Справа № 2а-5766/2011
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-5766/2011

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Наумчак Л.І.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

в зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
прийнято у порядку скороченого
провадження, справа розглянута згідно
з п.3 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області на постанову Балтського
районного суду Одеської області від 12
грудня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "дітям
війни",

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Балтського районного суду
Одеської області від 12 грудня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФ
України в Балтському районі Одеської
області про стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги "дітям війни" задоволений
частково.

Визнано бездіяльність УПФ України в
Балтському районі Одеської області по
своєчасному не нарахуванню та виплаті
ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", в період часу з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01
січня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01
січня 2011 року по 18 червня 2011 року - не
правомірною.

Зобов'язано УПФ України в Балтському
районі Одеської області провести
перерахунок та забезпечити проведення
виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії,
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за період часу з 09 липня
2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня
2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009
року по 31 грудня 2009 року, з 01 січня 2010
року по 31 грудня 2010 року, з 01 січня 2011
року по 18 червня 2011 року.

В апеляційній скарзі УПФ України в
Балтському районі Одеської області
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставинам справи,
судова колегія доходить висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно визнав
право позивача на підвищення пенсії за
2007, 2008, 2009, 2010 та 2011 років відповідно до
вимог ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", але не
врахував строки звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивачка звернулася до суду з позовом
27 жовтня 2011 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України,
позивачкою було порушено строк для
звернення до суду за захистом
порушених прав.

Доводи щодо необізнаності не є
поважною причиною пропуску строку
звернення до суду.

За таких підстав судова колегія
доходить до висновку, що права позивача
підлягають захисту з 27 квітня 2011 року
(дата подачі позову мінус шість
місяців), що не було встановлено судом
першої інстанції.

Положення Постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№530, які суперечать ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", та
на які посилається апелянт, не можуть
бути застосовані, оскільки мають меншу
юридичну силу ніж норми Закону.

Також, є необґрунтованими твердження
апелянта про те, що розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
застосовується для розрахунку
підвищення до пенсії позивача,
оскільки іншого розміру мінімальної
пенсії за віком чинним законодавством
не визначено.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
щодо зобов'язання відповідача провести
нарахування та виплату позивачу
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Разом з тим, судова колегія вважає, що
судом першої інстанції помилково
визначено кінцеву дату виплати
підвищення до пенсії, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України - до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень. Тобто, в розумінні КАС
України порушення прав свобод та
інтересів учасників публічно-правових
відносин може бути допущено з боку
суб'єкта владних повноважень у вигляді
будь-яких прийнятих рішень, вчинених
дій чи допущеної бездіяльності.
Відповідно під час розгляду спору суд
може надати оцінку тим рішенням, діям
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які вже були прийняті,
вчинені чи допущені на момент
виникнення спору. Таким чином, КАС
України не передбачає можливості
зобов'язати відповідача вчиняти у
майбутньому певні дії, виходячи тільки
з теоретичної можливості допущення ним
в подальшому порушення прав, свобод та
інтересів позивача.

Проте слід враховувати, що в даному
випадку, судом першої інстанції вже в
повному обсязі було надано оцінку діям
відповідача, щодо здійснення
перерахунку щомісячного підвищення до
пенсії "дітям війни". За умови сталості
нормативної бази, що регулює
вищезазначені правовідносини, надана
правова оцінка є обов'язковою для
врахування відповідачем при виконанні
ним своїх повноважень по відношенню до
позивача. Відповідно, такий
перерахунок має здійснюватись на
постійній основі, за умови виникнення
обставин, що його зумовлять та сталості
нормативної бази, що регулює
вищезазначені правовідносини, без
обмеження терміну або строку його
проведення.

До такого висновку зводиться правова
позиція, висловлена Верховним судом
України в постановах від 23 квітня 2012
року №21-239а11 та від 19 березня 2013 року в
№21-53а13, в яких зазначено, що з самого
визначення поняття пенсії випливає, що
щомісячні пенсійні виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. Цей вид виплат не є
строковим, а тому не може бути
призначений на певний строк. У цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
державної пенсії яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Таким чином, достатнім та належним
способом захисту порушених прав
позивача є саме визначення обов'язку
проведення перерахунку належного йому
щомісячного підвищення до пенсії з
дати, з якої він має право та вимагає
проведення перерахунку без обмеження
кінцевого терміну або строку протягом
якого такий перерахунок має
здійснюватись.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції при розгляді справи порушено
норми процесуального та матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, за таких обставин,
судове рішення відповідно до вимог п.4
ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає
скасуванню з прийняттям по справі
нової постанови.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 183-2, 197, п.3 ч.1 ст. 198,
п.4 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області задовольнити
частково.

Постанову Балтського районного суду
Одеської області від 12 грудня 2011 року
скасувати, прийняти по справі нову
постанову, якою адміністративний позов
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області по своєчасному
не нарахуванню та виплаті ОСОБА_2
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" з 27 квітня 2011 року
неправомірною.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Балтському районі
Одеської області здійснити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії ОСОБА_2 на 30% мінімальної пенсії
за віком (розмір якої встановлений ч.1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування") відповідно до вимог ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 27 квітня 2011
року, з врахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які брали
участь у справі, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: