Справа № 448/520/13-а
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдигий унікальний номер 448/520/13-а
Провадження № 2-а/448/18/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.06.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Власюк М.Б.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Мостиська
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Судововишнянської міської
ради Мостиського району, виконавчого
комітету Судововишнянської міської
ради Мостиського району, третя особа
ОСОБА_3 про визнання протиправними та
скасування рішень органів місцевого
самоврядування як суб'єктів владних
повноважень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до Судововишнянської міської
ради Мостиського району Львівської
області та виконавчого комітету
Судововишнянської міської ради
Мостиського району про визнання
протиправними та скасування рішень
органів місцевого самоврядування як
суб'єктів владних повноважень, зокрема:
рішення виконавчого комітету
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області
від 16.03.2011р. №59 «Про надання ОСОБА_3
дозволу на реконструкцію та ремонт
житлового будинку з добудовою
мансардних приміщень на горищі за
адресою: АДРЕСА_1»; ухвали VIII сесії VI
демократичного скликання
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області
від 10.06.2011р. №43 «Про затвердження
ОСОБА_3 будівельного паспорта на
реконструкцію та ремонт житлового
будинку з добудовою мансардних
приміщень на горищі за адресою:
АДРЕСА_1»; та рішення виконавчого
комітету Судововишнянської міської
ради Мостиського району Львівської
області від 17.08.2011р. №127 «Про
переоформлення права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1».

Стверджує, що житловий будинок АДРЕСА_1
вважався подружнім майном його батьків
(ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_3, третьої особи по справі) та що
після смерті батька ОСОБА_6 він
(позивач) фактично набув право на 1/4
частину зазначеного житлового будинку,
оскільки будучи спадкоємцем першої
черги спадкування за законом постійно
проживав зі спадкодавцем у спадковому
будинку, тобто вважався таким, що
фактично прийняв спадщину. В
підтвердження зазначених обставин
покликається на рішення апеляційного
суду Львівської області від 25.10.2012р.,
яким визнано недійсним свідоцтво про
право власності на жилий будинок
АДРЕСА_1 в 1/4 частині, видане виконкомом
Судововишнянської міської ради від
20.10.2011р. на ім'я ОСОБА_3, та визнано за
ним (позивачем ОСОБА_1) право власності
на 1/4 частину вказаного жилого будинку.

Зазначає, що оскаржувані ним рішення,
прийняті відповідачами по справі,
передували та послужили підставою для
видачі виконкомом Судововишнянської
міської ради 20.10.2011р. свідоцтва про
право власності на жилий будинок
АДРЕСА_1, що 25.10.2012р. визнане апеляційним
судом частково недійсним.

Вважаючи себе співвласником житлового
будинку АДРЕСА_1, вказує, що ОСОБА_3
одноосібно зверталася в
Судововишнянську міську раду та
виконавчий комітет з відповідними
заявами про реконструкцію будинку і
переобладнання горища під мансардні
приміщення, зокрема без його (позивача
ОСОБА_1) відома та згоди, а відповідачі,
в свою чергу, прийняли зазначені вище
оскаржувані рішення без згоди обох
співвласників.

Розцінює зазначені вище рішення
виконавчого комітету
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області
від 16.03.2011р. №59, ухвалу VIII сесії VI
демократичного скликання
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області
від 10.06.2011р. №43 та рішення виконавчого
комітету Судововишнянської міської
ради Мостиського району Львівської
області від 17.08.2011р. №127 як незаконні та
такі, що порушують його (позивача)
інтереси, а тому просить визнати
протиправними та скасувати такі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, посилався на обставини
зазначені в позовній заяві та пояснив,
що проживає в АДРЕСА_1 з народження.
Вказує, що фактично набув право на 1/4
частину зазначеного житлового будинку,
оскільки будучи спадкоємцем першої
черги спадкування за законом постійно
проживав зі спадкодавцем ОСОБА_6 у
спадковому будинку, тобто вважався
таким, що фактично прийняв спадщину.
Покликається на те, що за згодою ОСОБА_3,
третьої особи почав здійснювати
реконструкцію будинку, зокрема
переобладнав горища під мансардні
приміщення, для збільшення жилої площі.
Стверджує, що ОСОБА_3 без його відома та
згоди подала до Судововишнянської
міської ради заяву про надання дозволу
на реконструкцію будинку та
переобладнання горища під мансардні
приміщення та спірними рішеннями і
ухвалою Судововишнянської сільської
ради такій було надано дозвіл та
затверджено будівельний паспорт на
реконструкцію та ремонт житлового
будинку з добудовою мансардних
приміщень. Вважає, що винесені рішення
та ухвала Судововишнянської міської
ради порушують його право як
співвласника даного будинку, а тому
просить суд такі визнати протиправними
та скасувати.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги
свого довірителя ОСОБА_1 та зазначив, що
останній є співвласником 1/4 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 Львівської
області. Такий успадкував після смерті
батька ОСОБА_6, оскільки є спадкоємцем
першої черги спадкування за законом.
Вказує, що без згоди його довірителя
ОСОБА_3 подала до Судововишнянської
міської ради заяву про надання дозволу
на реконструкцію будинку та
переобладнання горища під мансардні
приміщення та спірними рішеннями і
ухвалою Судововишнянської сільської
ради такій було надано дозвіл та
затверджено будівельний паспорт на
реконструкцію та ремонт житлового
будинку з добудовою мансардних
приміщень. Вважає, що спірні рішення та
ухвала видані з порушенням норм закону
та без згоди його довірителя ОСОБА_1,
оскільки такий та ОСОБА_3 є
співвласниками даного будинку, тому
відповідно до вимог ст.ст. 356, 358 ЦК
України необхідна згода обох
співвласників. Окрім цього
покликається на норми ст.71 КАС України,
тобто обов'язок доказування
покладається на відповідача.
Представник Судововишнянської міської
ради та її виконавчого комітету в свою
чергу в судовому засіданні позов
визнав та зазначив, що
Судововишнянською міською радою були
допущені помилки при видачі спірних
рішень та ухвали міської ради. Просив
суд даний позов задоволити та
скасувати спірні рішення виконавчого
комітету та ухвалу сесії
Судововишнянської міської ради
Мостиського району.

Представник відповідачів -
Судововишнянської міської ради
Мостиського району та виконавчого
комітету Судововишнянської міської
ради Мостиського району в судове
засідання не з'явився, однак на
попередніх судових засіданнях та
наданих письмових поясненнях зазначив,
що на час прийнятті сесією
Судововишнянської міської ради ухвали
№43 від 10.06.2011року, так і на час
прийняття виконавчим комітетом
оскаржуваних рішень від 16.03.2011р. №59 та
від 17.08.2011р. №127, не було будь-яких
відомостей про те, що позивач ОСОБА_1
був співвласником житлового будинку
АДРЕСА_1. Згодом (під час розгляду
справи) стало відомо, що такий (ОСОБА_1)
як і ОСОБА_3 є співвласниками даного
будинку. Покликається на те, що
Судововишнянська міська рада виносила
спірні рішення та ухвалу, на підставі
поданих ОСОБА_3 документів, без
врахування думки іншого співвласника
ОСОБА_1, а тому вважає, що спірні рішення
від 16.03.2011р. №59 та від 17.08.2011р. №127 і
ухвалу №43 від 10.06.2011 року
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області
слід скасувати.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні зазначила, що вона на
законних підставах набула, а згодом і
переоформила право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1. Покликається
на те, що позивач ОСОБА_1 став
співвласником даного будинку не
справедливо та не законно, оскільки він
більше 15 років ніде не працював та
ніякої участі у будівництві не приймав.
Просила суд в задоволенні даного
позову відмовити, оскільки вважає
такий безпідставним та таким, що не
відповідає обставинам справи.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в
судовому засіданні зазначила, що її
довірителька ОСОБА_3 на законних
підставах набула право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1. Вказаний
будинок до 2012 року належав лише ОСОБА_3,
однак після вказаної дати
співвласником, а саме 1/4 частки даного
будинку став ОСОБА_1, котрий вказану
частину такого успадкував після смерті
батька ОСОБА_6 Також зазначила, що
Судововишнянська міська рада
правомірно винесла спірні рішення та
ухвалу, відповідно до норм закону.
Просила суд в задоволенні даного
позову відмовити на підставі ст.72 КАС
України, оскільки є рішення
апеляційного суду Львівської області
від 25.10.2012 року, яке набрало законної
сили, згідно якого в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за
таким права власності на мансардні
приміщення відмовлено.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2, третьої
особи ОСОБА_3, представника третьої
особи ОСОБА_4, розглянувши подані
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов та заперечення,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що заявлений позов
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 збудовано в 1970 році подружжям
ОСОБА_3 (ОСОБА_6 та ОСОБА_3).

Як відомо із рішення виконавчого
комітету Судововишнянської міської
ради №290 від 19.10.1990р. таким затверджено
акт прийомки та здачі в експлуатацію
вказаного житлового будинку житловою
площею 55 кв.м, загальною - 70,7 кв.м, з
видачею свідоцтва про право власності
на ім'я ОСОБА_3 Тобто, будинок збудовано
в 1970р., однак лише в 1990р. формально
оформлено свідоцтво про право
власності на такий.

Таким чином, у відповідності до ст.22
КпШС ОСОБА_3, третя особа по справі та
ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, були
співвласниками будинку АДРЕСА_1 в
рівних частках. Кожен з подружжя мав
рівні права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_6
відкрилася спадщина на 1/2 частину
будинку, яку прийняли спадкоємці
першої черги спадкування за законом -
саме ОСОБА_3, третя особа по справі та
ОСОБА_1, позивач по справі, відповідно
до положень ст.549 ЦК України 1963року,
який діяв на той час та до 01.01.2004р.,
оскільки обидвоє проживали разом зі
спадкодавцем в зазначеному будинку.

Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини (ч.2 ст.548 ЦК в редакції 1963року).
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.4 Постанови №4 від 24.06.1983р.
«Про практику розгляду судами України
справ про спадкування», якщо у
передбачений ст.549 ЦК шестимісячний
строк спадкоємець вступив в управління
або володіння спадковим майном або
його частиною, суд з цих підстав
вирішує питання про визнання права на
спадкове майно.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 25.10.2012р., ухваленого за
результатами перегляду рішення
Мостиського районного суду Львівської
області від 18.05.2012р. по цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на майно та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування за законом, за позивачем
ОСОБА_1 визнано право на спадкове майно
- на 1/4 частину житлового будинку
АДРЕСА_1.

Обставини набуття позивачем ОСОБА_1 в
порядку спадкування за законом права
власності на частину житлового будинку
АДРЕСА_1 досліджені в ході розгляду
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на майно
та визнання права власності на майно в
порядку спадкування, а рішенням
апеляційного суду Львівської області
від 25.10.2012р., що набрало законної сили,
позивача ОСОБА_1 визнано співвласником
згаданого житлового будинку, виходячи
з вимог ч.1 ст.72 КАС України, згідно яких
обставини, встановлені судовим
рішенням в цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, а також
аналізуючи норми ст.525, ст.526, ч.2 ст.548 ЦК
1963р. і зазначені вище роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України, суд
приходить до висновку, що позивач є
власником 1/4 частини житлового будинку
АДРЕСА_1 і така належить позивачу
ОСОБА_1 ще з моменту відкриття спадщини
- дня смерті спадкодавця ОСОБА_6, тобто
ще з ІНФОРМАЦІЯ_1 І саме з цього часу, як
вважає суд, житловий будинок АДРЕСА_1
житловою площею 55 кв.м, загальною - 70,7
кв.м, є спільним майном двох осіб
(співвласників): ОСОБА_3, третьої особи
по справі та ОСОБА_1, позивача по справі.

Крім того, судом встановлено, що з 2004р.
почалася реконструкція будинку з
переобладнанням горища під мансардні
житлові приміщення.

Рішенням виконавчого комітету
Судововишнянської міської ради №127 від
17.08.2011р. ухвалено переоформити право
власності на будинок житловою площею
83,3 кв.м. на ім'я ОСОБА_3 Саме на підставі
даного рішення 20.11.2011р. тим же
виконавчим комітетом видано Свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
серії САЕ №229682, яке зареєстроване в
державному реєстрі прав власності.

Слід зазначити, що вказане Свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
серії САЕ №229682, видане 20.10.2011р.
виконавчим комітетом
Судововишнянської міської ради на ім'я
ОСОБА_3 також було досліджене в ході
розгляду цивільної справи (за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на майно та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування), а рішенням апеляційного
суду Львівської області від 25.10.2012р., що
набрало законної сили, таке визнано
недійсним в 1/4 частині, оскільки видано
без врахування тієї обставини, що
житловий будинок АДРЕСА_1 є об'єктом
права спільної власності, тобто є
спільним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Акти органів місцевого самоврядування,
видані на ім'я ОСОБА_3, третьої особи по
справі, зокрема: рішення виконавчого
комітету Судововишнянської міської
ради Мостиського району Львівської
області від 16.03.2011р. №59 «Про надання
ОСОБА_3 дозволу на реконструкцію та
ремонт житлового будинку з добудовою
мансардних приміщень на горищі за
адресою: АДРЕСА_1», ухвала VIII сесії VI
демократичного скликання
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області
від 10.06.2011р. №43 «Про затвердження
ОСОБА_3 будівельного паспорта на
реконструкцію та ремонт житлового
будинку з добудовою мансардних
приміщень на горищі за адресою:
АДРЕСА_1», а також рішення виконавчого
комітету Судововишнянської міської
ради Мостиського району Львівської
області від 17.08.2011р. №127 «Про
переоформлення права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1», що є
предметом оскарження в даній
адміністративній справі,- передували, а
оскаржуване рішення виконавчого
комітету від 17.08.2011р. №127 ще й послужило
підставою для видачі Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
серії САЕ №229682, виданого 20.10.2011р. на ім'я
ОСОБА_3, яке в подальшому визнано
частково недійсним апеляційним судом
Львівської області, а тому, як вважає
суд, такі акти також ухвалені
відповідачами без врахування тієї
обставини, що житловий будинок АДРЕСА_1
є об'єктом права спільної власності,
тобто є спільним майном ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, а не об'єктом права приватної
власності лише ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Частино 1 статті 358 ЦК України
передбачено, що право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.

Стаття 69 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових та речових доказів,
висновків експертів.

Окрім того, частиною 3 статті 70 КАС
України визначено, що докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги,
а у відповідності з частиною 4 цієї
статті обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніяким іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із ч.1 ст.72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 2 від 6 березня 2008 року «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень КАС України під час
розгляду адміністративних справ щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень» належить перевірити, чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Частиною 2 ст.19 Конституції України на
органи місцевого самоврядування
покладено обов'язок діяти виключно в
межах повноважень та у спосіб, які
передбачені законом.

Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та іншими
нормативно-правовими актами не
наділено органи місцевого
самоврядування повноваженнями у
будь-який спосіб позбавляти права
власності.

Частиною 10 ст.59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що акти органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.162 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання не чинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

Права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб (ст. 55 Конституції
України).

Судом враховано також і те, що в ході
судового розгляду даної справи
представник відповідачів
Судововишнянської міської ради
Мостиського району та її виконавчого
комітету Мартинець О. позовні вимоги
позивача ОСОБА_1 про визнання
протиправними та скасування рішень
органів місцевого самоврядування як
суб'єктів владних повноважень визнав в
повному обсязі, оскільки такі були
винесені і ухвалені без згоди
останнього, як співвласника майна та не
заперечив проти скасування спірних
рішень Судововишнянської міської ради
Мостиського району від 16.03.2011р. №59, від
17.08.2011р. №127 та ухвали №43 від 10.06.2011року.

Частинами 3, 4 статті 112 КАС України
передбачено, що у разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом приймається
постанова суду про задоволення
адміністративного позову. Суд не
приймає визнання адміністративного
позову і продовжує розгляд
адміністративної справи, якщо ці дії
відповідача суперечать закону чи
порушують чиї-небудь права, свободи або
інтереси.

Враховуючи встановлені обставини
справи та вищенаведені правові норми,
суд приходить до висновку, що є всі
підстави для задоволення даного
позову, оскільки оскаржувані рішення
відповідачів є індивідуальними актами
та містять очевидні ознаки
протиправності, зокрема винесені без
згоди і врахування законних прав та
інтересів позивача ОСОБА_1 як
співвласника житлового будинку та, як
вважає суд, порушують гарантоване
Конституцією України право власності
позивача, як співвласника на спільне
майно - житловий будинок АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 69-72, 86, 158-163 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати:

- рішення виконавчого комітету
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області
від 16.03.2011р. №59 «Про надання ОСОБА_3
дозволу на реконструкцію та ремонт
житлового будинку з добудовою
мансардних приміщень на горищі за
адресою: АДРЕСА_1»;

- ухвалу VIII сесії VI демократичного
скликання Судововишнянської міської
ради Мостиського району Львівської
області від 10.06.2011р. №43 «Про
затвердження ОСОБА_3 будівельного
паспорта на реконструкцію та ремонт
житлового будинку з добудовою
мансардних приміщень на горищі за
адресою: АДРЕСА_1»;

- рішення виконавчого комітету
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області
від 17.08.2011р. №127 «Про переоформлення
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_1».

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Мостиський районний суд протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Ю.В.Кічак