Справа № 638/18828/13-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 р.Справа № 638/18828/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

за участю: позивачки - ОСОБА_1,

представника відповідача - Похил О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі м.
Харкова на постанову Дзержинського
районного суду м. Харкова від 23.04.2014р.
по справі № 638/18828/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі м.
Харкова

про визнання дій неправомірними,
поновлення права на пільговий стаж та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова, у
якому просила: визнати дії
відповідача неправомірними і поновити
ОСОБА_1 право на страховий стаж в
пільговому обчислені, як особі, яка
працювала в районах Крайньої Півночі;
зобов'язати відповідача здійснити
позивачці перерахунок базової частини
пенсії з урахуванням пільгового
обчислення стажу за роботу в районах
Крайньої Півночі в період з 26 липня 1978
року по 22 березня 1992 року з розрахунку 1
рік роботи в районах Крайньої Півночі
за 1 рік і 6 місяців, а також зарахувати
період навчання з 01 вересня 1975 року по 01
липня 1978 року та провести перерахунок
інших нарахувань, пов'язаних з базовою
частиною пенсії починаючи з 24 жовтня 2009
року до набрання рішенням законної
сили та провести виплати згідно
проведених перерахунків.

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 23 квітня 2014 р.
позовні вимоги задоволено у повному
обсязі.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Дзержинського
районного суду м. Харкова від 23 квітня
2014 р. та прийняти нове судове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», КАС України та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка з 02 жовтня 1972 року по 10 серпня
1984 року проходила службу у структурних
підрозділах управління внутрішніх
справ Камчатського облвиконкому МВС
СРСР розташованого в м.
Петропавловськ-Камчатський, тобто в
районі Крайньої Півночі, що
підтверджується записами в трудовій
книжці та послужному списку (а. с. 32-36).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вони обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» період роботи до 01 січня
1991 року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
та на острові Шпіцберген зараховується
до страхового стажу в порядку і на
умовах, передбачених законодавством,
що діяло до 01 січня 1991 року.

Згідно вимог Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пільгове обчислення
страхового стажу провадиться на
підставі трудової кн ижки, або
письмового трудового договору, або
довідки, в яких зазначено період роботи
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до цих
районів, та користування пільгами,
передбаченими вищезазначеними
нормативно-правовими актами.

До 01 січня 1991 року питання пільгового
обчислення страхового стажу для осіб,
які працювали в районах Крайньої
Півночі регулювалось Положенням про
порядок призначення та виплати
державної пенсії, затвердженим
Постановою РМ СРСР № 590 від 03 серпня 1972
року.

Відповідно до пункту 110 зазначеного
Положення пільгове обчислення
страхового стажу застосовується для
осіб, які працювали в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
них при умові, якщо вони мають право на
пільги, передбачені для працюючих в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до них
відповідно до Указу Президії Верховної
Ради РСР від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і
місцевостях, прирівняних до районів
крайньої Півночі», Постанови РМ СРСР
від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок
застосування Указу Президії ВР СРСР»,
«Про впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», Указу Президії ВР
СРСР від 26 вересня 1967 року «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі».

Положеннями пункту 3 Постанови Ради
Міністрів СРСР від 10 лютого 1960 року № 148
Про порядок застосування Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» визначено, що кожний рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі після 01 березня 1960
року - за 1 рік і б місяців при
нарахуванні стажу для отримання пенсії
за віком та по інвалідності.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1,
звернення особи за призначенням пенсії
може здійснюватися в будь-який час
після виникнення права на пенсію, але
не раніше, ніж за місяць до досягнення
пенсійного віку. Днем звернення за
пенсією вважається день приймання
органом, що призначає пенсію, заяви про
призначення, перерахунок, відновлення
або переведення з одного виду пенсії на
інший.

Згідно з абзацом 2 підпункту «б» пункту
7 цього Порядку за періоди роботи до 01
січня 1991 року на Крайній Півночі чи в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген,
надаються договори або інші документи,
що підтверджують право працівника на
пільги, передбачені для осіб, які
працювали в районах Крайньої Півночі
чи місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Колегія суддів зазначає, що на
теперішній час, гарантії прав громадян,
які працювали в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, які прирівняні
до районів Крайньої Півночі у галузі
пенсійного забезпечення, передбачені
Тимчасовою Угодою між Урядом України і
Урядом Російської Федерації від 15
січня 1993 року.

Відповідно до положень статті 4
Тимчасової Угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації від 15
січня 1993 року при обчисленні пенсії або
її частини, яка відповідає тривалості
трудового стажу, виробленого в районах
Крайньої Півночі або в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, до 01 січня 1991 року, на підставі
статті 1 даної Угоди на території
України визначення загального
трудового стажу роботи,
середньомісячного заробітку і розміру
пенсії здійснюється згідно з її
законодавством.

Судовим розглядом встановлено, що
в трудовій книжці позивача міститься
запис про те, що вона працювала з 26
липня 1978 року по 22 березня 1992 року на
підставі трудового договору в
Воркутинській конторі
парикмахерського господарства, отже,
суд приходить до висновку про те, що
позивач має право на включення цього
періоду роботи до стажу роботи, яка
прирівнюється до роботи в районах
Крайньої Півночі.

Крім того, судовим розглядом
встановлено, що ОСОБА_1 навчалась з 01
вересня 1975 року по 01 липня 1978 року в
училищі № 28 в місті Сиктивкар
Республіки Комі, що підтверджується
дипломом серії НОМЕР_1 виданого 07 липня
1978 року, у зв'язку з чим, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог позивачки в частині зарахування
до спеціального стажу періоду її
навчання, оскільки відповідно до ст. 56
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до стажу роботи
зараховується також навчання у вищих і
середніх спеціальних навчальних
закладах, в училищах і на курсах по
підготовці кадрів, підвищенню
кваліфікації та перекваліфікації, в
аспірантурі, докторантурі і клінічній
ординатурі.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова
залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного
суду м. Харкова від 23.04.2014р. по справі №
638/18828/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б. Повний текст
ухвали виготовлений 16.06.2014 р.