Справа № 2а-3830/10/1470
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/63052/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Вищого господарського суду
України про визнання незаконним та
скасування наказу про усунення від
виконання обов'язків голови суду за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2007 року ОСОБА_4 звернувся до
Ленінського районного суду м.Миколаєва
з адміністративним позовом до Вищого
господарського суду України, з
врахуванням уточнень до позову, просив
визнати незаконним та скасувати наказ
голови Вищого господарського суду
України №523-ка від 06.09.2004р. про
увільнення його від виконання
обов'язків голови Господарського суду
Миколаївської області суду та негайно
допустити його до виконання обов'язків
голови Господарського суду
Миколаївської області.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2010 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року скасовано постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2010 року та закрито провадження у
справі, у зв'язку із тим, що є такі, що
набрали законної сили постанова чи
ухвала суду з того самого спору і між
тими самими сторонами.

Позивач, ОСОБА_4 не погодився з ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року, і звернувся до суду з
касаційною скаргою, в який просить
скасувати ухвалу апеляційного
адміністративного суду, посилаючись на
порушення норм процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття
провадження у справі, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що на час
розгляду даної справи існували рішення
з того самого спору і між тими самими
сторонами, які набрали законної сили.

З таким висновком суду попередніх
інстанцій погоджується і колегія
суддів, на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом апеляційної
інстанції, оскаржуваний наказ Вищого
господарського суду України від 06.09.2004
року №523-к «Про увільнення ОСОБА_4 від
виконання обов'язків голови
господарського суду Миколаївської
області», як і Указ Президента України
№1041/2004р. від 04.09.2004 року, вже був
предметом розгляду судами різних
інстанцій, які, в свою чергу, визнали
його правомірним.

04 листопада 2004 року Ленінським
районним судом м. Миколаєва було
розглянуто цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України
та Вищого господарського суду України
про визнання незаконним Указу
Президента України №1041/2004 від 04.09.2004
року та наказу Вищого господарського
суду України №523-к від 06 вересня 2004
року, поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
невиходу на роботу, за результатами
розгляду якої, районним судом було
прийнято рішення про відмову ОСОБА_4 у
задоволенні даного позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області від 07 лютого
2005р., вищезазначене рішення
Ленінського районного суду м.Миколаєва
від 04 листопада 2004року було залишено
без змін, а Верховний Суд України, в
свою чергу, відмовив ОСОБА_4 у
прийнятті його касаційної скарги на
вказані судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 157 КАС
України суд закриває провадження у
справі, якщо є такі, що набрали законної
сили, постанова чи ухвала суду з того
самого спору і між тими самими
сторонами.

Згідно ч. 3 ст. 157 КАС України повторне
звернення з тією самою позовною заявою,
за якою було закрите провадження у
справі, не допускається.

Таким чином, закриття провадження у
даній справі є наслідком належного
застосування нормативно-правових
актів, що регулюють питання закінчення
розгляду адміністративної справи,
оскільки рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 04
листопада 2004 року та ухвала
Апеляційного суду Миколаївської
області від 07 лютого 2005 року є
предметом з того самого спору і між
тими самими сторонами.

Виходячи з вищезазначеного, суд
касаційної інстанції вважає, що ухвала
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, доводи
викладені в касаційній скарзі не
спростовують висновків суду, тому
підстави для скасування або зміни
рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року - без змін, оскільки судом
апеляційної інстанції, з
постановленням ухвали про закриття
провадження, не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220-1, 224, 231 КАС України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін