Справа № К/9991/50941/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/50941/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Калінінському районі м.
Донецька до Державного підприємства
«Донецька вугільна енергетична
компанія» в особі відокремленого
підрозділу «Шахта ім.. М.І.Калініна» про
стягнення коштів, за касаційною
скаргою Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Калінінському районі м.
Донецька на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 30
травня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 липня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Калінінському районі м.
Донецька (далі - відділення Фонду)
звернулося з позовом до Державного
підприємства «Донецька вугільна
енергетична компанія» в особі
відокремленого підрозділу «Шахта ім..
М.І.Калініна» (далі - Підприємство) про
стягнення пені в розмірі 71051,40 грн., яка
утворилась станом на 1 січня 2011 року
внаслідок несвоєчасної сплати
стразових внесків за період з 1 жовтня
по 31 грудня 2010 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 30 травня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 липня 2011
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
задоволення скарги, з таких підстав.

Судами встановлено, що Підприємство
перебуває на обліку відділення Фонду, є
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суди попередніх інстанцій
виходили з того, що у відділення Фонду
відсутні правові підстави для
стягнення з Підприємства пені. При
цьому суди виходили з того, що на час
нарахування зазначеної пені втратила
чинність норма закону, яка передбачала
таке стягнення, оскільки з 1 січня 2011
року частину другу статті 52 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-ХІV)
було скасовано відповідно до Закону
України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VІ).

З таким висновком судів не може
погодитись колегія Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

Частиною другою статті 52 Закону № 1105-XIV,
яка діяла до 1 січня 2011 року, було
передбачено, що за прострочення сплати
страхового внеску до Фонду зі
страхувальника стягується пеня згідно
із законом. Із набранням чинності
Законом № 2464-VI наведена вище норма
матеріального права була скасована.

З 1 січня 2011 року на підставі постанови
правління Фонду від 30 листопада 2010 року
№ 31 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 17 грудня 2010 року за №
1286/18581) втратила чинність і Інструкція
про порядок перерахування, обліку та
витрачання страхових коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затверджена
постановою правління Фонду від 12 липня
2007 року № 36 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 1 серпня
2007 року за № 867/14134), відповідно до якої
відділення Фонду виявило порушення
порядку сплати страхових внесків.

У той же час відповідно до абзацу
шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VІ на
період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що після набрання чинності
Законом № 2464-VІ за органами Фонду
збережено повноваження щодо
застосування фінансових санкцій (пені)
за несплату заборгованості зі
страхових внесків, яка виникла до 1
січня 2011 року.

Окрім того, частиною третьою статті 25
Закону № 2464-VІ передбачено, що суми
недоїмки стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням штрафів.

Таким чином, оскільки пеня нарахована
Підприємству у зв'язку з несплатою
страхових внесків у період з 1 жовтня по
31 грудня 2010 року, така підлягає
стягненню і після 1 січня 2011 року, так як
заборгованість виникла у період дії
частини другої статті 52 Закону № 1105-XIV
за несплату цих самих внесків.

Аналіз наведених положень закону, дає
підстави вважати, що без з'ясування
періоду, за який не були сплачені
страхові внески підприємством та без
відповідних обрахувань пені за
несплату таких, повний захист законних
прав та інтересів сторін не можливий, а
висновок судів щодо відмови у позові є
передчасним.

Отже, неповне з'ясування судами дійсних
обставин справи та порушення норм
матеріального і процесуального права
призвело до ухвалення рішень, які не
відповідає вимогам статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо законності і обґрунтованості.

Тому рішення судів підлягають
скасуванню, а справа згідно правил
частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
направленню на новий розгляд, оскільки
суд касаційної інстанції не може
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судових рішеннях.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Калінінському районі м.
Донецька задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 30 травня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 липня 2011
року скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало