Справа № 2а-6536/12/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 р.

Справа № 876/14209/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Пліша М.А., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів
Водолазського І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Львівської митниці Міндоходів
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Львівської митниці Міндоходів,
Державної митної служби України про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
Державної митної служби України та
Львівської митниці Міндоходів, яким з
врахуванням зміни позовних вимог
просив: визнати протиправним та
скасувати наказ Держаної митної служби
України від 20.06.2012 року № 1279-к «Про
припинення перебування на державній
службі» в частині припинення його
перебування на державній службі в
митних органах на посаді головного
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного поста «Краковець»
Львівської митниці; поновити його на
посаді головного інспектора відділу
митного оформлення № 3 митного поста
«Краковець» Львівської митниці
Міндоходів з 22.06.2012 року; стягнути з
Львівської митниці Міндоходів на його
користь середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу з 22.06.2012 року до дня
прийняття судового рішення в розмірі
46235,04 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що з
оскаржуваного наказу Державної митної
служби України не вбачається в чому
полягає несумлінне ставлення позивача
до виконання свої службових обов'язків
як державного службовця, чим це
підтверджується, не визначено, що
конкретно був зобов'язаний вчинити
позивач на виконання посадової
інструкції і чого не вчинив, що
призвело до певних негативних
наслідків, та в чому фактично полягає
порушення позивачем Присяги
державного службовця, що стало
причиною для звільнення його
відповідно до Закону України «Про
державну службу». Отже, до позивача
неправомірно, тобто без належних
підстав, застосовано положення п. 6 ч. 1
статті 30 цього Закону і припинено
перебування його на державній службі
за порушення присяги.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач Львівська митниця
Міндоходів, вважає, що постанова є
незаконною та необґрунтованою,
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, суд вважав встановленими
обставини, які не були доведеними.
Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що підставою для
видання оскаржуваного наказу стали
результати службової перевірки,
проведеної відповідно до наказу
Державної митної служби України від
01.06.2012 року № 304 з метою з'ясування
правомірності дій посадових осіб
Львівської та Південної митниць при
здійсненні ним митного контролю та
митного оформлення товарів «клінкерні
вироби», «взуття в асортименті,
аксесуари» та «тканина», які
переміщувалися в режимі транзит зі
складу в Польщі через митний пост
«Краковець» Львівської митниці та
митний пост «Платонове» Південної
митниці на адресу підприємства,
розташованого у м. Тирасполь, Молдова.
Комісією виявлено, що більшість
документів, які підтверджують
переміщення товарів через митний
кордон України в режимі «транзит» не
містять усіх відомостей, необхідних
для занесення до ЄАІС ДМСУ. Зокрема,
книжки МДП, CMR та інвойси не містять
даних щодо вагових характеристик
товарів, що переміщувались, відсутня
достатня інформація щодо опису товарів
та маркування місць, код товарів на
рівні чотирьох знаків. Крім
зазначеного, у ході проведення аналізу
документів митного оформлення
комісією встановлено, що подані для
цілей митного оформлення інвойси мають
ознаки підробки, ймовірно шляхом
сканування печатки та підпису, та
перенесення їх на документ. У такому
випадку позивач зобов'язаний був
провести митний огляд товарів і
транспортних засобів відповідно до ст.
ст. 41, 55, 62, 63, 75 Митного кодексу України,
однак він не ініціював проведення
митного огляду, що вказує на формальний
підхід до митного контролю, порушення
посадової інструкції та Присяги
державного службовця. Також позивач у
ЄАІС Державної митної служби України
вносив інформацію про код товару
згідно УКТЗЕД з невстановлених джерел.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_4 перебував на державній службі в
митних органах України з 30.03.2004 року, в
тому числі з 01.05.2010 року на посаді
головного інспектора відділу митного
оформлення № 3 митного поста
«Краковець» Львівської митниці

Наказом Державної митної служби
України від 20.06.2012 року № 1279-к «Про
припинення перебування на державній
службі» припинено з 21.06.2012 року
перебування ОСОБА_4, головного
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного поста «Краковець»
Львівської митниці, на державній
службі в митних органах України на
підставі ст. 17, п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про державну службу» (за
порушення присяги державного
службовця).

Даний наказ був винесений за
результатами службової перевірки,
призначеної відповідно до наказу
Державної митної служби України від
01.06.2012 року № 304 для з'ясування
правомірності дій посадових осіб
Південної митниці при здійсненні ними
митного контролю та митного оформлення
товарів «клінкерні вироби», «взуття в
асортименті, аксесуари» та «тканини»,
які переміщувались в режимі транзит у
період з 12.10.2011 року по 24.05.2012 року зі
складу в Польщі через митний пост
«Краковець» Львівської митниці та
митний пост «Платонове» Південної
митниці на адресу підприємства,
розташованого у м. Тирасполь, Молдова.

Матеріали перевірки були оформлені
доповідною запискою на ім'я голови
Державної митної служби України від
15.06.2012 року № 20.13/573.

В доповідній записці зазначено, що
Львівською митницею в період з 12.10.2011
року по 24.05.2012 року до
придністровського регіону Республіки
Молдова на адресу підприємств «Шериф»
(м. Тирасполь, Молдова, вул. Шевченка 81/11)
та «Армекс» (м. Тирасполь, Молдова, вул.
Леніна 44) здійснено пропуск товарів за
35 книжками МДП. Фактично митне
оформлення товарів за книжками МДП на
адреси вказаних підприємств
розпочалось з 30.09.2011 року по 24.05.2012 року
та оформлено товарів за 37 книжками МДП.
Перевізник вантажів - фізична
особа-підприємець ОСОБА_6, який
виступав держателем всіх книжок МДП.
Одержувачами вантажів є підприємства
«Шериф» та «Армекс» придністровського
регіону Республіки Молдова.

Митне оформлення товарів за книжками
МДП, перевізником яких був ОСОБА_6,
здійснювали посадові особи відділів
митного оформлення № 2 та № 3 митного
поста «Краковець» Львівської митниці,
в тому числі й головний інспектор
відділу митного оформлення № 3 митного
поста «Краковець» Львівської митниці
ОСОБА_4

При проведенні перевірки встановлено,
що більшість документів, які
підтверджують переміщення товарів
через митний кордон України в режимі
«транзит», не містять усіх відомостей,
необхідних для занесення до ЄАІС
Державної митної служби України.
Зокрема, книжки МДП, СМR та інвойси не
містять даних щодо вагових
характеристик товарів, що
переміщувались, відсутні достатня
інформація щодо опису товарів та
маркування місць, код товарів на рівні
чотирьох знаків.

При цьому, в жодному випадку посадовими
особами Львівської митниці не
ініціювалося проведення митного
огляду, що вказує на формальний підхід
до здійснення митного контролю
транспортних засобів з товарами.

Наведене, на думку відповідачів,
свідчить про недбале ставлення
позивача до виконання ним службових
обов'язків, визначених посадовими
інструкціями, основних обов'язків
державних службовців, що дискредитує
митний орган, в якому він працює.

Припиняючи перебування позивача на
державній службі, Державна митна
служба України виходила з того, що
позивач не дотримувався вимог
законодавства України з питань митної
справи, що свідчить про порушення ним
Присяги державного службовця в частині
суворого дотримання Конституції і
законів України та сумлінного
виконання своїх обов'язків.

Порядок митного оформлення товарів за
книжками МДП в режимі «транзит»
регулюється Митним кодексом України,
наказом Державної митної служби
України від 03.08.2004 року № 564 «Про
затвердження Порядку здійснення
контролю за доставкою в митниці
призначення транзитних товарів, що
переміщуються через територію України
на умовах Митної конвенції про
міжнародне перевезення вантажів із
застосуванням книжки міжнародного
дорожнього перевезення», наказом
Державної митної служби України від
21.11.2001 року № 755 «Про затвердження
Порядку реалізації положень Митної
конвенції про міжнародне перевезення
вантажів із застосуванням книжки МДП»,
наказом Міністерства фінансів України
від 26.12.2011 року за № 1718 «Про
затвердження Порядку здійснення
контролю за доставкою до митниці
призначення товарів, що переміщуються
транзитом через територію України на
умовах Митної конвенції про міжнародне
перевезення вантажів із застосуванням
книжки міжнародного дорожнього
перевезення», Правилами заповнення
книжки МДП, що затверджені наказом
Державної митної служби України від
05.03.2004 року № 172.

Відповідно до п. 2.2 Розділу ІІ наказу
Міністерства фінансів України від
26.12.2011 року № 1718 при направленні
транзитних товарів до митниці
призначення посадова особа митниці
відправлення вносить з персональної
електронної обчислювальної машини,
розміщеної в приміщенні структурного
підрозділу митниці, до Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України (ЄАІС)
відповідну інформацію про
переміщувані товари, в тому числі й
товарну позицію УКТЗЕД, зазначену у
документах транзиту товарів, назву
товару, його вартість, вагу брутто,
кількість вантажних місць.

За умови переміщення у складі однієї
партії однорідних товарів інформація
про назву цих товарів, вагу брутто,
кількість вантажних місць вноситься до
ЄАІС з вантажного маніфесту книжки МДП,
а інформація про вартість товарів - з
інших документів транзиту товарів.

Як встановив суд, ОСОБА_4 здійснював
митне оформлення за книжками МДП, в
яких у графі 10 вантажного маніфесту
аркушів книжки МДП зазначено назву
вантажу, опис товарів, сумарні вагові
характеристики товарів.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи видруківках з ЄАІС про пропуск
вантажу, позивач відповідно до вимог
законодавства повністю вніс всі
необхідні відомості до ЄАІС щодо
переміщуваних вантажів - код товару
згідно УКТЗЕД, назву вантажу,
кількість, вартість, кількість місць та
вагу на підставі книг МДП та
пакувальних листів.

Таким чином, згідно з пп. 4.6.2 Порядку
реалізації положень Митної конвенції
про міжнародне перевезення вантажів із
застосуванням книжки МДП ОСОБА_4
правомірно провів митне оформлення
товарів і вніс всі необхідні відомості
щодо переміщуваних товарів до ЄАІС,
через що були відсутні підстави для
ініціювання позивачем митного огляду
товарів.

Відповідно до п. 2.2 цього Порядку
товари, що перевозяться на умовах
Конвенції МДП запломбованими
транспортними засобами, зчепами
транспортних засобів або в
запломбованих контейнерах, як правило,
звільняються від митного огляду в
проміжних митницях і митне оформлення
їх здійснюється першочергово в
спрощеному порядку. Митний огляд
товарів і транспортних засобів, що
здійснюють їх перевезення на умовах
Конвенції МДП, проводиться відповідно
до статей 41, 55, 62, 63, 75 Митного кодексу
України у таких випадках, зокрема, якщо
товаротранспортні документи містять
суперечливі дані про товари; якщо
виникає розбіжність між даними,
зазначеними в товаротранспортних
документах, і результатами зважування
транспортного засобу.

Щодо доводів відповідачів про факти
подання для цілей митного оформлення
інвойсів, що мають ознаки підробки,
ймовірно шляхом сканування печатки та
підпису, та перенесення їх на документ,
що було встановлено комісією в ході
проведення аналізу документів митного
оформлення, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що такі
інвойси не надають об'єктивної
можливості встановити факт їх
підроблення, а відповідачами не подано
до суду належних і допустимих доказів
про підроблення цих документів.

Крім того, відповідачі не надали жодних
рішень компетентних органів у
кримінальних справах, що набрали
законної сили, про встановлення факту
підроблення та притягнення до
кримінальної відповідальності винних
осіб за вчинення злочину передбаченого
ст. 358 Кримінального кодексу України.

Також відповідачами не надано суду
висновків експертних установ, якими
було б встановлено факт підроблення
документів.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів вважає правильним та
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про те, що викладені в акті
перевірки обставини щодо неналежного
виконання позивачем своїх посадових
обов'язків не знайшли свого
підтвердження в ході судового
розгляду, а відтак ці обставини не
взяті до уваги судом в обґрунтування
підстав звільнення позивача за
порушення Присяги державного
службовця. Тому звільнення позивача зі
служби в митних органах України з
підстав порушення ним Присяги
державного службовця є таким, що
порушує норми чинного законодавства
України.

З приводу вказаних відповідачами
підстав припинення державної служби
позивача колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
державну службу» громадяни України,
які вперше зараховуються на державну
службу, приймають Присягу такого
змісту: «Повністю усвідомлюючи свою
високу відповідальність, урочисто
присягаю, що буду вірно служити
народові України, суворо дотримувати
Конституції та законів України,
сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати
їх авторитет, охороняти права, свободи
і законні інтереси громадян, з гідністю
нести високе звання державного
службовця, сумлінно виконувати свої
обов'язки».

Відповідно до ст. 10 цього Закону
основними обов'язками державних
службовців, в тому числі є: додержання
Конституції України та інших актів
законодавства України; безпосереднє
виконання покладених на них службових
обов'язків, своєчасне і точне виконання
рішень державних органів чи посадових
осіб, розпоряджень і вказівок своїх
керівників; сумлінне виконання своїх
службових обов'язків, ініціатива і
творчість в роботі.

Державні службовці, в тому числі мають
право: безперешкодно ознайомлюватись з
матеріалами, що стосуються проходження
ними державної служби, в необхідних
випадках давати особисті пояснення; на
повагу особистої гідності, справедливе
і шанобливе ставлення до себе з боку
керівників, співробітників і громадян;
захищати свої законні права та
інтереси у вищестоящих державних
органах та у судовому порядку.

Згідно з ст. 11 цього Закону конкретні
обов'язки та права державних
службовців визначаються на основі
типових кваліфікаційних характеристик
і відображаються у посадових
положеннях та інструкціях, що
затверджуються керівниками
відповідних державних органів у межах
закону та їх компетенції.

Відповідно до ст. 14 цього Закону
дисциплінарні стягнення до державного
службовця застосовуються за:
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

Крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється, в тому
числі у разі порушення державним
службовцем Присяги.

Відповідно до ст. 408 Митного кодексу
України правовий статус посадових осіб
митної служби України, їх права та
обов'язки визначаються Конституцією
України, цим Кодексом, а в частині, що не
регулюється ним, - Законом України «Про
державну службу».

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
державну службу» регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють в апараті
органів митного контролю, здійснюється
відповідно до цього Закону, якщо інше
не передбачене законами України.

Відповідно до ст. 410 Митного кодексу
України порядок і умови прийняття на
службу до митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, порядок та умови
проходження служби, просування
посадових осіб по службі, оплата та
стимулювання праці в митних органах,
спеціалізованих митних установах та
організаціях визначаються
законодавством України.

Згідно з преамбулою Закону України
«Про Дисциплінарний статут митної
служби України» регулювання правового
становища державних службовців, що
працюють у митних органах,
здійснюється з урахуванням вимог
Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 21 Дисциплінарного
статуту митної служби України
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Статтею 23 цього Статуту передбачено, що
за вчинення дисциплінарних
правопорушень до посадових осіб митної
служби можуть бути застосовані такі
види дисциплінарних стягнень:
зауваження, догана, затримання на
період до одного року присвоєння
чергового спеціального звання,
пониження у спеціальному званні на
один ступінь, попередження про неповну
службову відповідність; звільнення з
митного органу.

Відповідно до ст. 27 Статуту
дисциплінарне стягнення має
відповідати тяжкості вчиненого
дисциплінарного правопорушення та
ступеню вини особи. При визначенні виду
стягнення керівник митного органу
повинен враховувати характер
правопорушення, обставини, за яких воно
було вчинене, попередню поведінку
посадової особи митної служби, її
ставлення до служби і стаж роботи в
митних органах.

Відповідно до п. 1 ст. 28 Статуту
звільнення посадової особи митної
служби може мати місце в разі порушення
посадовою особою митної служби вимог
законів та інших нормативно-правових
актів з питань митної справи, що
призвело до заподіяння матеріальних
збитків державі, територіальній
громаді, юридичним чи фізичним особам.

Статтею 31 Статуту передбачено, що з
метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи.

В свою чергу припинення державної
служби на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про державну службу»
(порушення присяги державного
службовця) є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності.

Тому якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби порушення присяги
державного службовця, яке виявилось у
неналежному виконанні посадових
обов'язків чи порушенні вимог митного
законодавства при виконанні таких
обов'язків, орган, що виніс наказ про
звільнення з митної служби з цих
підстав, повинен мотивувати
неможливість застосування за таке
порушення до посадової особи заходів
дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу.

Однак Державна митна служба України в
оскаржуваному наказі про припинення
державної служби ОСОБА_4, ні
представник відповідача в судовому
засіданні не навели жодних доводів
неможливості застосування до позивача
заходів дисциплінарного впливу, в тому
числі звільнення з роботи.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко врегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисципліни.

Отже, Державна митна служба України,
припиняючи перебування позивача на
державній службі в митних органах, в
оскарженому наказі не мотивувала
необхідності припинення перебування
позивача на державній службі в митних
органах поза межами дисциплінарної
відповідальності, передбаченої
Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст. 27 цього Статуту
дисциплінарне стягнення має
відповідати тяжкості вчиненого
дисциплінарного правопорушення та
ступеню вини особи. При визначенні виду
стягнення керівник митного органу
повинен враховувати характер
правопорушення, обставини, за яких воно
було вчинене, попередню поведінку
посадової особи митної служби, її
ставлення до служби і стаж роботи в
митних органах.

Застосувавши до позивача таку міру
відповідальності, як припинення
державної служби в митних органах, за
вчинення дій, які кваліфіковані як
неналежне виконання позивачем своїх
посадових обов'язків, що є порушенням
службової дисципліни, відповідно до
визначення ст. 21 Дисциплінарного
статуту митної служби України,
положення п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про державну службу» (порушення
присяги), відповідачі тим самим
позбавили позивача права на належний
захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України.

Щодо тверджень Львівської митниці
Міндоходів, наведених в апеляційній
скарзі, про те, що законодавством не
передбачено процедуру встановлення
факту порушення державним службовцем
присяги, а орган, який приймає рішення,
самостійно робить такий висновок,
колегія суддів, не заперечуючи такого
права митного органу, наголошує, що
висновок про порушення чи не порушення
посадовою особою митного органу
присяги державного службовця повинен
бути чітко та достатньо обґрунтованим,
а рішення про припинення державної
служби працівника з цих підстав може
прийматись лише у випадку неможливості
застосування до нього дисциплінарних
стягнень чи їх невідповідності або
неспіврозмірності тяжкості вчиненого
працівником порушення.

Застосувавши до позивача такий вид
дисциплінарного стягнення, як
звільнення з митного органу за
порушення присяги державного
службовця, Державною митною службою
України не враховано положення ст. 27
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

Враховуючи наведені вище обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідачі всупереч вимогам ч. 2 ст.
71 Кодексу адміністративного
судочинства України не надали жодних
доказів порушення позивачем Присяги
державного службовця та правомірності
власних дій щодо припинення
перебування позивача на службі в
митних органах, а позовні вимоги є
підставними та обґрунтованими,.

Також колегія суддів враховує, що
відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 235
Кодексу законів про працю України у
разі звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, що
розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

З врахуванням відомостей про
середньомісячну та середньоденну
заробітну плату ОСОБА_4, зазначених в
довідці Львівської митниці Міндоходів
від 17.10.2013 року № 5/13-232, на думку колегії
суддів, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що за час
вимушеного прогулу позивачу належить
до виплати 46235,04 грн.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року у справі № 2а-6536/12/1370 за позовом
ОСОБА_4 до Львівської митниці
Міндоходів, Державної митної служби
України про визнання протиправним та
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
М.А. Пліш

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 09.06.2014
року