Справа № 805/5028/14
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 р.
Справа №805/5028/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12:40

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кірієнка В.О.,

при секретарі - Шерстюк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В
И В:

18 квітня 2014 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про визнання дій щодо
прийняття постанови про відкриття
виконавчого провадження від 09.08.2013 року
про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки у
розмірі 2 312,07 грн. за вимогою №Ф-2232у
незаконними та зобов'язання скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 09.08.2013 року про
стягнення з ОСОБА_1 недоїмки у розмірі 2
312,07 грн. за вимогою №Ф-2232у (ВП № 39388671).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 26.05.2014 року
позовну заяву ОСОБА_1 до Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії (ВП №
39388671) в частині позовних вимог про
зобов'язання скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження від
09.08.2013 року щодо стягнення з ОСОБА_1
недоїмки у розмірі 2 312,07 грн. за вимогою
№Ф-2232у залишено без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 09.08.2013 року на
підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України
«Про виконавче провадження»
постановою державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання вимоги №2232у від 05.07.2013 року,
винесеної Управлінням Пенсійного
фонду України у Жовтневому районі м.
Маріуполя, щодо стягнення з ОСОБА_1 суми
заборгованості у розмірі 2 312,07 грн.
Вважає, що відповідачем неправомірно
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання вимоги №2232у від
05.07.2013 року, оскільки зазначений
виконавчий документ направлено до
відділу державної виконавчої служби до
набрання ним законної сили. З огляду на
зазначене, просить визнати дії
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції щодо
прийняття постанови про відкриття
виконавчого провадження від 09.08.2013 року
про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки у
розмірі 2 312,07 грн. за вимогою №Ф-2232у
незаконними.

Позивач, належним чином повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи,
в судове засідання не з'явився, в
матеріалах справи наявне письмове
клопотання щодо здійснення розгляду
справи без його участі.

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився. В матеріалах
справи наявні письмові заперечення на
адміністративний позов, згідно яких
відповідач посилається на те, що
виконавчий документ - вимога №2232у від
05.07.2013 року відповідає вимогам ст. 18
Закону України «Про виконавче
провадження». У зв'язку із зверненням
ОСОБА_1 до Донецького окружного
адміністративного суду з вимогами щодо
оскарження виконавчого документу -
вимоги №2232у від 05.07.2013 року, винесеної
УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя,
на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37, ст. 39 Закону
України «Про виконавче провадження»
постановою державного виконавця від
29.10.2013 року зупинено виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого документу - вимоги №2232у
від 05.07.2013 року. На теперішній час
рішення суду за результатами розгляду
позовної заяви ОСОБА_1 щодо оскарження
вимоги УПФУ в Жовтневому районі м.
Маріуполя №2232у від 05.07.2013 року до
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції не надходило. З огляду на це,
вважає позовні вимоги ОСОБА_1
безпідставними та просить відмовити у
їх задоволенні у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши всі обставини справи та
оцінивши їх наявними доказами за своїм
внутрішнім переконанням, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції від 09.08.2013
року відкрито виконавче провадження з
примусового виконання вимоги №2232у від
05.07.2013 року, винесеної Управлінням
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районі м. Маріуполя, щодо стягнення з
ОСОБА_1 суми заборгованості у розмірі 2
312,07 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

За приписами ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Відповідно до Закону України «Про
державну виконавчу службу» примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України, відділів державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських
управлінь юстиції, районних, міських
(міст обласного значення), районних в
містах відділів державної виконавчої
служби відповідних управлінь юстиції
(далі - державні виконавці).

Відповідно до ч. 1 статті 7 Закону
України «Про виконавче провадження» у
відповідній редакції, державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб. Згідно з ч. 1 ст. 5
вказаного Закону вимоги державного
виконавця щодо виконання рішень
обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.

Позивач в обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на відсутність у
відповідача підстав для відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого документу -
вимоги №2232у від 05.07.2013 року, винесеної
Управлінням Пенсійного фонду України у
Жовтневому районі м. Маріуполя, щодо
стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості
у розмірі 2 312,07 грн. з приводу
ненабрання зазначеним документом
законної сили.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до п. 8 ч. 2 цієї статті
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи -
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків платники єдиного внеску
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів.

Територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату, яка є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

Якщо платник єдиного внеску протягом
десяти робочих днів з дня надходження
вимоги не сплатив зазначені у вимозі
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом Пенсійного фонду, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Згідно ст. 25 цього Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

З аналізу наведених норм вбачається, що
державний виконавець при прийнятті до
виконання виконавчого документу -
вимоги №2232у від 05.07.2013 року, винесеної
УПФУ у Жовтневому районі м. Маріуполя,
щодо стягнення з ОСОБА_1 недоїмки зі
сплати єдиного внеску у розмірі 2 312,07
грн., діяв у межах повноважень та у
спосіб, передбачені діючим
законодавством.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно
до приписів Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (у відповідній
редакції) обов'язок щодо направлення
вимоги про сплату недоїмки до
підрозділу державної виконавчої
служби та, відповідно, дотримання
строків її узгодження віднесено до
компетенції органів Пенсійного фонду
України.

Крім того, суд вважає позовні вимоги
позивача необґрунтованими з огляду на
те, що зазначені дії відповідача щодо
прийняття постанови про відкриття
виконавчого провадження від 09.08.2013 року
самі по собі не створюють певних
правових наслідків для позивача, а
вчиненні органом державної виконавчої
служби з урахуванням права, наданого
йому Законом України «Про виконавче
провадження», внаслідок чого має місце
неправильно обраний спосіб судового
захисту. Правові наслідки створює
постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП № 39388671 від 09.08.2013р., яка є
правовим актом індивідуальної дії.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Нормами ч. 3 ст. 2 КАС України визначено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 128, 158, 159, 160,
161, 162, 163, 164, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про визнання дій незаконними -
відмовити у повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено і
підписано 29.05.2014р., її вступну та
резолютивну частини проголошено в
судовому засіданні 26.05.2014р. та
приєднано до матеріалів справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня її проголошення
апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої ст.
160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У випадку подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Кірієнко В.О.