом першої
інстанції обставини та наявні у
матеріалах справи докази, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Закон України N 1058-IV регулює відносини,
що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування (стаття 5). Дія
інших нормативно-правових актів може
поширюватися на ці правовідносини лише
у випадках, передбачених зазначеним
Законом, або в частині, що йому не
суперечить. Виключно цим
нормативно-правовим актом
визначаються: принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
коло осіб, на яких поширюється його дія;
перелік платників страхових внесків,
їх права та обов'язки; порядок
нарахування, обчислення, сплати цих
внесків і стягнення заборгованості за
ними.

Пунктом 1 статті 11 Закону України N 1058-IV
встановлено, що загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають особи, які працюють на
підприємствах, в установах,
організаціях, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, у філіях,
представництвах, відділеннях, інших
відокремлених підрозділах цих
підприємств, організацій, в об'єднаннях
громадян, у фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності та інших
осіб, включаючи юридичних та фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований чи
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
на умовах трудового договору
(контракту) або працюють на інших
умовах, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 статті 14 зазначеного
вище Закону страхувальниками
зазначених осіб є їхні роботодавці, які
відповідно до частини першої статті 15
цього Закону належать до платників
страхових внесків і зобов'язані на
підставі пункту 6 частини другої статті
17 цього ж нормативно-правового акта
нараховувати, обчислювати та
сплачувати в установлені строки й у
повному обсязі страхові внески.

Статтею 18 Закону N 1058-IV встановлено, що
страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому цим Законом,
вони не включаються до складу податків,
інших обов'язкових платежів, що
складають систему оподаткування. На ці
внески не поширюється податкове
законодавство, а іншим законодавством
не можуть встановлюватися пільги з
нарахування та сплати страхових
внесків або звільнення від їх сплати.

Ставки, механізм справляння та пільги
зі сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування встановлено
Законом N 400/97-ВР, яким, як і Законом N
1058-IV, не передбачено такої пільги, як
звільнення від сплати цього збору для
суб'єктів підприємницької діяльності,
котрі перейшли на спрощену систему
оподаткування.

Таким чином, страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування не входять до системи
оподаткування, на них не поширюється
податкове законодавство, а іншим
законодавством не встановлені пільги з
нарахування та сплати цих внесків або
звільнення від їх сплати. Отже,
обов'язок сплачувати страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування осіб, які
працюють у суб'єктів підприємницької
діяльності - платників єдиного податку,
не залежить від статусу платника
податку.

Згідно з пунктом 16 Прикінцевих
положень Закону N 1058-IV до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить йому. Положення статті 6
Указу N 727/98 про звільнення суб'єктів
малого підприємництва, які сплачують
єдиний податок, від збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, Закону суперечить, а отже,
застосуванню не підлягає.

Такі висновки апеляційного суду
відповідають практиці Верховного Суду
України при вирішенні спорів цієї
категорії, яка викладена у постановах
від 7 травня 2012 року (справа № 21-300а11), 5
грудня 2013 року (справа № 21-427а13).

Отже, вірним є висновок суду першої
інстанції, що сплата єдиного податку на
підставі Указу Президента України від
03 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» не звільняє позивача
від сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Разом з тим, апеляційним судом
встановлено, підтверджено матеріалами
справи та не заперечується
відповідачем та обставина, що
відповідно до Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» Товариство з
обмеженою відповідальністю «Галі-Лео»
перерахувало до Пенсійного фонду
України кошти від сплати єдиного
податку, що зараховується в рахунок
сплати страхових внесків у період з
13.07.2006 року по 25.11.2008 року в сумі 53046,00
грн.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідачем
оскаржувана вимога та рішення прийняті
в межах своїх повноважень та у спосіб,
що передбачені законом. Проте,
враховуючи включення відповідачем до
спірних сум сплачені позивачем кошти у
розмірі 42 % від суми єдиного податку, що
становить 53046,00 грн., колегія суддів
вважає, що вимога та рішення в цій
частині підлягають скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції неповністю
з'ясував обставини справи, його
висновки не відповідають обставинам
справи, має місце порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Відтак, апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову скасувати в частині відмови
в задоволенні позовних вимог про
визнання протиправними та скасуванні
вимоги про сплату боргу та рішення в
частині застосування фінансових
санкцій в сумі 53046,00 грн.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Галі-Лео»
задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2010
року у справі № 2а-3407/10/1370 скасувати та
прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
Вимогу про сплату боргу № Ю-615 від 08
грудня 2008 року та Рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова №
615/04/13821537 від 08 грудня 2008 року в частині
застосування до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Галі-Лео»
фінансових санкцій в сумі 53046, 00
грн.(п'ятдесят три тисячі сорок шість
гривень).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
на протязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін