Справа № 415/7018/13-ц
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фастовець В.М.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
справа №415/7018/13-ц
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Геращенка І.В.

суддів: Арабей
Т.Г., Губської Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Лисичанського міського
суду Луганської області від 02 грудня 2013
року у справі № 415/7018/13-ц за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Лисичанського
міського суду Луганської області з
позовною заявою до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області про:

- визнання дій Управління Пенсійного
фонду України в м. Лисичанську
Луганської області щодо призначення
державної пенсії у розмірі меншому ніж
фактично отримані суми заробітної
плати за час участі в ліквідації
наслідків на ЧАЄС протиправними з 13
травня 2013 року;

- зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м. Лисичанську
Луганської області здійснити
перерахунок державної пенсії виходячи
із заробітної плати за серпень 1986 року,
зазначеної в корінцях про заробітну
плату за жовтень 1986 року та листопад 1986
року виданого ВАТ «Лисичанський завод
гумово-технічних виробів» виходячи з
повної суми виплат вказаної в корінці,
з 15 травня 2013 року, та виплатити
недоотримані суми пенсії з 13 травня 2013
року.

Постановою Лисичанського міського
суду Луганської області від 02 грудня 2013
року у справі № 415/7018/13-ц (суддя
Фастовець В.М.) у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку і просив
апеляційний суд скасувати це рішення і
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, не відповідність висновків суду
обставинам справи.

Наголошує на тому, що за ст. 17 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою Правління пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року в разі
ліквідації підприємства архівні
установи можуть видавати документи, що
відповідають даним архівних установ
без додержання встановленої форми.

Тобто, відповідач діяв не в межах
наданих повноважень з порушенням
встановленого способу.

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України
передбачено, що апеляційні скарги у
справах, передбачених пунктами 1, 2
частини першої цієї статті,
розглядаються апеляційними судами в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської та
отримує пенсію згідно Закону України
«Про статус i соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» як інвалід
III групи з 22.06.2009 року.

Відповідно до архівної довідки
Галузевого Державного архіву
Міністерства оборони України від 11
жовтня 2000 року № 51/1/13081 позивач приймав
участь у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЄС у період з 05 серпня 1986 року по 26
вересня 1986 року.

Згідно довідки ВАТ «Лисичанський завод
гумово - технічних виробів» від 01
червня 2012 року № 318 ОСОБА_2 в період з 05
серпня 1986 року по 26 вересня 1986 року
працював на посаді майстра зміни
дільниці змішування цеху № 1,
постановою Господарського суду
Луганської області від 07.07.2011 року по
справі № 11/155б ВАТ «Лисичанський завод
гумово - технічних виробів» визнано
банкрутом і відкрита ліквідаційна
процедура.

Позивач звернувся до відповідача із
заявою про роз'яснення норм розрахунку
пенсії.

Листом Управління Пенсійного
фонду України в м. Лисичанську
Луганської області від 07 листопада 2013
року роз'яснило, що підставою для
перерахунку пенсії є довідки надані
підприємством, де працювала особа, яка
була призвана на військові збори, а
підставою для проведення розрахунку
заробітної плати за період роботи в
зоні відчуження є первинні документи
про нараховану заробітну плату,
періоду та фактичної кількості
робочого дня і місця її виконання.

З 01.06.2012 року на підставі заяви
позивача від 07.06.2012 року та наданої
довідки про заробіток від 01.06.2012 року №
318, виданої ВАТ «Лисичанський завод
гумово - технічних виробів» був
проведений перерахунок пенсії із
заробітку, взятого за дні роботи в зоні
відчуження після чого розмір пенсії
склав 2449,86 грн.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції, в
апеляційній скарзі вказується на
порушення норм матеріального права.

Колегія суддів вважає апеляційну
скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані при прийнятті нових законів
або внесені змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Скасування
конституційних прав і свобод - це їх
офіційна (юридична або фактична)
ліквідація. Звуження змісту та обсягу
прав і свобод є їх обмеженням. У
традиційному розумінні діяльності
визначальними поняття змісту прав
людини є умови і засоби, які становлять
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування та
розвитку. Обсяг прав людини - це їх
сутнісна властивість, виражена
кількісними показниками можливостей
людини, які відображені відповідними
правами, що не є однорідними і
загальними. Загальновизнаним є
правило, згідно з яким сутність змісту
основного права в жодному разі не може
бути порушена.

Статтею 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Статтею 58 зазначеного Закону на
Пенсійний фонд покладене керівництво
та управління солідарною системою,
збір, акумуляція та облік страхових
внесків, призначення пенсії та
підготовка документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішення
питань, пов'язаних з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством України покладені
владні управлінські функції у сфері
пенсійного забезпечення.

Законом України від 14 червня 2011 року №
3491-6 «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» доповнені Прикінцеві
положення пункту 4 певним змістом,
якими серед іншого установлено, що у 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Зазначені норми набрали чинності з дня,
наступного за днем його опублікування,
а саме з 19 червня 2011 року, оскільки
опублікуванні в газеті «Голос України»
за 18 червня 2011 року №110 (5110). На
виконання пункту 7 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» від
14 червня 2011 року № 3491-6 Кабінет
Міністрів України прийняв Постанову
від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка відповідно до
пункту 5 Указу Президента України «Про
порядок офіційного оприлюднення
нормативно-правових актів та набрання
ними чинності» від 10 червня 1997 року №
503/97 набрала чинності з 23 липня 2011 року.

У зв'язку з прийняттям зазначеного
нормативно-правового акту терміни
застосування положень статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" до 23 липня 2011 року здійснюються у
порядку та розмірах встановлених
наведеним законом, а з 23 липня 2011 року у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» визнані такими, що відповідають
Конституції України, тобто є
конституційними.

Відповідно до Рішенням
Конституційного суду України від 25.01.2012
року № 3-рп/2012 за конституційним
поданням правління Пенсійного фонду
України щодо офіційного тлумачення
положень статті 1, частин першої,
другої, третьої статті 95, частини
другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України, пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з окремими
положеннями Конституції України:

1. В аспекті конституційного подання
положення статті 1, частин першої,
третьої статті 95 Конституції України у
системному зв'язку з положеннями
статті 3, частини першої статті 17,
частини третьої статті 22, статей 46, 48
Основного Закону України треба
розуміти так, що однією з ознак України
як соціальної держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості.

2. В аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 96,
пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції
України треба розуміти так, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

3. В аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19,
частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Таки чином, колегія суддів вважає, що
пенсійний орган, як суб'єкт владних
повноважень, повинен діяти на підставі
закону та у спосіб, визначений законом
і тому наділений повноваженнями
самостійно визначитися щодо порядку та
розміру сплати пенсії у відповідності
до Закону України від 14 червня 2011 року
№ 3491-6 «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», Постанови Кабінету
Міністрів України від 6 липня 2011 року №
745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», Рішення
Конституційного суду України від 25.01.2012
року № 3-рп/2012, Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік».

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» норми i положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус i соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Із аналізу наведених норм випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог закону
постановою КМУ № 745 від 06.07.2011 року та
постановою КМУ № 1210 від 23.11.2011 року були
визначені розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, а також
механізм обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до статей 54 і 57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно п. 1 Порядку обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи (далі -
Порядок), затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210, порядок визначає механізм
обчислення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до статей 54 і 57 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть
призначатися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу в зоні
відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків

За приписами п. 2 Порядку передбачено,
що заробітна плата для обчислення
пенсій враховується за будь-які 12
місяців підряд такої роботи.

Відповідно до п. 3 Порядку у разі коли
особа пропрацювала у зоні відчуження:

1) з дня аварії не менш як 12 місяців
підряд, за її бажанням пенсія може
обчислюватися виходячи із заробітної
плати за будь-який повний календарний
місяць роботи в зазначеній зоні;

2) на промисловому майданчику
Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців
у період з 26 квітня 1986 р. до 1 серпня 1987
р., за її бажанням пенсія може
обчислюватися виходячи із заробітної
плати за будь-який повний календарний
місяць роботи в зоні відчуження. Якщо
така особа виводилася із зони
Чорнобильської АЕС за медичними
показниками у зв'язку з
переопроміненням, за її бажанням
пенсія може обчислюватися виходячи із
заробітної плати за будь-який повний
календарний місяць роботи на
промисловому майданчику
Чорнобильської АЕС;

3) менш як 12 місяців підряд, пенсія
обчислюється виходячи із заробітної
плати за повні календарні місяці
підряд у зоні відчуження;

4) менше календарного місяця у 1986 - 1990
роках, за її бажанням пенсія може
обчислюватися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу у зоні
відчуження, за весь фактично
відпрацьований час, в одному із
неповних календарних місяців роботи
протягом цих років, без додавання суми
заробітної плати за період роботи за
межами зони відчуження. У такому разі
заробітна плата за весь фактично
відпрацьований час ділиться на число
відпрацьованих днів, а одержана сума
множиться на 25,4. Якщо дні роботи
припали на вихідні і святкові дні,
розрахунок заробітної плати
проводиться у такому ж порядку, як і за
роботу у робочі дні, а доплата за
вихідні і святкові дні, нарахована за
фактично відпрацьований час, з
урахуванням установленої кратності
додається до суми обчисленої
заробітної плати;

5) менше місяця та захворіла на
променеву хворобу, пенсія обчислюється
згідно із статтею 57 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» підставами
для визначення статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС є період роботи
(служби) у зоні відчуження, що
підтверджено відповідними
документами.

Підставою для визначення статусу
евакуйованих із зони відчуження,
відселених і таких, які самостійно
переселилися, відповідно до статті 4 є
довідка про евакуацію, відселення,
самостійне переселення.

Підставами для визначення статусу
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, які проживають або
працюють на забруднених територіях, є
довідка про період проживання, роботи
на цих територіях.

Видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

Визначення рівнів забруднення, доз
опромінення, відновлення їх шляхом
розрахунку здійснюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
відповідних державних органів та
обласних державних адміністрацій.

Згідно постанови ЦК КПРС, Президії
Верховної Ради Міністрів СССР та ВЦСПС
від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати
праці та матеріального забезпечення
робітників підприємств п організацій
зони Чорнобильської атомної
електростанції» передбачено оплату
праці робітників, як безпосередньо
були зайняті на роботах по усуненню
наслідків аварії на ЧАЕС, проводити по
підвищеним 100% тарифним ставкам
(посадовим окладам).

За приписами п. 5 Інструкції про
службові відрядження в межах СРСР,
затвердженої Мінфіном СРСР,
Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 15.02.1980
року № 30, за працівником зберігали
середній заробіток на період
перебування на зборах за всі робочі
дні, а роботу у вихідні оплачували у
подвійному розмірі. Крім того, роботу в
зоні відчуження враховують коефіцієнт
кратності залежно від зони небезпеки.

Постановою Ради Міністрів СРСР та
ВЦСПС від 05.06.1986 року № 665-195 «Про умови
оплати праці і матеріального
забезпечення робітників підприємств,
організацій, установ, зайнятих на
роботах, зв'язаних ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС та
запобіганню забруднення навколишнього
середовища» були визначені зони
небезпеки та перелік населених пунктів
і виробничих об'єктів в межах
30-кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на
III, ІІ, І зону небезпеки, де оплати праці
здійснювалась відповідно з зонами
небезпеки підвищених розмірах в
залежності від рівня радіації.

На решті території зони відчуження, що
не була віднесена до зон небезпеки
(зона особливого контролю) оплата праці
проводилась з дня аварії в
однократному розмірі тарифної ставки,
виходячи підвищення її до 100 відсотків,
відповідно до постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року №
524-156.

Постановою Ради Міністрів СРСР і
ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195
(постанова Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7)
було дозволено підприємствам
залучати працівників на роботи,
пов'язані з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і
запобіганням забрудненню
навколишнього середовища, у вихідні і
святкові дні з оплатою у подвійному
розмірі.

Відповідно до постанови Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня
1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні
ЧАЕС виплачувалась у відповідності з
діючими на підприємстві системами
преміювання. Встановлені граничні
розміри премій було дозволено
підвищувати до 60% тарифної ставки
(окладу) на місяць (підпункт 4 пункт 1
постанови Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та
ВЦРПС «Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення,
працівників підприємств, організацій і
установ, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
запобігання забрудненню навколишнього
середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195
передбачає встановлення за
працівниками, направленими для
виконання робіт, пов'язаних з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і запобігання
забрудненню навколишнього середовища,
збереження середньої заробітної плати.

Згідно ст. 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» Пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи можуть
призначатися за бажанням громадянина
із заробітку, одержаного за роботу в
зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який
визначається згідно з законодавством.

В усіх випадках розмір
середньомісячної заробітної плати для
обчислення пенсії за роботу у зоні
відчуження у 1986 - 1990 роках не може
перевищувати 3,0 тис. карбованців.

У всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими:

для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році:

по I групі інвалідності - 220 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

по II групі інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

по III групі інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990
роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із
зони відчуження:

по I групі інвалідності - 160 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

по II групі інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

по III групі інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

для інших інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою:

по I групі інвалідності - 130 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

по II групі інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

по III групі інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

дітям-інвалідам - 70 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Пенсія в разі втрати годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні (при цьому дітям
пенсія призначається незалежно від
того, чи були вони на утриманні
годувальника), у розмірі:

на одного непрацездатного члена сім'ї -
50 процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника;

на двох та більше непрацездатних
членів сім'ї - 100 процентів пенсії по
інвалідності померлого годувальника,
визначеної згідно із зазначеною
статтею, що розподіляється між ними
рівними частками.

До непрацездатних членів сім'ї
померлого годувальника належать особи,
зазначені у статті 36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
визначається на момент виплати пенсії
згідно із законом про Державний бюджет
України і не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» Обчислення
середньомісячного заробітку
провадиться відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

У разі обчислення пенсії відповідно до
частини другої статті 27 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за бажанням того,
хто звернувся за пенсією,
середньомісячний фактичний заробіток
для обчислення пенсії може визначатися
за будь-які 12 місяців підряд роботи на
територіях радіоактивного
забруднення.

Якщо особа, яка звернулася за пенсією,
пропрацювала на територіях
радіоактивного забруднення:

менше 12 місяців, - середньомісячний
заробіток визначається шляхом поділу
загальної суми заробітку за календарні
місяці роботи на кількість цих місяців;

не менше 30 календарних днів у двох
місяцях, - середньомісячний заробіток
визначається за будь-які фактично
відпрацьовані 30 календарних днів
роботи;

менше місяця, - середньомісячний
заробіток визначається за цей
календарний місяць з додаванням до
заробітку на основній роботі.

Порядок обчислення середньомісячного
заробітку для призначення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
призначеної відповідно до статті 54
цього Закону, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Особам, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році, а також в евакуації населення
на добровільній безплатній основі і
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджено відповідними
документами, пенсія по інвалідності за
їх бажанням обчислюється з
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, що був встановлений
на час їхнього перебування в зоні
відчуження.

Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року № 22-1
затверджено Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який регулює питання
щодо подання та оформлення документів
для призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Порядок).

Згідно пп. «в» п. 7 Порядку до заяви про
призначення пенсії за віком додаються
такі документи: довідка про заробітну
плату особи (додаток 1) за період
страхового стажу до 01.07.2000, а починаючи
з 01.07.2000 індивідуальні відомості про
застраховану особу надаються відділом
персоніфікованого обліку за формою
згідно із додатком 2, додатком 3

Відповідно до п. 17 Порядку довідка про
заробітну плату (дохід) особи видається
на підставі особових рахунків,
платіжних відомостей та інших
документів про нараховану та сплачену
заробітну плату підприємством,
установою чи організацією, де працював
померлий годувальник або особа, яка
звертається за пенсією. Якщо такі
підприємства, установи, організації
ліквідовані або припинили своє
існування з інших причин, то довідки
про заробітну плату видаються
правонаступником цих підприємств,
установ чи організацій або архівними
установами.

У випадках, коли архівні установи не
мають можливості видати довідку за
встановленою формою з розшифровкою
виплачених сум за видами заробітку,
вони можуть видавати довідки, що
відповідають даним, наявним в архівних
фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення
пенсії на підставі показань свідків не
допускається. Виписка зі штатного
розпису про посадовий оклад,
профспілкові квитки, квитки партій та
рухів, громадських об'єднань не можуть
служити документами, що засвідчують
фактичний заробіток для обчислення
розміру пенсії.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог,
оскільки корінець про розмір
заробітної плати не є документом на
підставі якого можливо здійснити
обчислення розміру пенсії виходячи з
розміру відшкодування фактичних
збитків, оскільки у матеріалах справи є
належна довідка ВАТ «Лисичанський
завод гумово - технічних виробів» від 01
червня 2012 року № 318.

Зважаючи на наведене, судова колегія
дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються, підстави для
скасування постановленого по справі
судового рішення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст. 2, ст.160, ст. 167,
ст. 183-2, ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ч. 1 ст.
205, ст. 206, ст. 211, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Лисичанського міського суду
Луганської області від 02 грудня 201з
року у справі № 415/7018/13-ц - залишити без
задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду
Луганської області від 02 грудня 201з
року у справі № 415/7018/13-ц за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
І.В.
Геращенко

Судді
Т.Г. Арабей

Л.В. Губська