Справа № 825/1477/14
Суддя: Смірнова О.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1477/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді
Смірнової О.Є.,

за участю секретаря
Прокіної А.С.,

представників позивача
Андрушко В.П.,

Шуляка М.Д.,

Райхіля І.В.,

Снітко Н.Г.,

Кайрод В.В.,

представників відповідача
Остапенко В.С.,

Лапоши Д.Ю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
адміністративним позовом Козелецького
міжрайонного управління водного
господарства до Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Товариство з
обмеженою відповідальністю
''Данівське'', про визнання
протиправними та скасування пунктів
вимоги,

В С Т А Н О В И В:

05.05.2014 Козелецьке міжрайонне
управління водного господарства (далі -
Козелецька МУВГ) звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області про визнання протиправними та
скасування пунктів вимоги Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області від 11.03.2014 №25-07-18-14/2294: п.6 щодо
стягнення з винних осіб вартості
списаних необоротних активів у порядку
та в розмірі, встановленому
законодавством до бюджету; п.8 про
відображення дебіторської
заборгованості та вжиття заходів щодо
стягнення з отримувачів послуг кошти
за надані послуги в сумі 24021,88 грн. або
стягнення з осіб, винних у
недоотриманні доходів, шкоди у порядку
та розмірі, встановленому
законодавством; п.10 про відображення
дебіторської заборгованості та вжиття
заходів щодо стягнення з ТОВ
"Данівське" коштів за надані послуги в
сумі 70380,00 грн. або стягнення з осіб,
винних у недоотриманні доходів, шкоди у
порядку та розмірі, встановленому
ст.ст. 130-136 КЗпП.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
відповідно до ст. 132 КЗпП працівники, з
вини яких заподіяно шкоду
підприємству, установі, організації
при виконанні своїх трудових
обов'язків несуть обмежену матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середньомісячного заробітку, порядок
визначення якої наведено в постанові
пленуму Верховного Суду України від 29
грудня 1992 року №14 "Про судову практику
в справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками", де
зазначено, що під прямою дійсною шкодою
(збитками), зокрема, слід розуміти
втрату, погіршення або зниження
цінності майна, необхідність для
підприємства, установи, організації
провести затрати на відновлення,
придбання майна чи інших цінностей або
провести зайві, тобто викликані
внаслідок порушення працівником
трудових обов'язків, грошові виплати.
До прямої дійсної шкоди, можуть бути
віднесені: суми незаконно нарахованої
заробітної плати і премій, зайві
виплати у вигляді штрафу, накладеного
відповідними органами, вартість
пального і мастил, сировини,
напівфабрикатів і інших матеріальних
цінностей, безпідставно списаних у
зв'язку з викривленням даних про обсяг
робіт. Отже, прийняття управлінського
рішення щодо списання з балансу
необоротних активів на загальну суму
18086,00 грн. з порушенням п.4.1 Порядку
списання об'єктів державної власності,
бюджетних установ, організацій,
підприємств, які належать до сфери
управління Держводагентства України,
затвердженого наказом Державного
агентства водних ресурсів від 26.06.2012 №
255 (далі - Порядок №255), не призвели до
прямої дійсної шкоди, в зв'язку з тим, що
вищезазначене майно було викрадене
невідомими особами. Крім того,
позивачем було вчинено всі необхідні
дії для розшуку винних осіб та
повернення викраденого майна
управління.

Позивач з урахуванням положень ст.8
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 №996-ХІV щодо самостійного
визначення облікової політики, ст.11
Закону України "Про ціни і
ціноутворення" від 21.06.2012 №5007-VІ, що на
всі види продукції, товарів і послуг
ціну встановлює сама установа (за
винятком таких, по яких здійснюється
державне регулювання цін і тарифів),
п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 №2755-VI, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг,
самостійно визначало перелік і склад
статей калькулювання виробничої
собівартості продукції (робіт, послуг)
та включало витрати, пов'язані з їх
наданням.

Також позивач зазначає, що
працівниками Держфінінспекції
висновок, про те, що списання,
дизельного пального відпущеного на
трактор ДТ-75 Козелецького міжрайонного
управління водного господарства, на
витрати виробництва ТОВ «Данівське»
проводилося у відповідності до
заправочних відомостей та норм на
списання пального, було зроблено
згідно Типових норми витрат пального і
змащувальних матеріалів для
експлуатації техніки в будівництві
(ДБН В.2.8-12-2000). В ДБН В.2.8-12-2000 наводяться
норми витрат палива на 1 машино-годину
роботи, без зазначення норми
витрачання дизпалива за видами робіт, в
тому числі і при виконанні
сільськогосподарських робіт. Крім
того, пальне в кількості 100л згідно
заправочної відомості від 18.09.2013 не
отримувалось трактористом
Козелецького міжрайонного управління
водного господарства, оскільки всі
договірні відносини між позивачем і
ТОВ "Данівське" були припинені 11.07.2013, що
підтверджується листом ТОВ
"Данівське" від 05.03.2014 №12.

Представники позивача позовні вимоги
просили задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали та зазначили, що
ревізією списання оборотних та
необоротних активів встановлено, що
майно в сумі 18086,00 грн. списане з балансу
Управління без дозволу Державного
агентства водних ресурсів України, що є
порушенням п. 4.1 Порядку. Відповідне
списання є „кожним випадком недостач",
а не крадіжкою окремої одиниці
матеріальних цінностей, як то
передбачено в п.4.1 Порядку №255.
Твердження позивача, що списання з
балансу необоротних активів на
загальну суму 18086,00 грн. не призвело до
шкоди (збитків), не знаходить свого
підтвердження, оскільки п.1 ч.2 ст.22
Цивільного кодексу України визначено,
що збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

В ході ревізії дотримання
законодавства при визначенні вартості
платних послуг, що надаються позивачем
стороннім організаціям та фізичним
особам, встановлено, що до калькуляцій
кошторисної вартості роботи механізму
з розрахунку за зміну по
спецдіяльності не включались
загальновиробничі та адміністративні
витрати внаслідок, чого Козелецьким
МУВГ недоотримано доходів на загальну
суму 24021,88 грн. Дані витрати, які є
обов'язковими для включення до
вартості робіт та фактично
здійснюються Управлінням.
Обґрунтованість того, що
загальновиробничі та адміністративні
витрати не були виділені окремими
розділами, а розраховувались і були
включені в розділ «Витрати на поточний
і капітальний ремонт, ТО, зберігання,
заміна шин та гусениць» не знаходить
свого підтвердження, оскільки показник
калькуляції кошторисної вартості
роботи механізму «Витрати на поточний
і капітальний ремонт, ТО, зберігання,
заміна шин та гусениць» відноситься до
прямих витрат, а згідно Методичних
рекомендацій щодо визначення вартості
експлуатації машин та механізмів, які
експлуатуються державними
водогосподарськими організаціями (МР -
Е.2-2010), затверджених наказом від 02.08.2010
№52 Деснянського басейного управління
водних ресурсів Державного комітету
України по водному господарству (далі -
Методика №52) загальновиробничі та
адміністративні витрати не
відносяться до прямих витрат.

Крім того, в ході ревізії встановлено,
що 70 днів (191-121=70), в які здійснювалась
заправка в ТОВ "Данівське" і відповідно
трактор надавав послуги до нарядів на
відрядну роботу в ТОВ "Данівське" не
включені. Козелецьким МУВГ
відпрацьовано в ТОВ
"Данівське" понад укладені договори 70
м/змін на загальну суму 70380,00 грн., що є
порушенням ч.1 ст.3 Закону "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", а саме: в актах
приймання виконаних робіт по ТОВ
"Данівське" відображена неправдива
інформація про фактично відпрацьовані
обсяги механізмів. Посилання позивача
про відсутність обов'язкових
реквізитів на первинних документах,
які використовувались, як заправочні
відомості не спростовує факт отримання
ПММ у зазначені дні. В актах виконаних
робіт зазначена конкретна дата
виконання робіт і відповідно у дані дні
здійснювалась заправка бульдозера,
згідно заправочних відомостей. Крім
того, здійснювалась заправка
бульдозера в дні, за які відсутні акти
виконаних робіт. Відповідно заправка
бульдозера у ці дні свідчить про його
перебування на території товариства та
відповідно проведення робіт, за які не
складені акти виконаних робіт.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - Товариство з обмеженою
відповідальністю ''Данівське'', в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце слухання справи повідомлений
завчасно та належним чином, причини
неявки суду не повідомив. За таких
обставин суд вважає за можливе
розглянути справу без його участі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та представників відповідача,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
належить задовольнити повністю,
зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
здійснення державного фінансового
контролю забезпечує центральний орган
виконавчої влади, уповноважений
Президентом України на реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю (далі - орган
державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю
у своїй діяльності керується
Конституцією України, цим Законом,
іншими законодавчими актами, актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Судом встановлено, що відповідно до п.
1.2.5.1 Плану контрольно-ревізійної
роботи ДФІ в Чернігівській області на
ІV квартал 2013 року та на підставі
направлень на проведення ревізії від
13.12.2013 №№966, 967, 968 завідувачем сектору
інспектування в агропромисловому
комплексі відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
Остапенко В.С., головним державним
фінансовим інспектором Гусевою М.В.,
провідним державним фінансовим
інспектором Селівон С.І. та від 10.01.2013
№13 провідним державним фінансовим
інспектором Артюхом А.С. проведена
ревізія фінансово-господарської
діяльності Козелецького міжрайонного
управління водного господарства за
період з 01.07.2010 по 31.11.2013, за
результатами якої складено акт від
14.02.2014 №25-07-21/2 (а.с.24-57 т. 2).

Начальником Козелецького міжрайонного
управління водного господарства
Овдієм А.І. акт ревізії від 14.02.2014
№25-07-21/2 підписано із запереченнями.

Відповідно до п. 42 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006
року № 550 (із змінами) (далі - Порядок №
550), Козелецьким міжрайонним
управлінням водного господарства до
Держфінінспекції надіслано для
розгляду заперечення (зауваження) до
акту ревізії.

Держфінінспекцією заперечення не
прийнято, висновки Держфінінспекції на
заперечення позивача було отримано з
листом від 05.03.2014 №25-07-18-14/2180.

Пунктом 7 ст. 10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
передбачено право органів державного
фінансового контролю пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства

Відповідно до п. 46 Порядку № 550 якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів
порушення законодавства цей об'єкт
контролю у строк, визначений вимогою
про їх усунення, повинен інформувати
відповідний контролюючий орган з
поданням завірених копій первинних,
розпорядчих та інших документів, що
підтверджують усунення порушень.

Так, на підставі акта ревізії Державною
фінансовою інспекцією в Чернігівській
області направлено до Козелецького
міжрайонного управління водного
господарства вимоги щодо усунення
виявлених порушень, викладених в листі
від 11.03.2014 №25-07-18-14/2294 (а.с.29-32 т. 1).

В пункті 6 вимоги від 11.03.2014 №25-07-18-14/2294
зазначено наступне:

Ревізією списання оборотних та
необоротних активів встановлено, що
майно в сумі 18086,00 грн. списане з балансу
Козелецького МУВГ без дозволу
Державного агентства водних ресурсів
України, що є порушенням п.4.1 Порядку
списання об'єктів державної власності
бюджетних установ, організацій,
підприємств які належать до сфери
управління Держводагентства України,
затвердженого наказом Державного
агентства водних ресурсів від 26.06.2012
№255, зі змінами, в зв'язку з чим:

стягнути з винних осіб вартість
незаконно списаних необоротних
активів у порядку та в розмірі,
встановленому законодавством до
бюджету.

Ревізією встановлено, що в ревізійному
періоді встановлені факти крадіжок
майна Козелецького МУВГ в 2013 році на
загальну суму 18086,00 грн. (коробчасті
затвори, рами затворні та гвинтові
підйомники).

Крім того, в 2013 році на підставі акта та
повідомлення про виявлення крадіжки на
об'єкті інженерної інфраструктури,
встановлено факт викрадення майна на
меліоративній системі «Кобижча»
балансовою вартістю 18086,00 гривень (а.с.
155-156 т.1).

Позивачем було направлено заяву до
Бобровицького РВ УМВС України в
Чернігівській області про факт
викрадення на території осушувальної
системи 2-х одиниць коробчатих
затворів, гвинтових підіймачів в
кількості 2-х одиниць та дві рамки
затвору, що належали до Бобровицької
експлуатаційної дільниці Козелецького
міжрайонного управління водного
господарства (а.с. 157-158 т.1).

Сума збитків, яка була завдана
позивачу, внаслідок викрадення
вищезазначеного майна, розмір завданих
збитків суб'єкту господарювання,
становила 20206,00 гривень (а.с. 157 т.1).

Листом Бобровицького РВ УМВС України в
Чернігівській області від 15.10.2013 №6384
були надані відомості про відсутність
інформації про осіб, скоївших крадіжку,
та місце знаходження викраденого майна
та продовження досудового
розслідування по даному кримінальному
провадженню (а.с. 170 т.1).

На підставі наказу Козелецького
міжрайонного управління водного
господарства від 06.05.2013 №21-А викрадене
майно в сумі 18086,00 грн. було списане з
балансу позивача без дозволу
Державного агентства водних ресурсів
України, що є порушенням п. 4.1 Порядку
списання об'єктів державної власності,
бюджетних установ, організацій,
підприємств, які належать до сфери
управління Держводагентства України,
затвердженого наказом Державного
агентства водних ресурсів від 26.06.2012
№255, зі змінами, якими передбачено, що
недостачі матеріальних цінностей,
виявлені у результаті інвентаризації
понад норми природних втрат, коли
конкретні винуватці не встановлені
(втрати від не розкритих крадіжок),
списуються з балансів за кожним
випадком недостачі або псування
матеріальних цінностей на суму понад
10000,00 грн. виключно з дозволу Державного
агентства водних ресурсів

Під час судового розгляду справи судом
було встановлено, що згідно із п. 1.1.
Положення про Козелецьке міжрайонне
управління водного господарства,
затвердженого наказом Державного
агентства водних ресурсів України від
31.01.2012 №41, Козелецьке міжрайонне
управління водного господарства є
бюджетною неприбутковою організацією,
належить до сфери управління
центрального органу виконавчої влади у
галузі водного господарства і
меліорації земель, управління,
використання та відтворення
поверхневих водних ресурсів -
Державного агентства водних ресурсів
України (далі - Держводагентство)
(а.с.15-26 т. 1).

З метою встановлення єдиних вимог до
порядку списання матеріальних
цінностей з балансу водогосподарських
бюджетних організацій та державних
підприємств, що належать до сфери
управління Держводагентства
відповідно до Закону України від 21.03.2006
№185 "Про управління об'єктами державної
власності" та постанови Кабінету
Міністрів України від 08.11.2007 №1314 "Про
затвердження Порядку списання об'єктів
державної власності",
Держводагентством розроблений та
затверджений відповідним наказом від
26.06.2012 №255 (із змінами) "Порядок списання
об'єктів державної власності бюджетних
установ, організацій, підприємств які
належать до сфери управління
Держводагентства України".

В ч. 2 п.4.1 Порядку №255 (із змінами)
зазначено, що недостачі матеріальних
цінностей, виявлені у результаті
інвентаризації: понад норми природних
втрат, втрати від псування, стихійного
лиха (повені, пожежі та інше), а також,
коли конкретні винуватці не
встановлені (втрати від нерозкритих
крадіжок тощо), списуються з балансів
лише після ретельної перевірки дійсної
відсутності винних осіб і вжиття
потрібних заходів задля недопущення
фактів втрат у подальшому в такому
порядку:

а) за кожним випадком недостач або
псувань матеріальних цінностей на суму
до 5000 гривень включно - з дозволу
керівника бюджетної установи,
організації, у тому числі для
відокремлених структурних
підрозділів, що входять до складу
бюджетної установи, організації;

б) від 5000 до 10000 грн. - з дозволу
керівника установи вищого рівня;

в) за кожним випадком недостачі або
псування матеріальних цінностей на
суму понад 10000 гривень включно - з
дозволу Голови Держводагентства
(а.с.187-188 т.1).

Згідно пояснень головного бухгалтера
Андрушко В.П. вбачається, що списана
вартість майна в сумі 18086,00 грн. по
випадку викрадення його на
меліоративній системі «Кобижча» з
балансу Козелецького МУВГ проведена в
зв'язку з невірно зрозумілими нормами
Положення, затвердженого наказом
Дерводагентства №255 від 26.06.2012,
оскільки в результаті крадіжки на
меліоративній системі «Кобижча»
викрадено матеріальні цінності - 2
одиниці коробчастих затворів, 2 одиниці
гвинтових підіймачів та 2 одиниці рамок
затворів з вартістю за одиницю, що не
перевищує 5000,00 грн. (а.с.131 т.1).

Позивачем вчинено всі необхідні заходи
щодо одержання відомостей про осіб
винних у викраденні майна Козелецького
МУВГ та знаходження його, що
підтверджується повідомленням про
злочин від 18.04.2013 №219,
талоном-повідомленням та листами від
14.10.2013 №484, від 07.04.2014 №167 (а.с.157-158,169,171
т.1).

Бобровицьке РВ УМВС України в
Чернігівській області в листі від
15.10.2013 №6384 та від 11.04.2014 №2235 надало
відомості про відсутність інформації
про осіб скоївших крадіжку та місце
знаходження викраденого майна та
продовження досудового розслідування
по даному кримінальному провадженню
(а.с.170,172 т.1).

Відповідно до абз.5 п.17.1 Інструкції з
інвентаризації матеріальних
цінностей, розрахунків та інших статей
балансу бюджетних установ,
затвердженої наказом Головного
управління Державного казначейства
України від 30.10.1998 №90 (зі змінами),
зареєстрованим в Мін'юсті України
16.11.1998 за №728/3168, викрадене майно
Козелецького МУВГ на меліоративній
системі «Кобижча» на загальну суму
18086,00 грн. списане з балансу
Козелецького МУВГ і зараховане на
позабалансовий рахунок, на якому буде
обліковуватися до моменту
встановлення винних осіб або до
надання відповідної інформації від
органів дізнання чи досудового
слідства за цією справою.

У зв'язку з крадіжкою на об'єкті
позивача було проведено службову
перевірку та позачергову
інвентаризацію, що підтверджується
розпорядженням від 19.04.2013 №1,
протоколом інвентаризаційної комісії
№1 та №2, інвентаризаційним описом
основних засобів, пояснювальними
записками комісії з проведення
службової перевірки з приводу нестачі
внаслідок крадіжки (а.с.160-167 т.1).

Щодо встановленого порушення
Козелецьким МУВГ допущеного
начальником Козелецького міжрайонного
управління водного господарства Овдій
А.І., яким було підписано наказ на
списання основних засобів (а.с.168 т.1) та
головним бухгалтером Андрушко В.П., яка
відповідно до ч.7 ст.8 Закону №996, зі
змінами, несе відповідальність за
додержання порядку ведення
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах, що
призвело до заниження у рядку 122
первісної вартості основних засобів та
завищення позабалансового рахунку 07
"Списані активи і зобов'язання» на
загальну суму 18086,00 грн. форми звітності
"Баланс" за 3 квартал 2013 рік, що є
порушенням п.1.2 Порядок №44 та ч.1 ст.3
Закону №996, суд зазначає наступне.

Загальні підстави і умови матеріальної
відповідальності працівників за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації визначені Главою IX КЗпП
"Гарантії при покладенні на
працівників матеріальної
відповідальності за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації".

Відповідно до ст. 132 КЗпП працівники, з
вини яких заподіяно шкоду
підприємству, установі, організації
при виконанні своїх трудових
обов'язків несуть обмежену матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середньомісячного заробітку.

Під прямою дійсною шкодою (збитками),
зокрема, слід розуміти втрату,
погіршення або зниження цінності
майна, необхідність для підприємства,
установи, організації провести затрати
на відновлення, придбання майна чи
інших цінностей або провести зайві,
тобто викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати. До прямої дійсної
шкоди, можуть бути віднесені: суми
незаконно нарахованої заробітної
плати і премій, зайві виплати у вигляді
штрафу, накладеного відповідними
органами, вартість пального і мастил,
сировини, напівфабрикатів і інших
матеріальних цінностей, безпідставно
списаних у зв'язку з викривленням даних
про обсяг робіт.

Отже, прийняття управлінського рішення
щодо списання з балансу необоротних
активів на загальну суму 18086,00 грн. з
порушенням п.4.1 Порядку №255, не призвели
до прямої дійсної шкоди, в зв'язку з тим,
що вищезазначене майно було викрадене
невідомими особами та не з вини
керівництва Козелецького МУВГ. Факт
викрадення підтверджується актом про
виявлення крадіжки на об'єкті,
повідомленням про виявлення крадіжки
на об'єкті, (а.с.155-156 т.1).

Крім того, ні Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV,
ні "Порядком складання фінансової та
бюджетної звітності розпорядниками та
одержувачами бюджетних коштів",
затвердженим наказом Мінфіну України
від 24.01.2012 №44, зареєстрованим в Мін'юсті
09.02.2012 за №196/20509, не передбачено
відповідальність за порушення
процедури порядку списання майна,
виявленого в результаті
інвентаризації, як недостача внаслідок
крадіжки, а також відсутній порядок
стягнення та визначення розміру такого
стягнення.

Крім того, суд бере до уваги листи
Козелецького МУВГ від 08.04.2014 №184/1 до
начальника Деснянського БУВР Нагалюки
С.І., робочої групи (комісії) з питань,
пов'язаних з управліннями об'єктами
державної власності "Про надання згоди
на списання об'єкта державної
власності у зв'язку з крадіжкою" та від
12.05.2014 №02-01/86-01 до першого заступника
голови Дерводагенства України Яцюка
М.В., робочої групи (комісії) з питань,
пов'язаних з управліннями об'єктами
державної власності "Про надання згоди
на списання об'єкта державної
власності" (а.с.189-190 т.1).

В пункті 8 вимоги від 11.03.2014 №25-07-18-14/2294
зазначено наступне:

В ході ревізії дотримання
законодавства при визначенні вартості
платних послуг, що надаються
Козелецьким МУВГ стороннім
організаціям та фізичним особам,
встановлено, що в порушення п.2.1 розділу
2 Методики №52 та п.1.4.1, п.3.1.10.6, п.4.1.1, п.4.2.1,
п.4.1.2 та п.4.3 "Правил визначення вартості
будівництва" (ДБН Д. 1.1-1-2000),
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 27.01.2000
№174 (далі - ДБН Д. 1.1-1-2000) до калькуляцій
кошторисної вартості роботи механізму
з розрахунку за зміну по
спецдіяльності не включались
загальновиробничі та адміністративні
витрати внаслідок чого Управлінням
недоотримано доходів на загальну суму
24021,88 грн., в зв'язку з чим:

- відобразити дебіторську
заборгованість та вжити заходів щодо
стягнення з отримувачів послуг кошти
за надані послуги в сумі 24021,88 грн.;

- в іншому випадку стягнути з осіб,
винних у неотриманні доходів, шкоду у
порядку та розмірі, встановленому
законодавством.

Відповідно до п.6 Порядку надання
платних послуг бюджетними установами і
організаціями, що належать до сфери
управління Державного комітету
України по водному господарству, на
замовлення юридичних і фізичних осіб,
затвердженого спільним наказом
Держводгоспу, Мінфіну, Мінекономіки
від 21.05.2001 №92/243/104 (із змінами), на всі
види послуг, застосовуються договірні
ціни (зареєстрованого в Мін'юсті 30.05.2001
за №466/5657 та чинного на час виникнення
спірних правовідносин) (далі - Порядок
№92/243/104).

Відповідно до Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку № 16 «Витрати»,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 31.12.1999 №318, перелік
і склад статей калькулювання
встановлюються власне підприємством,
установою, організацією.

Відповідно до п.2.16 Методичних
рекомендацій щодо облікової політики
підприємства, затверджених наказом
Міністерств фінансів України від 27.06.2013
№635, підприємство самостійно визначає
перелік і склад статей калькулювання
виробничої собівартості продукції
(робіт, послуг).

Номенклатура статей калькуляції
підприємства може враховувати
особливості технології та організації
виробництва підприємства, питому вагу
окремих видів витрат у собівартості
продукції.

Суд бере до уваги, що Порядком №92/234/104
не затверджено перелік статей для
калькулювання вартості платних послуг
та не визначено порядок розподілу
накладних (загальновиробничих та
адміністративних) витрат.

Враховуючи викладене, Козелецьке
міжрайонне управління водного
господарства з урахуванням положень
ст.8 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 №996-ХІV, щодо самостійного
визначення облікової політики, ст.11
Закону України "Про ціни і
ціноутворення" від 21.06.2012 №5007-VІ, що на
всі види продукції, товарів і послуг
ціну встановлює сама установа (за
винятком таких, по яких здійснюється
державне регулювання цін і тарифів),
п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 №2755-VI, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг,
самостійно визначало перелік і склад
статей калькулювання виробничої
собівартості продукції (робіт, послуг)
та включало витрати, пов'язані з їх
наданням.

Суд встановив, що Козелецьким МУВГ в
періоді, що перевірявся (з 01.07.2010 по
30.11.2013) здійснювалось калькулювання
вартості платних послуг з використання
машин та механізмів за двома видами
калькуляцій:

- калькуляція вартості
експлуатації 1 машино-години машини чи
механізму, без урахування вартості
енергоносіїв, що підтверджується
калькуляціями вартості експлуатації 1
машино-години (без вартості
енергоносіїв) (а.с.207-222 т.1);

- калькуляція кошторисної
вартості роботи механізму з розрахунку
за зміну, що підтверджується
калькуляціями кошторисної вартості
роботи механізму ДТ-75 з розрахунку за
зміну по спецдіяльності (а.с.195-206 т.1).

Калькуляція вартості експлуатації 1
машино-години машини чи механізму, без
урахування вартості енергоносіїв
складалась із безпосереднім
зазначенням у статтях витрат прямих,
загальновиробничих та
адміністративних витрат.

Питома вага статей витрат у
калькуляції, наприклад, для трактора
ДТ-75 становить прямих витрат 87 %, а
загальногосподарських та
адміністративних витрат - 13%.

Калькуляція кошторисної вартості
роботи механізму з розрахунку за зміну
складалась із зазначенням розділів
витрат на заробітну плату, на
нарахування на заробітну плату, а також
витрат на поточний і капітальний
ремонт, технічне обслуговування,
зберігання заміну шин та гусениць.

Питома вага розділу "Випрати на
поточний і капітальний ремонт,
технічне обслуговування, зберігання
заміну шин та гусениць" у сумі витрат за
калькуляцією складає 85%.

Постатейний розподіл витрат по розділу
"Витрати на поточний і капітальний
ремонт, технічне обслуговування,
зберігання заміну шин та гусениць"
здійснювався у відсотках від суми
витрат по розділу відповідно до
"Розрахунку (складу) до калькуляції
кошторисної вартості роботи
механізмів", в тому числі і за статтями
витрат загальновиробничі та
адміністративні витрати.

Відповідно до зазначеного розрахунку,
наприклад для трактора ДТ-75,
загальногосподарські та
адміністративні витрати враховані у
розмірі 16,8%.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач у своїй діяльності
керувався нормами чинного
законодавства та методичними
рекомендаціями щодо визначення
вартості експлуатації машин та
механізмів, які експлуатуються
державними водогосподарськими
організаціями (а.с.224-235 т.1).

Крім того, суд зазначає, що
загальновиробничі та адміністративні
витрати фактично було включено до
калькуляцій кошторисної вартості
роботи механізмів, про що свідчать
розрахунки (склад) до калькуляції
кошторисної вартості роботи
механізмів (а.с.133-143 т.2), які надавалися
під час ревізії, але не були взяті до
уваги ревізорами.

Отже, висновки відповідача є
безпідставними, бо загальновиробничі
та адміністративні витрати хоч і не
були виділені в калькуляціях
кошторисної вартості роботи
механізмів, окремими пунктами, вони
були включення до вартості робіт, у
зв'язку з чим шкоди у вигляді
недоотримання коштів не було завдано
позивачу.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що пункт 8 вимоги
про те, що до калькуляцій кошторисної
вартості роботи механізму з розрахунку
за зміну по спецдіяльності не
включались загальновиробничі та
адміністративні витрати, внаслідок
чого управлінням недоотримано доходів
на загальну суму 24021,88 грн. не
відповідає дійсності, оскільки,
висунута без урахування всіх обставин,
що мають значення для прийняття такого
рішення.

В пункті 10 вимоги від 11.03.2014 №25-07-18-14/2294
зазначено наступне:

В ході ревізії повноти надходження до
спеціального фонду коштів, отриманих
по наданню платних послуг, проведено
зустрічну звірку в ТОВ "Данівське" та
проведено співставлення днів, в які
здійснювалась заправка трактористами
бульдозера Козелецького МУВГ в ТОВ
"Данівське". За результатами
співставлення встановлено, що
Козелецьким МУВГ відпрацьовано в ТОВ
"Данівське" понад укладені договори 70
м/змін на загальну суму 70380,00 грн., що є
порушенням ч.1 ст.3 Закону №996, а саме в
актах приймання виконаних робіт по ТОВ
"Данівське" відображена неправдива
інформація про фактично відпрацьовані
обсяги механізмів, внаслідок чого
недоотримано доходів Козелецьким МУВГ
на вищезазначену суму, в зв'язку з чим:

- відобразити дебіторську
заборгованість та вжити заходів щодо
стягнення з ТОВ "Данівське"
коштів за надані послуги в сумі 70380,00
грн.;

- у разі пропуску строків позовної
давності стягнути з осіб, винних у
неотриманні доходів, шкоду у порядку та
розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпП.

Козелецьким МУВГ з ТОВ "Данівське" в
перевіряємий період укладалися
договори на надання платних послуг з
виконання бульдозерних робіт на
пальному замовника без зазначення
конкретного виду виконуваних робіт, що
підтверджується договорами підряду №17
від 01.07.2010, №24 від 01.09.2010, №7 від 16.08.2010,
№27 від 04.07.2011, №12 від 05.09.2011, №28 від
01.09.2011, №28 від 10.10.2011, №8 від 22.05.2012, №8 від
10.06.2012, №28 від 21.08.2012, №46 від 02.10.2012, №1
від 08.01.2013, №2 від 12.04.2013, №3 від 07.05.2013, №4
від 29.05.2013, №12 від 22.07.2013
(а.с.237,239,241,243,245-246,248,250,252, 255,257,260,262,264 т.1,
а.с.3,5,8 т.2).

Козелецьке МУВГ виконало договірні
зобов'язання у повному обсязі, що
підтверджується актами приймання
виконаних робіт (а.с.39-58 т.1).

ТОВ "Данівське" за надані послуги з
Козелецьким МУВГ розрахувалось в
повному обсязі в сумі 117884,92 гривень.

Жодних претензій від ТОВ "Данівське"
щодо невиконання договірних
зобов'язань, невідповідності
відпрацьованих машино-змін оплаченим
позивачу не пред'являлось.

Відповідно до п.3 ст. 8 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV
(далі - Закон №996) відповідальність за
організацію бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності, несе власник ТОВ
"Данівське", який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Таким чином, позивач не несе
відповідальності за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах
замовника, в тому числі і за списання
ПММ.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону №996
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно п. 2 ст. 9 Закону №996 первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені
якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції;

- посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані,
що дають змогу ідентифікувати особу,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції".

У відповідності до пункту 2.15 наказу
Міністерства фінансів України "Про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку" від 24.05.95 №88
первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції чинному
законодавству, логічний зв'язок
окремих показників.

У наданих ТОВ "Данівське" заправочних
відомостях на пальне та смазочні
матеріали (а.с. 63-66,79-84 т.1) відсутній ряд
обов'язкових реквізитів:

- назва документа (форми) - так
частина документів, які працівники
відповідача трактують, як заправочні
відомості є відомостями надою молока;

- дата і місце складання - у
документах відсутній рік складання;

- назва підприємства, від імені
якого складено документ - не вказано, що
документи складені посадовими особами
ТОВ "Данівське";

- зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції;

- не зазначено вид господарської
операції, на яку витрачається пальне;

- посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення - на жодній
відомості не має підпису
матеріально-відповідальної особи
ТОВ "Данівське", яка видала пальне;
наявні відомості, на яких відсутні
підписи тракториста про отримання
пального.

Також до заправочної відомості від
18.09.2013 внесено пальне в кількості 100л,
яке не отримувалось трактористом
Козелецького МУВГ, оскільки всі
договірні відносини між Козелецьким
МУВГ і ТОВ "Данівське" були припинені
11.07.2013, що також підтверджується листом
ТОВ "Данівське" від 05.03.2014 №12 (а.с.38 т.1).

Відповідно до зазначеного листа ТОВ
"Данівське" бульдозером на базі
трактора ДТ-75 Козелецького МУВГ в
перевіряємий період виконувались
роботи з планування та розрівнювання
ґрунту, засипання траншей та ям з
переміщенням ґрунту, трамбування
силосної ями, ліквідація сміттєзвалищ.

Нормування витрат ПММ - це встановлення
допустимої межі їх використання в
певних умовах експлуатації для
конкретної моделі механічного засобу.
На сьогоднішній день при списанні ПММ
керуються такими документами, як:

- Норми витрат палива і
змащувальних матеріалів на
автомобільному транспорті,
затверджені наказом Мінтрансу від
10.02.1998 №43;

- Норми витрат паливно-мастильних
матеріалів на роботу
дорожно-будівельних і спеціальних
машин Н218. "Укравтодор" 043-96, затверджені
наказом Корпорації "Укравтодор" від
14.08.1996 №156;

- Типові норми витрат пального і
змащувальних матеріалів для
експлуатації техніки в будівництві
(ДБН В.2.8-12-2000), затверджені наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 12.01.2000 № 9.

В той же час в Україні відсутній
спеціальний нормативний акт, який би
встановлював типові норми витрат ПММ
для виконання сільськогосподарських
робіт або сільгосптехніки.

Підприємства при необхідності можуть
замовити розробку таких норм в
Українському науково-дослідному
інституті продуктивності
агропромислового комплексу. ТОВ
"Данівське" економічно не вигідно
замовляти розробку норм для
транспортних засобів, яке воно залучає,
для виконання робіт. Козелецьке МУВГ,
як бюджетна установа також не може
замовити розробку норм витрат ПММ на
сільськогосподарські роботи.

Підприємствам, які не мають можливості
замовити розробку норм витрат ПММ не
забороняється до вирішення цього
питання на законодавчому рівні
самостійно розробляти і впроваджувати
індивідуальні норми витрат ПММ для
кожного виду техніки або виду
виконуваних сільськогосподарських
робіт, за допомогою хронометражних
спостережень. Але це відноситься, до
ведення бухгалтерського обліку іншого
підприємства, а саме ТОВ "Данівське", бо
в законодавстві України закріплено
принцип персональної
відповідальності, згідно якого особа
має нести відповідальність за вчинені
нею правопорушення, а не за
правопорушення інших осіб.

Працівниками Держфінінспекції було
зроблено висновок, про те, що списання
дизельного пального, відпущеного на
трактор ДТ-75 Козелецького МУВГ, на
витрати виробництва ТОВ "Данівське"
проводилося у відповідності до
заправочних відомостей та норм на
списання пального згідно Типових норм
витрат пального і змащувальних
матеріалів для експлуатації техніки в
будівництві (ДБН В.2.8-12-2000).

У ДБН В.2.8-12-2000 наводяться норми витрат
палива на 1 машино-годину роботи, без
зазначення норми витрачання дизпалива
за видами робіт, в тому числі і при
виконанні сільськогосподарських
робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачем не
здійснювались роботи для ТОВ
"Данівське" понад укладені договори.

Відповідність заправок ПММ бульдозера
з днями виконання робіт позивачем для
ТОВ "Данівське" підтверджується
наданими представниками позивача
реєстрами співставлення, нарядами на
відрядну роботу, табелями
використаного робочого часу та
розрахунком не оплачених днів, в які
бульдозер позивача працював у ТОВ
"Данівське" (а.с.107 т.1, а.с.
109-112,114-115,117-122,125-130, т.2).

Крім того, суд звертає увагу, що органу
державного фінансового контролю
надано можливість здійснювати
контроль за використанням коштів
державного і місцевого бюджету та у
разі виявлення порушень законодавства
пред'являти обов'язкові до виконання
вимоги щодо усунення таких
правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Представниками позивача доведена їх
правова позиція щодо протиправності
пунктів 6, 8, 10 вимоги Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області від 11.03.2014 № 25-07-18-14/2294.

Представники відповідача як суб'єкти
владних повноважень не довели
правомірність та обґрунтованість
пунктів 6, 8, 10 вимоги Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області від 11.03.2014 № 25-07-18-14/2294.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
Чернігівського міжрайонного
управління водного господарства є
обґрунтованими та належить
задовольнити повністю.

Згідно із ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674 за
вказаний позов позивачу необхідно було
сплатити судовий збір в розмірі 73,08 грн.

Позивачем сплачено судовий збір в
розмірі 73,08 грн., що підтверджується
квитанцією від 28.04.2014 №230/244 (а.с.2 т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Тому згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судовий збір в розмірі 73,08 грн.
присуджується на користь позивача за
рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та
скасувати пункти 6, 8, 10 вимоги Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області від 11.03.2014 № 25-07-18-14/2294.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Козелецького міжрайонного
управління водного господарства
судовий збір в розмірі 73,08 грн.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.Є. Смірнова