Справа № 2-а-325/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Справа № 9104/29399/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Ратнівському районі Волинської
області на постанову Ратнівського
районного суду Волинської області від
23 листопада 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Ратнівському районі
Волинської області про зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
державної та додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 03.11.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Ратнівському районі
Волинської області в якому просив
провести перерахунок та виплату
державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком за період з 03.11.2009 року
по день постановлення судового рішення
відповідно до положень ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Ратнівського районного
суду Волинської області від 23
листопада 2010 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження), позов
задоволено частково, визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Ратнівському районі Волинської
області, зобов'язано відповідача
провести перерахунок та виплату
позивачу як особі, віднесеній до
категорії 1, інваліду ІІІ групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи
державної пенсії по інвалідності в
розмірі не менше шести мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком згідно
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 03.11.2009 року по
03.11.2010 року з урахуванням виплачених
сум.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Ратнівському районі Волинської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії,
особам віднесеним до 1 категорії
встановлюється у вигляді державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію. Позивач має ІІІ групу
інвалідності, і згідно ст. 50 згаданого
вище Закону має право на додаткову
пенсію, за шкоду заподіяну здоров'ю в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком,
державна пенсія за ст. 54 цього ж Закону
встановлюється в розмірі не нижче 6
мінімальних пенсій за віком для осіб,
які віднесені до 1 категорії III групи
інвалідності.

Мінімальна пенсія за віком відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застосовується для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно цим Законом.
Можливості застосування мінімального
розміру пенсії, визначеного ст. 28
вказаного Закону, для призначення
пенсії особам, яких віднесені до 1
категорії IIІ групи інвалідності за
нормами Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» законом не передбачено.
Крім того ухвалою Конституційного суду
від 19.05.2009 року № 27 - у /2009 підтверджено,
що в частині третій ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» закладено
однозначну вимогу щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
установленого в абзаці першому частини
першої цієї статті, виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим законом, та
непоширення вказаного мінімального
розміру пенсії за віком на
правовідносини, що виникають на
підставі інших законів, крім цього
закону.

Враховуючи вище викладене, підстав для
застосування мінімального розміру
пенсії, передбаченого ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» для
визначення розміру підвищення пенсії
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» не має.

Крім того апелянт зазначає, позивач
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до положень ч.5 ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи» порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 28 Розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачалося внесення змін до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Але рішенням Конституційного Суду
України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року
положення п.28 Розділу II
вищезазначеного Закону визнано
неконституційним. Рішення про
відновлення дії вищезгаданого
законодавчого акту України у редакції,
чинній до внесення змін до нього,
Верховною Радою України не приймалося.
Внаслідок цього порядок обчислення
пенсій та/або підвищень до них,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» залишився
неврегульований.

Згідно п. 6 Постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року №530
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» розміри
додаткової пенсії по IIІ групі
інвалідності не може бути нижче 530 грн.
А також п.4 цієї постанови передбачено,
що щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» інвалідам IIІ групи
виплачується у розмірі 15% прожиткового
мінімуму.

Відповідно до пп.2 п. 1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 16 липня
2008 року №654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян»
починаючи з 1 липня 2008 року пенсії
інвалідів IIІ групи не повинні бути
нижчими 600 грн.

Відповідно до ст. 147 Конституції
України, Конституційний суд України
вирішує питання про відповідність
законів та інших нормативно-правових
актів Конституції України і дає
офіційне тлумачення Конституції
України та Законів України. Проте
Конституційним судом України не
вирішувалось питання щодо
невідповідності (неконституційності)
вищезазначених постанов.

Разом з тим, відповідно до статті 63
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» фінансування витрат,
пов'язаних із його реалізацією,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Крім того органи Пенсійного фонду
України не є власниками, або
розпорядниками коштів Державного
бюджету України, тому не можуть
здійснити спірні виплати, бо
фінансування виплат, так як підвищення
пенсії може бути проведено після
прийняття відповідного законодавчого
акту та надходжень коштів з Державнго
бюджету України через Державне
Казначейство України. Фінансування
виплат пов'язаних із застосуванням
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» проводиться із Державного
бюджету України, який затверджує
Верховна Рада України. Тоді як Бюджет
Пенсійного фонду України затверджує
Кабінет Міністрів України.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
встановлена ІІІ група інвалідності,
причиною якої визнано захворювання, що
пов'язане з проживанням на території,
забрудненій внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що ст. 49
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсія
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4
встановлюється у вигляді державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію. Щомісячна додаткова пенсія
особам, віднесеним до категорії 1,
інвалідам ІІІ групи за правилами ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» призначається у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, згідно ст.
54 даного закону пенсія по інвалідності,
що пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, встановлена у розмірі, що
не може бути нижчими по ІІІ групі
інвалідності 6 мінімальних пенсій за
віком.

Розміри державної та додаткової пенсії
по інвалідності зазнали змін, що
відбулись відповідно до п.п.12, п.п.15 п.28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 23
листопада 2007 року, який набрав чинності
01 січня 2008 року. Згадані положення
бюджетного Закону рішенням
Конституційного Суду України №10-рп/2008
від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними таким, що втратили
чинність з дня ухвалення вказаного
рішення.

Крім того судом першої інстанції
встановлено, що відповідач виплачує
позивачу державну та щомісячну
додаткову пенсію в менших розмірах,
керуючись, при цьому постановою
Кабінету Міністрів України від 16 липня
2008 року №654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян».

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходив із
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, а відтак вірно
вважав, що при визначенні позивачеві
розміру пенсії застосуванню
підлягають ст. ст. 50 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської кастрофи», а не вище
названа постанови Кабінету Міністрів
України від 16 липня 2008 року №654,
оскільки остання істотно звужує обсяг
раніше встановлених законом прав.

Оскільки законодавчо відсутній інший
порядок визначення розміру
мінімальної пенсії за віком, ніж
передбачений ч.2 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з метою
реалізації конституційної гарантії на
отримання пенсії, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
необхідність застосування
відповідачем даної правової норми при
визначенні розміру мінімальної пенсії
за віком, що є базовою величиною для
розрахунку основної і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та дорівнює розміру
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Суд першої інстанції правильно вважав,
що позивач має право на здійснення
перерахунку та виплату державної та
додаткової пенсії, відповідно до ст. 50,
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Однак, розглядаючи спір, суд першої
інстанції не вірно застосував вимоги ч.
2 ст. 99 КАС України згідно якої для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод чи інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який обчисляється з дня коли
особа дізналась або повинна була
дізнатись про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, а згідно ч.1 ст. 100
КАС України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи вище викладене, приймаючи
до уваги дату звернення позивача до
суду із розглядуваним позовом (03.11.2010
року), відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 03.11.2009 року
по 02.05.2010 року включно слід залишити без
розгляду.

Стосовно решти позовних вимог, то
колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню за період з
03.05.2010 року по 23.11.2010 року.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Ратнівському районі Волинської
області задовольнити частково,
скасувати постанову Ратнівського
районного суду Волинської області від
23 листопада 2010 року у справі № 2а-325/10.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ратнівському районі
Волинської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1, як
особі, віднесеній до категорії І,
інваліду ІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, основної
пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
ст. 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 03 травня 2010
року по 23 листопада 2010 року з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 03.11.2009 року
по 02.05.2010 року включно залишити без
розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин