Справа № К/9991/15316/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/15316/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Пасічник С.С.,

провівши попередній розгляд справи за
адміністративним позовом Відкритого
акціонерного товариства "АК
Вінницяобленерго" до Головного
управління праці та соціального
захисту населення Вінницької міської
ради, Вінницької міської ради, третя
особа - Головне управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької обласної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
певні дії, за касаційною скаргою
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької міської ради на постанову
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 29 квітня 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 грудня 2010
року, -

у с т а н о в и л а :

У грудні 2009 року Відкрите акціонерне
товариство "АК Вінницяобленерго" (далі
ВАТ) звернулося з позовом до Головного
управління праці та соціального
захисту населення Вінницької міської
ради (далі ГУПСЗН) та Вінницької
міської ради, де третя особа - Головне
управління праці та соціального
захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації, у якому
просило визнати дії неправомірними та
зобов'язати відшкодувати частину
вартості послуг з постачання
електроенергії пільговим категоріям
громадян, згідно з Законом України «Про
міліцію» в сумі 35836,62 грн.

Постановою Ленінського районного
суду м. Вінниці від 29 квітня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21 грудня 2010 року, позовні вимоги
задоволено.

У поданій до Вищого адміністративного
суду України касаційній скарзі
відповідач, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати відмовити у позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи,
листом від 12 серпня 2009 року № 05-07/1190
ГУПСЗН відмовило відшкодувати кошти за
постачання електроенергії
пільговикам, на яких поширюється Закон
України «Про міліцію», чим завдало ВАТ
збитків на суму 35836,62 грн.

Задовольняючи позові вимоги, суди на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з
того, що така відмова відповідача
суперечить Закону України «Про
міліцію». Суди також правильно
виходили з принципу пріоритету Закону
над підзаконними нормативно-правовими
актами, такими як постанова Кабінету
Міністрів України від 1 серпня 1996 року
№ 879, які визначать обмеження норм
надання вказаних пільг, та на яку
посилається відповідач як на підставу
спірної відмови. Крім того, судами
правильно застосовано до спірних
відносин положення Законом України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", який у
частині обмеження вказаних пільг
визнаний неконституційним рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня.2008 року № 10-рп/2008.

Так, згідно з частиною четвертою
статті 22 Закону України "Про міліцію"
працівникам міліції та членам їх сімей
надається 50-процентна знижка по оплаті
жилої площі, комунальних послуг, а
також палива, в межах норм,
встановлених законодавством.

Зміни, внесені Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", яким
частину четверту доповнено словами "в
межах норм, встановлених
законодавством" - визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з рішенням
Конституційного Суду від 22.05.2008 №
10-рп/2008.

Таким чином, з прийняттям вказаного
рішення Конституційного Суду, редакція
статті 22 Закону України "Про міліцію"
відновила свою редакцію згідно правил
статті 152 Конституції України.

Пунктом 10 Положення про Єдиний
державний автоматизований реєстр осіб,
які мають право на пільги,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 січня 2003 №117,
встановлено, що підприємства та
організації, що надають послуги,
щомісяця до 25 числа подають
уповноваженому органу на паперових та
електронних носіях розрахунки щодо
вартості послуг, наданих пільговикам у
минулому місяці, згідно з формою
"2-пільга".

Статтею 9 Закону України "Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії" визначено, що
державні соціальні нормативи у сфері
житлово-комунального обслуговування
встановлюються з метою визначення
державних гарантій щодо надання
житлово-комунальних послуг та розмірів
плати за житло і житлово-комунальні
послуги, які забезпечують реалізацію
конституційного права громадянина на
житло. До їх числа належать, зокрема,
нормативи користування
житлово-комунальними послугами щодо
яких держава надає пільги.

Згідно статті 39 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2009 рік",
надання пільг такій категорії
споживачів здійснюється за рахунок
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетом.

Пунктом 3 Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 4 березня 2002 року № 256, відповідача
визначено головним розпорядником
коштів, який зобов'язаний проводити
відповідні відшкодування.

Згідно статті 19 Закону України "Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії"
закріплено, що виключно законами
України визначаються пільги щодо
оплати житлово-комунальних послуг,
зокрема, послуг з постачання
електричної енергії.

Статтею 21 вказаного Закону, окремо
визначаються нормативи коштів
Державного бюджету України та місцевих
бюджетів, що спрямовуються на покриття
витрат підприємств, установ і
організацій соціально-культурного,
житлово-комунального та побутового
обслуговування, які не покриваються
виплатами населення. Нормативи
фінансування встановлюються під час
прийняття Закону України про Державний
бюджет України на поточний рік, а також
під час формування бюджетів соціальних
фондів.

Таким чином, задовольняючи позовні
вимоги, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку щодо
наявності у відповідача обов'язку
відшкодовувати витрати, пов'язані із
наданням пільг по сплаті
електроенергії працівникам міліції,
звільнених за віком, хворобою або
вислугою років поза межами
встановлених норм.

Враховуючи зазначене, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
праці та соціального захисту населення
Вінницької міської ради відхилити, а
постанову Ленінського районного суду
м. Вінниці від 29 квітня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 грудня 2010
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

С.С. Пасічник