Справа № 821/1899/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1899/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Осташевському Е.Є.,

за участю представників: позивача -
Ляха В.І., відповідача - Нестерчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної фінансової
інспекції в Херсонській області до
Державного підприємства "Дослідного
господарства "Копані" Інституту
зрошувального землеробства
Національної академії аграрних наук
України про зобов'язання вчинити певні
дії,

встановив:

Державна фінансова інспекція в
Херсонській області (далі-позивач, ДФІ
в Херсонській області) звернулася до
суду з позовом до Державного
підприємства "Дослідного господарства
"Копані" Інституту зрошувального
землеробства Національної академії
аграрних наук України (далі-відповідач,
ДП "ДГ "Копані", Підприємство), в якому
просить зобов'язати відповідача
виконати п. 2, 3, 5, 7 вимоги від 18.04.2014 року
№ 21-07-14-14/2457, а саме:

- п.2. вимоги - вжити заходів щодо
стягнення коштів з Інституту
продовольчих товарів в сумі 279600,00
гривень або повернення автомобілю
Volkswagen Passat В7 до ДП ДГ "Копані". В іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
заподіянні шкоди у порядку та розмірі
встановленому ст. ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України;

- п.3 вимоги - відобразити в
бухгалтерському обліку Підприємства
дебіторську заборгованість в сумі
1666743,33 грн.; провести претензійно -
позовну роботу та забезпечити
стягнення коштів в сумі 166674333 грн. В
іншому випадку стягнути з осіб, винних
у заподіянні шкоди у порядку та розмірі
встановленому ст. ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України;

- п.5 вимоги - відшкодувати шляхом
утримання із заробітної плати
працівників або внесенням в касу
підприємства, сум незаконно списаного
пального (за наявності їх особистих
заяв), в сумі 13669,57 грн. або фактичним
внесенням пального марки А-92, А-95 в
загальній кількості 1257,93 л. В іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
зайвик грошових виплатах кошти у
порядку та розмірах встановлених ст.
ст. 133-136 Кодексу законів про працю
України;

- п. 7 вимоги - відшкодувати шляхом
утримання із заробітної плати
працівника або внесенням в касу
підприємства безпідставно нараховану
надбавку в суму 10067,54 гривень; провести
відповідні коригування по сплаті
внесків до державних страхових
цільових фондів, зайво сплачених
внаслідок безпідставно виплачену
надбавку на загальну суму 2218,94 гривень.
В іншому випадку випадку стягнути з
осіб, винних у заподіянні шкоди у
порядку та розмірі встановленому ст.
ст. 130-136 Кодексу законів про працю
України.

Позов мотивований тим, що що в ході
проведеної ревізії
фінансово-господарської діяльності
відповідача, яка мала місце з 23.12.2013 р.
по 11.03.2014 р., були встановлені порушення
вимог чинного законодавства, які
зафіксовані в акті від 17.03.2014 р. №07-17/03.

На підставі вказаного акту позивачем
виставлено вимогу від 18.04.2014 р.
№21-07-14-14/2457, якою зобов'язано
відповідача вжити заходи щодо усунення
вказаних у вимозі порушень, про що
повідомити ДФІ в строк до 16.05.2014 р.

Відповідач в повному обсязі цю вимогу
не виконав в установлені строки, що
стало підставою для звернення позивача
до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти позову
заперечував, зазначивши, що на вимогу
позивача від 18.04.2014 р. №21-07-14-14/2457 з
дотриманням строку відповідачем було
надано відповідь листом №67 від 16.05.2014
р., в якому повідомлено про виконання
вимоги, а саме: на виконання п.2 вимоги
на адресу Технологічного інституту
молока та м'яса Національної академії
наук України відповідачем направлено
вимогу від 14.05.2014 №63 щодо повернення
коштів в сумі 279600,00 грн. або повернути
автомобіль Volkswagen Passat В7. На даний час
відповіді на вказану вимогу не
отримано.

Стосовно п.3 вимоги відповідач
зазначив, що в бухгалтерському обліку
відображення відповідної дебіторської
заборгованості відбудеться згідно
вимог ст. 13 ЗУ "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в України" в
черговому квартальному балансі
підприємства. Стягнення з винних осіб у
порядку ст. 130-136 Кодексу законів про
працю України у даному випадку
неможливо з огляду на те, що винна особа
ОСОБА_1 03.02.2014 р. звільнений з займаної
посади. Щодо відшкодування шляхом
утримання із заробітної плати
працівників або внесенням в касу
незаконно списаного пального в сумі
13669,57 грн. (п.5 вимоги), то ця вимога є
неможливою, оскільки винні особи
звільнені з займаних посад з 03.02.2014 р. та
21.03.2014 р. відповідно. Саме з цієї ж
підстави, тобто звільнення винних осіб,
неможливе і виконання п.7 вимоги.

Крім того, відповідач, з метою
виконання вимоги ДФІ в Херсонській
області, звернувся до прокуратури
Білозерського району Херсонської
області з листом №66 від 16.05.2014 р. про
здійснення представництва інтересів
держави в суді шляхом звернення до суду
в порядку ст. 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" з відповідними позовами
про стягнення заборгованості та
матеріальної шкоди. Відповідно до
відповіді від 06.06.2014 р. №89-72-14
прокуратура повідомила про
відсутність підстав для звернення до
суду з позовною заявою щодо стягнення
заборгованості та матеріальної шкоди у
зв'язку із закінченням строку позовної
давності та відсутністю підстав для її
поновлення.

Таким чином, відповідач вважає, що з
його боку були проведені всі можливі
дії з метою виконання вимоги від 18.04.2014
р. №21-07-14-14/2457, а отже відсутні підстави
для задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
оцінивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом, працівниками ДФІ
в Херсонській області на виконання
п.1.2.5.1 Плану контрольно-ревізійної
роботи Державної фінансової інспекції
в Херсонській області на IV квартал 2013
року у термін з 23.12.2013р. по 11.03.2014р.
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Копані" Інституту
зрошуваного землеробства Національної
академії аграрних наук України за
період з 01.10.2010р. по 01.11.2013р., за
наслідками якої складено акт ревізії
від 17.03.2014р. № 07-17/03.

На підставі акту ревізії, в якому
викладені висновки ревізорів про
допущені відповідачем порушення,
позивачем надіслано на адресу ДП "ДГ
"Копані" лист-вимогу від 18.04.2014р.
№21-06-14-14/2457, якою відповідача
зобов'язано усунути ці порушення та
повідомити про їх виконання до 16.05.2014р.

В зазначеному вище акті від 17.03.2014р. №
07-17/03 ревізорами викладені наступні
висновки про допущені відповідачем
порушення.

Так, ревізією встановлено, що у 2011р.
відповідачем придбано 2 легкові
автомобілі - Volkswagen Passat В7 вартістю 279 600,00
грн. (з ПДВ) та Hyundai ІХ35 вартістю 255 250,00
грн. (з ПДВ). Як зазначає позивач,
придбання цих автомобілів здійснено з
порушенням "Порядку складання,
затвердження та контролю виконання
фінансових планів державних
підприємств, акціонерних, холдингових
компаній та інших суб'єктів
господарювання, у статутному фонді
яких більше 50 відсотків акцій (часток,
паїв) належать державі, та їх дочірніх
підприємств", затвердженого наказом
Міністерства економіки України від 21.06.
2005 р. №173 (у редакції наказу
Міністерства економіки України від 16.03.
2009 р. №216) і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14.04. 2009 р.
за №336/16352, пп.2 "б" п.13 постанови
Кабінету Міністрів України від 29.11.2006р.
№1673 "Про стан фінансово-бюджетної
дисципліни, заходи щодо посилення
боротьби з корупцією та контролю за
використанням державного майна і
фінансових ресурсів" та ст.ст. 75, 78
Господарського кодексу України,
оскільки фінансовим планом
Підприємства на 2011 рік не передбачені
витрати на придбання автомобілів, у
відповідача була відсутня об'єктивна
потреба у їх придбанні, яке до того ж
відбулось без погодження Національною
академією аграрних наук України як
органу, уповноваженому управляти
майном Підприємства.

В подальшому автомобіль Volkswagen Passat В7
(балансовою вартістю 239 990,00 грн. без ПДВ)
відповідно до постанови Президії
Національної академії аграрних наук
України від 23.11.2011р. №20 було безоплатно
передано 11.01.2012р. на баланс
Технологічного інституту молока та
м'яса Національної академії аграрних
наук України (з 31.01.2012р. - Інститут
продовольчих товарів Національної
академії аграрних наук України).

Як зазначає позивач, вказане порушення
вимог перелічених нормативних актів
призвело до незаконних витрат
Підприємства щодо придбання
автомобілів Volkswagen Passat В7 вартістю 279 600,00
грн. (з ПДВ) та Hyundai ІХ35 вартістю 255 250,00
грн. (з ПДВ), чим нанесено шкоди
Підприємству на суму 279 600,00 грн.

Пунктом 2 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457
відповідача зобов'язано усунути це
порушення шляхом вжиття заходів щодо
стягнення коштів в сумі 279 600,00 грн. з
Інституту продовольчих товарів
Національної академії аграрних наук
України або повернення автомобіля
Volkswagen Passat В7 до ДП "ДГ "Копані", в
інакшому випадку порушення слід
усунути шляхом стягнення з осіб, винних
у заподіянні шкоди, у порядку та
розмірі, встановленому ст.ст. 130-136
Кодексу законів про працю України
(далі- КЗПП України).

Також в акті ревізії зазначено, що
внаслідок не проведення позовної
діяльності в судах щодо стягнення
дебіторської заборгованості фактично
втрачено боржників у зобов'язаннях, що
призвело до недоотримання доходів на
загальну суму 1 187 193,33 грн. Зокрема,
відповідач списав дебіторську
заборгованість згідно із актом
інвентаризації від 26.11.2011р. №8 на
вказану вище суму та не отримав коштів:
від ПП "Компанія АгроАльянс" в сумі 1 120
227,80 грн. за відпущене насіння
відповідно до договору постачання від
20.08.2008р.; від ТОВ "Вішва Ананда" в сумі 7
560,00 грн. за відпущене насіння
відповідно до договору постачання від
22.08.2008р.; від СП "Укрсоя" в сумі 56 300,00 грн.
за відпущене насіння; 3 105,53 грн. за
відпущену солому ТОВ
"Таврія-Агро-Капітал" й ТОВ
"Агрокомінвест".

Крім того, у грудні 2011р. відповідачем
списано дебіторську заборгованість в
сумі 479 550,00 грн. за не отримані страхові
послуги від ЗАТ "Страхова компанія
"Укрінстрах".

Наведене, на думку позивача, є
порушенням ст.193 Господарського
кодексу України, пп.пп. 7, 8 9 п.11
Загального положення про юридичну
службу міністерства, іншого органу
виконавчої влади, державного
підприємства, установи та організації,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.11. 2008 р. №1040, п.5
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 10 "Дебіторська заборгованість",
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 08.10. 1999 р. №237 і
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 25.10. 1999 р. за №725/4018 і це
порушення призвело до недоотримання
Підприємством доходів в загальній сумі
1 666 743,33 грн.

У зв'язку з цим пунктом 3 вимоги від
18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 відповідача
зобов'язано усунути це порушення
шляхом відображення в бухгалтерському
обліку підприємства дебіторську
заборгованість в сумі 1 666 743,33 грн. та
провести претензійно-позовну роботу і
забезпечити стягнення коштів в
зазначеній сумі, в інакшому випадку
порушення слід усунути шляхом
стягнення з осіб, винних у заподіянні
шкоди, у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст. 130-136 КЗПП України.

Також ревізією виявлено випадки
списання пального згідно подорожніх
листів на автомобілі Hyundai, державний
номер ВТ9060АТ та ВАЗ-1213, державний номер
ВТ5111АВ, використання яких водіями
здійснювалось у вихідні та святкові
дні без відповідних наказів чи
дозволів керівництва та без
відображення у Табелі обліку робочого
часу, що на думку позивача не
підтверджує використання зазначених
автомобілів у вказаних випадках для
виконання службової чи господарської
діяльності Підприємства.

З цього позивач робить висновок про
незаконне списання пального марки А-92,
А-95 в загальній кількості 1 257,93 л. на
загальну суму 13 539,97 грн., що є
порушенням п.15 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 "витрати",
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 31.12.1999 р. №318 і
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 19.01.2000 р. за №27/4248 та п.1 ст.3, п.п.6,
7 ст.8 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16 липня 1999 року
№ 996-XIV.

Пунктом 5 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457
відповідача зобов'язано усунути це
порушення шляхом утримання із
заробітної плати працівників або
внесенням в касу підприємства сум
незаконно списаного пального або
фактичним внесенням пального марки А-92,
А-95 в загальній кількості 1 257,93 л., в
інакшому випадку порушення слід
усунути шляхом стягнення з осіб, винних
у зайвих грошових виплатах кошти у
порядку та розмірі, встановленому
ст.ст. 130-136 КЗПП України.

Крім того, ревізією виявлено, що у
період з 01.09.2010р. по 01.11.2013р. директору
Підприємства виплачувалась надбавка в
розмірі 30% тарифної ставки водія,
всього сплачено йому кошти в сумі 10 067,54
грн., на які нараховані внески до
цільових фондів в сумі 2 218,94 грн.

Позивач зазначає, що оскільки питання
матеріального забезпечення та оплати
праці керівника Підприємства вичерпно
врегульовані укладеними з ним
контрактами від 26.12.2011р. та від 04.02.2013р.,
якими не передбачено можливість
виплати керівнику вказаної надбавки,
то її виплата є порушенням вимог ст.97
КЗПП України, п.1 постанови Кабінету
Міністрів України від 19.05.1999р. №859 "Про
умови і розміри оплати праці
керівників підприємств, заснованих на
державній, комунальній власності, та
об'єднань державних підприємств", яке
призвело до безпідставного
нарахування і виплати директору
Підприємства коштів в сумі 10 067,54 грн. та
зайвого перерахування внесків до
державних цільових фондів в сумі 2 218,94
грн.

Пунктом 7 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457
відповідача зобов'язано усунути це
порушення шляхом утримання із
заробітної плати працівника або
внесенням в касу підприємства
безпідставно нарахованої надбавки в
сумі 10 067,54 грн. та проведенням
відповідних коригувань по сплаті
внесків до державних цільових фондів в
сумі 2 218,94 грн.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII
(далі - Закон № 2939-XII), здійснення
державного фінансового контролю
забезпечує центральний орган
виконавчої влади, уповноважений
Президентом України на реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю (далі - орган
державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю
у своїй діяльності керується
Конституцією України, цим Законом,
іншими законодавчими актами, актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України.

Головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно із пунктом 7 статті 10 Закону №
2939-XII органу державного фінансового
контролю надається право пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно до частини другої статті 15
Закону № 2939-XII законні вимоги службових
осіб органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Як встановлено судом, вимога від
18.04.2014р. №21-06-14-14/2457, у тому числі і її
пункти 2, 3, 5, 7 відповідачем в судовому
порядку не оскаржувалась і на даний час
є чинною.

Представник відповідача в судовому
засіданні визнав наявність порушень,
викладених в акті ревізії від 17.03.2014р. №
07-17/03 та зобов'язання усунути які шляхом
виконання п.п. 2, 3, 5, 7 вимоги від 18.04.2014р.
№21-06-14-14/2457 є предметом даного спору.
Також представник відповідача не
спростував обставин, що в повному
обсязі п.п. 2, 3, 5, 7 вимоги від 18.04.2014р.
№21-06-14-14/2457 не виконані.

Фактично заперечення відповідача
проти задоволення позову ґрунтуються
не на відсутності порушень, наявності
яких він не спростовує, а на
недостатності у нього грошових та
людських резервів для усунення
порушень та на тому, що ним вживаються
дії щодо усунення частини цих порушень.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження фактів виконання п.п. 2, 3,
5, 7 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 або їх
незаконності відповідачем не надано.
Подані ж представником відповідача
листи-звернення до прокуратури
Білозерського району з питань
представництва інтересів ДП "ДГ
"Копані" в судових інстанціях та до
Інституту продовольчих ресурсів з
пропозицією повернути автомобіль
Volkswagen Passat В7 до ДП "ДГ "Копані", як і
листування між Національною академією
аграрних наук України та ДФІ в
Херсонській області не можуть бути
розцінені як докази усунення порушень
та виконання вимоги позивача від
18.04.2014р. №21-06-14-14/2457.

Враховуючи ці обставини, суд при
вирішенні даного спору з метою повного,
всебічного та об'єктивного його
розгляду вважає за необхідне також
надати оцінку обґрунтованості
позовних вимог та відповідності п.п. 2, 3,
5, 7 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457
критеріям законності і
обґрунтованості, встановлених ст.19
Конституції України та ст.2 КАС України.

Так, ревізією встановлено порушення
відповідачем "Порядку складання,
затвердження та контролю виконання
фінансових планів державних
підприємств, акціонерних, холдингових
компаній та інших суб'єктів
господарювання, у статутному фонді
яких більше 50 відсотків акцій (часток,
паїв) належать державі, та їх дочірніх
підприємств", затвердженого наказом
Міністерства економіки України від 21.06.
2005 р. №173 (у редакції наказу
Міністерства економіки України від 16.03.
2009 р. №216) і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14.04. 2009 р.
за №336/16352, пп.2 "б" п.13 постанови
Кабінету Міністрів України від 29.11.2006р.
№1673 "Про стан фінансово-бюджетної
дисципліни, заходи щодо посилення
боротьби з корупцією та контролю за
використанням державного майна і
фінансових ресурсів" та ст.ст. 75, 78
Господарського кодексу України, яке
полягало у тому, що ним у 2011р. придбано 2
легкові автомобілі - Volkswagen Passat В7
вартістю 279 600,00 грн. (з ПДВ) та Hyundai ІХ35
вартістю 255 250,00 грн. (з ПДВ), при тому що
фінансовим планом Підприємства на 2011
рік не передбачені витрати на
придбання автомобілів, у відповідача
була відсутня об'єктивна потреба у їх
придбанні, яке до того ж відбулось без
погодження Національною академією
аграрних наук України як органу,
уповноваженому управляти майном
Підприємства.

Однак у п.2 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457
позивач вимагає від відповідача
усунути це порушення шляхом вжиття
заходів щодо стягнення коштів в сумі 279
600,00 грн. з Інституту продовольчих
товарів Національної академії
аграрних наук України (якому було
передано безоплатно на баланс
автомобіль Volkswagen Passat В7 відповідно до
постанови Президії Національної
академії аграрних наук України від
23.11.2011р. №20) або повернення автомобіля
Volkswagen Passat В7 до ДП "ДГ "Копані", в
інакшому випадку порушення слід
усунути шляхом стягнення з осіб, винних
у заподіянні шкоди, у порядку та
розмірі, встановленому ст.ст. 130-136
Кодексу законів про працю України
(далі- КЗПП України).

З матеріалів справи видно, що
автомобіль Volkswagen Passat В7 (балансовою
вартістю 239 990,00 грн. без ПДВ) відповідно
до постанови Президії Національної
академії аграрних наук України від
23.11.2011р. №20 було безоплатно передано
11.01.2012р. на баланс Технологічного
інституту молока та м'яса Національної
академії аграрних наук України (з
31.01.2012р. - Інститут продовольчих товарів
Національної академії аграрних наук
України).

В судовому засіданні представники
позивача не заперечували обставин щодо
правомірності такої передачі та
відповідності її вимогам Закону
України "Про особливості правового
режиму діяльності Національної
академії наук України, галузевих
академій наук та статусу їх майнового
комплексу". Тобто, порушення полягало
виключно у придбанні відповідачем
автомобілів, а не у безоплатній
передачі одного з них в подальшому на
баланс іншої організації, що віднесена
до відання Національної академії наук
України або галузевих академій наук,
яка, до того ж, є розпорядником майна ДП
"ДГ "Копані".

У зв'язку з цим суд звертає увагу на те,
що жодних законних підстав для
стягнення коштів в сумі 279 600,00 грн.
(вартості безоплатно переданого
автомобіля) з Інституту продовольчих
товарів Національної академії
аграрних наук України або повернення
від цієї юридичної особи автомобіля
Volkswagen Passat В7 до ДП "ДГ "Копані" позивач не
наводить ні в акті ревізії, ані у вимозі
від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457, ані у позовній
заяві.

За таких обставин, з урахуванням факту
визнання відповідачем обставин
вчинення порушення законодавства, суд
приходить до висновку про
невідповідність вимогам щодо
законності і обґрунтованості п.2 вимоги
від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 в частині
зобов'язання відповідача вжити заходів
щодо стягнення коштів в сумі 279 600,00 грн.
з Інституту продовольчих товарів
Національної академії аграрних наук
України або повернення від цієї
юридичної особи автомобіля Volkswagen Passat В7
до ДП "ДГ "Копані". В решті пункт 2 цієї
вимоги є законним і підлягає виконанню
відповідачем.

Щодо п.3 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457
суд вважає за необхідне звернути увагу
на таке.

Цим пунктом вимоги відповідача
зобов'язано усунути порушення вимог
законодавства, яке полягало у не
проведенні позовної діяльності в судах
щодо стягнення дебіторської
заборгованості та фактичній втраті
боржників у зобов'язаннях, що призвело
до недоотримання доходів, шляхом
відображення в бухгалтерському обліку
підприємства дебіторську
заборгованість в сумі 1 666 743,33 грн. та
проведення претензійно-позовної
роботи і забезпечення стягнення коштів
в зазначеній сумі, в інакшому випадку
порушення слід усунути шляхом
стягнення з осіб, винних у заподіянні
шкоди, у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст. 130-136 КЗПП України.

Однак з матеріалів справи видно і це
було встановлено позивачем, що вказана
дебіторська заборгованість була
списана відповідачем згідно з актами
інвентаризації у 2011 році у зв'язку із
минуванням строків позовної давності.

Тобто, з наведеного вбачається, що,
по-перше, вказана заборгованість має
ознаки безнадійної дебіторської
заборгованості, визначення якої надано
п.4 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська
заборгованість", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
08.10.1999 р. №237; по-друге, ця
заборгованість списана відповідачем, а
тому фактично позивачем вимагається
від відповідача відобразити (поновити)
в обліку суми безнадійної дебіторської
заборгованості за попередні періоди.

При цьому позивачем не наведено
відповідного правового обґрунтування
для застосування саме такого способу
усунення порушення, який вказаний ним у
вимозі від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457, як і не
зазначено положення конкретних
нормативних актів, які б передбачали
обов'язок відповідача відобразити в
обліку списану в попередніх періодах
дебіторську заборгованість, яка має
ознаки безнадійної.

Також позивачем не доведено обставин
порушення відповідачем установленої
процедури списання цієї
заборгованості. Не заперечував проти
правомірності списання дебіторської
заборгованості і представник позивача
у судовому засіданні.

Тобто, п.3 вимоги від 18.04.2014р. №21-06-14-14/2457,
на думку суду, не відповідає критеріям
законності і обґрунтованості, оскільки
позивачем не наведено правового
обґрунтування стосовно зобов'язання
відповідача відобразити в обліку
списану дебіторську заборгованість,
щодо якої минули строки позовної
давності, а також щодо його обов'язку
провести претензійно позовну роботу зі
стягнення такої заборгованості.

Щодо п.п. 5, 7 вимоги від 18.04.2014р.
№21-06-14-14/2457 суд зазначає, що вони є
законними і підлягають виконанню
відповідачем, оскільки обставини
порушення підтверджені матеріалами
справи, відповідачем не спростовані
висновки позивача про незаконність
списання пального та про
безпідставність виплати керівнику
Підприємства надбавки, не передбаченої
укладеними з ним контрактом, а спосіб
усунення порушення відповідає вимогам
законодавства.

Згідно із ч.ч.1, 4 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги щодо зобов'язання
відповідача виконати п.2 вимоги від
18.04.2014р. №21-06-14-14/2457 підлягають
задоволенню частково, а вимоги щодо
зобов'язання виконати п.п.5, 7 цієї
вимоги мають бути задоволені в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Зобов'язати Державне підприємство
«Дослідне господарство «Копані»
Інституту зрошуваного землеробства
Національної академії аграрних наук
України виконати пункт 2 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області від 18.04.2014р.
№21-06-14-14/2457 в частині усунення
порушення шляхом стягнення з винних
осіб шкоди, у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України.

Зобов'язати Державне підприємство
«Дослідне господарство «Копані»
Інституту зрошуваного землеробства
Національної академії аграрних наук
України виконати пункти 5 та 7 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області від 18.04.2014р.
№21-06-14-14/2457 в повному обсязі.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 19 червня 2014 р.

Суддя
Пекний А.С.

кат. 9.3