Справа № 2а-3485/11/1270
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року м. Київ
К/9991/57188/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Первомайську
Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.08.2011

у справі № 2а-3485/11/1270

за позовом Приватного
підприємства „Металобаза"

до Державної податкової
інспекції у м. Первомайську Луганської
області

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -

рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Металобаза"
звернулось до Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Первомайську Луганської області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення №
/0 від 21.03.2011.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011
позовні вимоги задоволено частково,
визнано протиправним податкове
повідомлення - рішення № /0 від
21.03.2011, яким зменшено позивачу суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 63500 грн., в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.08.2011
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалу суду апеляційної інстанції,
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим,
що судами першої та апеляційної
інстанцій при вирішення спору по даній
справі порушено норми матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
та зроблено висновок про підтвердження
відображеного приватним підприємством
„Металобаза" у декларації з податку на
додану вартість за листопад 2010 року
бюджетного відшкодування в сумі 63500
грн. та заниження у декларації з
податку на додану вартість за листопад
2010 року заявленого бюджетного
відшкодування в сумі 63601 грн. та
складено акт від 17 лютого 2011 року №
39/23/31337539 від 17.02.2011.

За результатами перевірки не
встановлено взаємовідносин приватного
підприємства „Металобаза" з
платниками, установчі документи,
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи підприємця, первинні та
інші документи яких в судовому порядку
визнані недійсними, також не
встановлено укладення суб'єктом
господарювання нікчемних (недійсних)
правочинів.

З 18.03.2011 по 21.03.2011 державною
податковою інспекцією в м.
Первомайську Луганської області
проведено невиїзну документальну
перевірку приватного підприємства
„Металобаза" з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок за
листопад 2010 року, яка виникла за
рахунок від'ємного значення з податку
на додану вартість, що декларувалось в
період з 01 жовтня 2010 року по 31 жовтня 2010
року та складено акт № 124/23/31337539 від
21.03.2011.

За результатами проведеної
невиїзної документальної перевірки
державною податковою інспекцією в м.
Первомайську Луганської області
зроблено висновок про порушення
позивачем п. 1.8 ст. 1, абзацу "а" пп. 7.7.2 п.
7.7 ст. 7 Закону України„Про податок на
додану вартість", завищено заявлену
суму бюджетного відшкодування по
декларації з податку на додану
вартість за листопад 2010 року на суму 61500
грн., оскільки згідно аналізу бази
даних автоматизованої системи
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі контрагентів
на рівні Державної податкової
адміністрації України по декларації за
листопад 2010 року (період формування
від'ємного значення), у ланцюгу
основного контрагента приватного
підприємства „Металобаза", який
сформував податковий кредит
відповідного податкового періоду, по 2
ланці ланцюга проходження
товарно-матеріальних цінностей
встановлено підприємства контрагентів
2 ланцюга, які мають ознаки ризикового
податкового кредиту, а також тим, що по
товариству з обмеженою
відповідальністю „Укрзалізничпром",
який є основним постачальником
продукції для приватного підприємства
„Металобаза" та формує його податковий
кредит в обсязі до 98 відсотків,
рахуються розбіжності в декларуванні
податкового кредиту, що призвело до
його безпідставного завищення.

За результатами перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № /0 від
21.03.2011, яким зменшено позивачу суми
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 63500 грн.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України
„Про податок на додану вартість" №
168/97-ВР визначено, що податковий кредит -
це сума, на яку платник податку має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7
Закону № 168/97-ВР податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону №
168/97-ВР датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пп. 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України
від 16 липня 1999 року № 996-XIV „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №
996-XIV підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, необхідною умовою
для віднесення сплачених в ціні
товарно-матеріальних цінностей сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту є факт реального
здійснення відповідної господарської
операції та підтвердження вказаної
обставини належним чином оформленими
первинними документами, які, в свою
чергу, є підставою для формування
податкового обліку платника податків.

У розгляді цієї справи
відповідачем не доведено наявності
будь-яких порушень у формуванні
позивачем податкового кредиту, за
наслідками якого Товариством заявлено
до відшкодування оспорювану суму
податку на додану вартість.

Відповідачем також не наведено
жодних доводів та не подано будь-яких
доказів, які б могли свідчити про
недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої Товариством
податкової вигоди - як-от безтоварний
та/або фіктивний характер здійснених
операцій, завідоме придбання товарів у
осіб, діяльність яких має ознаки
фіктивного підприємництва,
спрямування операцій на одержання
прибутку виключно за рахунок
податкової вигоди тощо.

З урахуванням принципу
персональної відповідальності
підстави для позбавлення такого
платника права на включення до
податкового кредиту та отримання з
бюджету надмірно сплачених сум податку
у зв'язку з невиконанням іншими
платниками податку - постачальниками
по ланцюгу - покладеного на них законом
обов'язку щодо внесення до бюджету
сплачених покупцем сум податку в ціні
придбання товарів (послуг) відсутні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Первомайську Луганської області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.08.2011 у
справі № 2а-3485/11/1270 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Первомайську
Луганської області відхилити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.08.2011 у
справі № 2а-3485/11/1270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко