Справа № 755/1003/14-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О.,Троян Н.М.

при секретарі: Савін І.В.

Розглянувши апеляційні скарги
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
та Управління Пенсійного фонду України
у Дніпровському районі м. Києва на
постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 09 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання бездіяльності протиправною
та про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського
районного суду м. Києва з
адміністративним позовом про визнання
протиправною бездіяльності УПФ в
Дніпровському районі м. Києва щодо
поновлення ОСОБА_2, виплати раніше
призначеної пенсії та про зобов'язання
відповідача нарахувати та виплачувати
позивачу, починаючи з 02 грудня 2013 року,
пенсії за віком довічно.

Відповідно до постанови Дніпровського
районного суду м. Києва від 09 квітня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково, визнано
незаконною діяльність УПФ у
Дніпровському районі м. Києва щодо
поновлення ОСОБА_2 раніше призначеної
пенсії. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, представник
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу в якій просить
постанову Дніпровського районного
суду м. Києва скасувати в частині
відмови в задоволенні позову та в цій
частині ухвалити нове рішення про
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплачувати позивачу пенсію за віком
довічно. В іншій частині постанову суду
залишити без змін.

Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва також не
погодившись із постановою
Дніпровського районного суду м. Києва,
подало апеляційну скаргу в якій
просить скасувати оскаржувану
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає
задоволенню, а апеляційна скарга УПФ у
Дніпровському районі м. Києва підлягає
залишенню без задоволення, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2, як громадянину України, була
призначена пенсія за віком з 01.01.1993
року. У зв»язку з виїздом останнього з
держави Україна на постійне місце
проживання до держави Ізраїль,
відповідач припинив виплату пенсії
позивачу відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 та ст.
51 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Статтею 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод; основні обов'язки громадянина.

Стаття 1 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначає, що громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які
проживають в Україні, мають право на
пенсію нарівні з громадянами України
на умовах, передбачених законодавством
або міждержавними угодами (редакція ч.2
в редакції від 16.10.2012 року).

Згідно статті 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» право на отримання пенсій
та соціальних послуг із солідарної
системи мають:

1) громадяни України, які застраховані
згідно із цим Законом та досягли
встановленого цим Законом пенсійного
віку чи визнані інвалідами в
установленому законодавством порядку
і мають необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий
стаж, а в разі смерті цих осіб - члени
їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього
Закону, та інші особи, передбачені цим
Законом;

2) особи, яким до дня набрання чинності
цим Законом була призначена пенсія
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення" (крім
соціальних пенсій) або була
призначена пенсія (щомісячне довічне
грошове утримання) за іншими
законодавчими актами, але вони мали
право на призначення пенсії за Законом
України "Про пенсійне забезпечення" - за
умови, якщо вони не отримують пенсію
(щомісячне довічне грошове утримання) з
інших джерел, а також у випадках,
передбачених цим Законом, - члени їхніх
сімей.

Підпунктом 2 п.1 ст.49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначено, що
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється: 2) на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України
(Положення пункту 2 частини першої
статті 49 втратили чинність, як такі, що
є неконституційними на підставі
Рішення Конституційного Суду N 25-рп/2009
від 07.10.2009)

Згідно з ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»від 09.07.2003 року №1058-ІV у
разі виїзду пенсіонера на постійне
місце проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
№25-рп/2009 від 07.10.2009 року речення друге
ст. 51 Закону №1058 визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) та втратило
чинність.

Таким чином, законодавчими нормами, що
регулюють виплату пенсії громадянам
України, які постійно проживають за
кордоном, на теперішній час є ст.ст. 1 та
92 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ.
Дана норма чинності не втрачала та
неконституційною у встановленому
законом порядку не визнавалася.
Чинність ст.ст. 1 та 92 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
підтверджується п. 4 рішення
Конституційного Суду України №25-рп/2009
від 07.10.2009 року, згідно з яким у процесі
розгляду справи встановлено, що в інших
правових актах, крім оспорюваного
суб'єктом права на конституційне
подання, містяться посилання на статті
49, 51 Закону або вказується, що пенсійне
забезпечення деяких категорій
громадян, які проживають за межами
України, здійснюється лише на підставі
міждержавних договорів. Зокрема, такі
положення є у статті 3 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, частині третій
статті 1, частині другій статті 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Конституційний Суд України вважає, що у
зв'язку з визнанням неконституційними
пункту 2 частини першої статті 49,
другого речення статті 51 Закону
Верховна Рада України повинна привести
положення названих законів у
відповідність із цим Рішенням.
Відповідно до ст. 92 Закону №1788,
громадянам, які виїхали на постійне
проживання за кордон, пенсії не
призначаються. Пенсії, призначені в
Україні до виїзду на постійне
проживання за кордон, виплачуються за 6
місяців наперед перед від'їздом за
кордон. За час перебування цих громадян
за кордоном виплачуються тільки
пенсії, призначені внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання. Порядок переведення
пенсій, призначених внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, в інші країни
визначається Кабінетом Міністрів
України. Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону №1788
пенсійне забезпечення громадян
України, що проживають за її межами,
провадиться на основі договорів (угод)
з іншими державами. До теперішнього
часу відповідні зміни у вказані вище
законодавчі норми не внесені.

Отже, вищезазначене рішення
Конституційного Суду України в
частині визнання неконституційними
положень п.2 ч.1 ст. 49 та 2 речення ст. 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування стосується осіб, яким була
призначена пенсія, коли вони були
громадянами України, тобто
пенсіонерів, проте у зв'язку з виїздом
на ПМЖ виплата пенсії була припинена.

Із матеріалів справи вбачається і дана
обставина встановлена судом першої
інстанції, що пенсія позивачу була
призначена ще у 1993 році, коли він
постійно проживав на території держави
України, а отже припинення її виплати у
зв'язку з виїздом на ПМЖ у другу країну
є протиправним і порушує права
позивача.

Із листа УПФ України в Дніпровському
районі м. Києва від 13.12.2013 року
вбачається, що відповідачем було
розглянуто звернення позивача від
02.12.2013 року щодо поновлення виплати
раніше призначеної пенсії, проте у
вирішенні такого питання відмовлено у
зв'язку з відсутністю, на думку
пенсійного органу, правових підстав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в
даному випадку мали місце протиправні
дії відповідача, які виразились в
незаконній відмові в поновленні
виплати раніше призначеної позивачу
пенсії за віком, виплата якої була
припинена.

Відповідно до частини 2 ст.11 КАС
України, суд може вийти за межі
позовних вимог в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що судом встановлено
наявність протиправних дій
відповідача, які стосуються
неправомірної відмови у поновленні
виплати позивачу раніше призначеної
пенсії за віком, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
вийти за межі позовних вимог та
прийняти рішення, яким визнати
неправомірними дії УПФ у
Дніпровському районі м. Києва щодо
відмови поновити раніше призначену
ОСОБА_2 пенсію за віком.

Крім того, для повного поновлення
порушеного права позивача на
отримання соціальної виплати, колегія
суддів вважає за необхідне зобов»язати
УПФ України в Дніпровському районі м.
Києва поновити ОСОБА_2 виплату раніше
призначеної пенсії за віком,
призначеної з 01.01.1993 року, починаючи з 02
грудня 2013 року з розмірі та на
підставі, визначених нормами чинного
законодавства України.

Посилання суду першої інстанції та
пенсійного органу на ту обставину, що
на даний час відсутні дані про
громадянство України позивача, судова
колегія не приймає до уваги, оскільки
пенсія позивачу була призначена коли
він був громадянином України, тобто у
відповідності до вимог чинного
законодавства України.

Оскільки припинення виплати пенсії є
незаконним, для відновлення порушеного
права наявність громадянства України
не має значення.

Крім того, колегія суддів враховує, що
на даний час позивач є громадянином
України, що підтверджується копією
його паспорта, долученого судом до
матеріалів справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова Дніпровського районного
суду м. Києва ухвалена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови про
задоволення адміністративного позову.

Викладені в апеляційній скарзі УПФ у
Дніпровському районі м. Києва доводи не
узгоджуються з наведеними вище судом
нормами чинного законодавства України
та не підтверджуються зібраними у
справі доказами, а тому не приймаються
судом до уваги при прийнятті даного
рішення.

Відповідно до ст. 198,202 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202 205, 207, 212, 254
КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва залишити
без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 09 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити у справі нову
постанову наступного змісту.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва щодо
відмови поновити виплату раніше
призначеної ОСОБА_2 пенсії за віком.

Зобов»язати Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва поновити ОСОБА_2 виплату раніше
призначеної з 01.01.1993 року пенсії за
віком, починаючи з 02 грудня 2013 року з
розмірі та на підставі, визначених
нормами чинного на момент поновлення
пенсії законодавства України.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак
Н.П.

Судді :
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 18 червня 2014
року

Головуючий суддя

Бужак Н.П.

Судді:

Костюк Л.О.

Троян Н.М.