Справа № 872/8806/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2013 рокусправа № 804/4996/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Павлоградвугілля"

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
квітня 2013 року по справі №804/4996/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

до Управління Пенсійного фонду України
в м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Павлоградвугілля" звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області з
вимогою щодо скасування рішення №6 від
11.01.2013 року Управління Пенсійного фонду
України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
застосування фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності до органів Пенсійного Фонду
України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
квітня 2013 року у задоволенні
вищевказаного адміністративного
позову відмовлено.

Постанова суду мотивована
правомірністю прийнятого рішення, у
зв'язку з встановленням контролюючим
органом факту несвоєчасного подання
підприємством звіту щодо сум
нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Не погодившись з постановою суду,
позивачем подано апеляційну скаргу,
згідно якої скаржник просить скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
квітня 2013 року, як таку що винесена, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Скаржник вважає, що норма закону, на
підставі якої застосовано до позивача
фінансові санкції, втратила чинність
на момент прийняття відповідачем
рішення. Крім цього, позивач вказував
на те, що відповідачем застосовано
фінансові санкції поза межами строку,
який встановлено ст..250 ГК України..
Оскільки суд не врахував зазначене,
позивач просить скасувати рішення
суду по даній справі.

Сторони по справі про час і
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в його апеляційній скарзі, просив
скасувати оскаржену постанову, та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав письмові
заперечення, в яких, вказуючи на
обґрунтованість прийнятої судом
першої інстанції постанови, просить
залишити без змін постанову суду
першої інстанції та відмовити в
задоволенні апеляційної скарги, а
також просив розглядати справу за
відсутності уповноваженого
представника.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, виходячи з розуміння ч. 4
ст. 196 КАС України, нез'явлення в судове
засідання представників сторін
апеляційної скарги не перешкоджає
розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" надало
своєчасно до 01.04.2007 року комплект
первинної звітності до системи
персоніфікованого обліку відомостей
про застрахованих осіб за 2006 рік, проте
індивідуальні відомості про
застраховану особу ОСОБА_1 за 2006 рік не
надано страхувальником були надані
27.12.2012р., що підтверджується
відповідною пояснювальною запискою
ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" від 26.12.2012р.
№ 1-45/15405, яка була надана разом з
індивідуальною відомістю на
застраховану особу ОСОБА_1

Отже, ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"
несвоєчасно надало до системи
персоніфікованого обліку відомості
про застраховану особу, тим самим
порушивши вимоги п. 4 ч. 2 ст. 17 та ч. 6 ст. 21
Закону України "Про
загальнообовячзкове державне пенсійне
страхування" № 1058 та п.1.3 Порядку 7-6.

Фахівцем УПФУ в м.Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області 27.07.2012
року складено Акт про виявлення факту
порушення законодавства з питань
неподання, несвоєчасного подання
відомостей що використовуються у
системі персоніфікованого обліку, до
територіальних органів Пенсійного
фонду України за №510.

Начальником управління Пенсійного
фонду України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області було
прийнято рішення про застосування
фінансової санкції до ПАТ "ДТЕК
Павлоградвугілля" за несвоєчасне
подання відомостей про застраховану
особу до системи персоніфікованого
обліку № 6 від 11.01.2013 року в розмірі 71 214
грн. 83 коп., яке 15.01.2013 року надійшло на
адресу ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля":

- 10320 грн. 99 коп. - сума страхових внесків
х 10 %

- х 69 - місяців затримки подання
відомостей = 71 214 грн. 83 коп..

В результаті адміністративного
оскарження оскаржуваного рішення,
позивачу було відмовлено в задоволенні
його скарги.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
зазначає, що оскаржуване рішення № 6
від 11.01.2013р. прийнято у відповідності до
вимог чинного законодавства України та
у межах повноважень, у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України з урахуванням абзацу 6
ч. 7 розділу VІІІ Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VІ від
08.07.2010р., а також зазначає про
неможливість застосування ст.250
Господарського кодексу України в даних
правовідносинах.

Заявником апеляційної скарги вказує на
те, що судом не враховано тих обставин,
які свідчать про те, що фінансові
санкції застосовано поза межами
строків, які встановлено ст..250 ГК
України, та крім цього п.5 ч.9 ст.106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на час
прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій, втратив чинність.

Колегія судів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до п.5 ч.9 ст.106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", в редакції
Закону що діяла до 01.01.2011р.), за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою або
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Як встановлено судом, п.5 ч.9 ст. 106
Закону України "Про
загальнообовячзкове державне пенсійне
страхування" № 1058 виключено на
підставі Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VІ від
08.07.2010р., який набрав чинності з 01.01.2011р.

Абзацом 6 ч.7 розділу VІІІ Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VІ від
08.07.2010р. визначено, що на період до
повного стягнення заборгованості із
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011р., в тому числі нарахованих внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011р. не
настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Так, суд першої інстанції правильно
послався на вимоги абз.6 ч.7 розділу 8
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», яким
передбачено, що на період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування абзацу п'ятого пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону № 2464-VI вже була висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постанові від 19 лютого
2013 року у справі № 21-432а12.

Окрім цього, суд першої інстанції вірно
зазначає, що у спірних правовідносинах
не підлягають застосування вимоги
ст..250 ГК України, оскільки такі строки
визначено спеціальною нормою права, а
саме ч.15 ст.106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Колегія суддів також погоджується с
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що у 2008 році Управлінням
Пенсійного фонду в м. Павлограді
Дніпропетровської області вже було
проведено перевірку позивача, в ході
якої порушень в частині несвоєчасного
подання звіту щодо сум нарахованої
заробітної плати застрахованих осіб та
суми нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у строки, визначені
законодавством, виявлено не було,
оскілки метою перевірки було
підтвердження достовірності
інформації в відомостях, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку за списком
осіб на яких було надано позивачем
індивідуальні відомості: "початкова" та
"призначення пенсії". А тому
індивідуальні відомості про
застраховану особу ОСОБА_1 за 2006 рік у
перевіряючих були відсутні та дати їм
оцінку вони не могли.

Окрім цього, дана обставина не виключає
факту порушення позивачем чинного
законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
судді дійшла висновку про
правомірність та обґрунтованість
прийнятого Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області рішення № 6
від 11/01/2013р., та відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної
скарги не спростовують правового
обґрунтування, покладеного в основу
судового рішення, тому не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та застосування
ст. 202 КАС України.

Керуючись ст.196, п.1.ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1
ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Павлоградвугілля" - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
квітня 2013 року по справі №804/4996/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай