Справа № 2а/0570/10042/2012
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/78815/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Кошіля В.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2012 року
та постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27.09.2012 року
по справі №2а/0570/10042/2012 за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Державної податкової інспекції у
Київському районі міста Донецька
Донецької області Державної
податкової служби про визнання
неправомірним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року позивач Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Донецька Донецької області Державної
податкової служби про визнання
неправомірним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 25
липня 2012 року №, яким
донараховано податкове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в
загальній сумі 4196,10 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 27.09.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27.11.2012 року, у даній справі
відмовлено у задоволенні позовних
вимог з огляду на їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги, оскільки вважає, що постанову
та ухвалу було прийнято з порушенням
норм матеріального права та без
належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що службовими особами
відповідача була проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства.

В ході проведення перевірки було
встановлено порушення позивачем вимог
підпункту 164.2.6 пункту 164.2 статті 164,
пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.3
пункту 168.1 статті 168, пункту 177.2 статті 177
Податкового кодексу України, в
результаті чого податковим органом
прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позову, виходили з того,
що позивачем не надані первинні
документи, що підтверджують витрати на
придбання товарно-матеріальних
цінностей, які задекларовані у
декларації про доходи за 2011 рік в сумі
22379,24 грн.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що вказані
висновки судів не можна вважати такими,
що зроблені на підставі повно та
всебічно досліджених встановлених
фактичних обставин справи.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У зв'язку із наведеними процесуальними
приписами суди повинні неухильно
додержуватись вимог про законність і
обґрунтованість рішення у справі.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги
адміністративного судочинства вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а також правильно
тлумачити ці норми.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

У мотивувальній частині рішення,
зокрема, слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Висновки судів про те, що у діях
позивача мало місце порушення вимог
чинного податкового законодавства,
засновані на припущеннях, оскільки
судами не надано оцінки доводам
позивача та відповідним первинним
документам з урахуванням та
дослідженням всіх обставин, які мали
місце при здійсненні господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами. При цьому вказані
висновки зроблені судами без
урахуванням вимог ч.2 ст.71 КАС України,
якою саме на відповідача покладено
обов'язок доказування правомірності
свого рішення, дії чи бездіяльності в
адміністративних справах у разі, якщо
відповідач заперечує проти позову

У той же час, надаючи оцінку
правомірності дій позивача, судам
необхідно дослідити правовий механізм
регулювання спірних правовідносин з
відповідним розмежуванням висновків
щодо передумов та наслідків
господарських операцій, з урахуванням
необхідності встановлення власне
сутності юридичних фактів у їх
сукупності, що складають зміст
досліджуваних правовідносин у даній
справі.

Разом з тим, судами не були враховані
приписи частини 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо здійснення розгляду і вирішення
справ в адміністративних судах на
засадах змагальності сторін та свободи
в наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Відповідно, частинами 4
та 5 цієї статті на суд покладається
обов'язок вживати передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи; зобов'язує суд
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Під час розгляду даної справи судам
необхідно забезпечити рівні права
учасників процесу у наданні ними
доказів для всебічного, повного
дослідження та вивчення усіх обставин
справи, необхідних для прийняття
законного та обґрунтованого судового
рішення.

Так, в процесі розгляду даної справи
судами не було досліджено первинні
документи, що підтверджують
достовірність та повноту даних,
викладених безпосередньо в акті
перевірки, на підставі висновків якого
були прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення.

У той же час судами не було витребувано
та досліджено належних доказів, як то
відповідних документів
бухгалтерського, складського обліку,
інших первинних документів та пояснень
відповідальних осіб, з метою
підтвердження, або спростування
доводів позивача щодо періоду та
обсягу вчинення останнім порушень норм
чинного податкового законодавства у
межах спірних правовідносин. Вказане,
на думку судової колегії Вищого
адміністративного суду України,
унеможливлює визнання прийнятих
судових рішень законними та
обґрунтованими у відповідності до
припису статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Таким чином, суди обох інстанцій дали
передчасну юридичну оцінку
встановленим фактичним обставинам
справи, а тому ухвалені ними судові
рішення не можна вважати законними та
обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2012 року
та постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27.09.2012 року
по справі №2а/0570/10042/2012 скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКошіль В.В. підписРибченко А.О.