Справа № 818/1278/14
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 р.
Справа №818/1278/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Глазька С.М.,

за участю: секретаря судового
засідання - Прімової О.В.,

представника позивача - Ветушко А.Ю.,

представника відповідача - Федорченко
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрдекорпласт" до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ТОВ "Укрдекорпласт", звернувся
до Сумського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 19.02.2014 року
№, яким ТОВ «Укрдекорпласт»
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
січень 2012 року на загальну суму 11274 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
відповідач безпідставно в ході
перевірки визнав такою, що не мала
реальних наслідків угода укладена між
позивачем та його контрагентом ТОВ
"УСП-ДФ" з посиланням на акт перевірки
ТОВ "УСП-ДФ", однак позивач вказує, що
вказаний висновок відповідача є
необґрунтованим, оскільки реальність
виконання вказаної угоди в повній мірі
підтверджується відповідною первиною
документацією.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідач, заперечуючи проти
задоволення позову, свою позицію
виклав в запереченні на
адміністративний позов в якому
зазначив, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є правомірним та
в повній мірі обґрунтовується актом
перевірки позивача.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає за необхідне позовні вимоги
задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в
період з 28 січня 2014 року по 03 лютого 2014
року відповідачем була проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка ТОВ "Укрдекорпласт" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по
фінансово-господарським операціям з
ТОВ "УСП-ДФ" за період з 01.09.2011 р. по 31.01.2012
р.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем було складено акт від 08
лютого 2014 р. № 417/22-04/37052981/53 (а.с.29-46).

Відповідно до висновків вказаного акту
перевірки відповідачем встановлені
порушення: п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200
Податкового кодексу України в
результаті чого встановлено завищення
податкового кредиту за період з 01.09.2011
р. по 31.01.2012 р. по взаємовідносинам з ТОВ
«УСП-ДФ» (код 37620704) у сумі 11274 грн., у тому
числі за вересень 2011 р. - 557 грн., жовтень
2011 р. - 1584 грн., листопад 2011 р. - 736 грн.,
грудень 2011 р. - 3220 грн., січень 2012 р. - 5177
грн. та завищення від'ємного значення з
податку на додану вартість за січень 2012
р. на суму 11274 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 19.02.2014 року
№, яким ТОВ «Укрдекорпласт»
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
січень 2012 року на загальну суму 11274 грн.
(а.с.5).

Суд, задовольняючи позовні вимоги,
виходив з наступного.

Відповідно до змісту акту перевірки та
пояснень представника відповідача,
підставами для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення став висновок
відповідача про безтоварність угоди
позивача з ТОВ "УСП-ДФ". Вказаний
висновок відповідач зробив на основі
акту щодо зустрічної звірки
взаємовідносин з платниками податків
за період з 28.03.2011 р. по 11.11.2013 р. з якого
вбачається, що ТОВ "УСП-ДФ" не
знаходиться за юридичною адресою, не
має трудових ресурсів, складських
приміщень, транспортних засобів.

Однак, відповідно до матеріалів справи,
вказані правовідносини в повній мірі
підтверджуються відповідною первиною
документацією, відповідно до нижче
викладеного.

Так, між ТОВ "Укрдекорпласт" та ТОВ
«УСП-ДФ» 05.09.2011 року було укладено
договір №09/0504 на поставку товару
(стеарит кальцію, оптичний відбілювач,
стабілізатор, cмола, полівінілхлорид
суспензійний, титану діоксин та інше),
відповідно до умов якого ТОВ
"Укрспецпроект-ДФ" (Постачальник)
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим договором, поставити та
передати у власність покупця, а ТОВ
"Укрдекорпласт" (Покупець) зобов'язався
прийняти та оплатити товар (а.с.59).

На виконання даного договору
Постачальником було видано ТОВ
"Укрдекорпласт" податкові та видаткові
накладні (а.с.65-90).

Транспортування здійснювалося
залученим автотранспортом (ПП ОСОБА_3,
ПП ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.60-64, 170-175).

Придбані ТМЦ було отримано та
оприбутковано, в подальшому вони були
використані у власній господарській
діяльності позивача, що
підтверджується оборотно-сальдовою
відомістю по рахунку «Сировина та
матеріали» (а.с.138-142), картками
складського обліку матеріалів,
сертифікатами якості (а.с.155-169).

Таким чином, на підтвердження факту
придбання вищевказаного товару
позивач надав як на перевірку так і
суду належним чином оформленні:
рахунки, видаткові накладні, податкові
накладні, товарно-транспортні
накладні.

З урахуванням викладеного, суд
зазначає, що позивачем надано
достатньо доказів на підтвердження
фактичності виконання вищевказаної
угоди з його контрагентом ТОВ "УСП-ДФ".

Щодо посилання відповідача на
матеріали зустрічної перевірки ТОВ
"УСП-ДФ", суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

За змістом статті 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Таким чином,
юридичний аспект вчинених
господарських дій або подій не входять
до складу поняття "господарська
операція" (бухгалтерський чи
економічний ефект).

Відповідно до ч. 2 статті 3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірник, ґрунтуються на
даних бухгалтерського обліку.

Згідно з вимогами статті 4 цього Закону,
одним із принципів бухгалтерського
обліку є превалювання суті над формою,
тобто операції обліковуються
відповідно до їх суті, а не лише з
урахуванням юридичної форми.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Також, згідно з ч. 4 ст.70 КАС України, де
зазначено, що обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

При цьому, суд зауважує, що в силу
закону отримання податковим органом
акту перевірки чи довідки зустрічної
звірки, в яких викладені висновки про
вчинення контрагентом платника
податків нікчемного правочину або
відображення в звітності показників
господарських операцій, які фактично
не відбулись, не звільняє такий
податковий орган від виконання
обов'язку по самостійному встановленню
та доведенню факту вчинення платником
податків порушення закону, позаяк ані
акт перевірки, ані довідка зустрічної
звірки не має преюдиціального значення
та не є документами, що достовірно та
безсумнівно підтверджують обставини
фактичної дійсності.

Суд також відмічає, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права зі статусом юридичної особи, а
відтак за змістом Закону України "Про
податок на додану вартість",
Податкового кодексу України позивач та
контрагенти позивача є окремими
платниками податку на додану вартість.
За таких обставин, межі юридичної
відповідальності кожного платника ПДВ,
яка (слід розуміти - відповідальність)
відповідно до ст.61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача щодо визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 19.02.2014 р.
№ є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, суд присуджує позивачу
здійснені ним судові витрати, що
підтверджені платіжним дорученням № 167
від 12 травня 2014 року (а.с.2) у розмірі 182
грн. 70 коп. з Державного бюджету України
шляхом їх безпосереднього списання із
рахунків суб'єкта владних
повноважень-відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрдекорпласт" до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
-задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 19.02.2014 року
№.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрдекорпласт"
(ідентифікаційний код 37052981, вул.
Петропавлівська, буд. 86 офіс 47, м. Суми,
Сумська область, 40009) судовий збір у
розмірі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят
дві грн. 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
С.М. Глазько

З оригіналом згідно

Суддя
С.М. Глазько

Повний текст постанови складено 17
червня 2014 року