Справа № 2601/8023/12
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/800/22647/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Голосіївського районного
суду м. Києва 05 липня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду 25 березня 2014
року

у справі № 2601/8023/12

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва, Управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі м.
Києва, Головного Управління Пенсійного
фонду України

про зобов'язання
вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Голосіївського районного суду м. Києва
з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва,
Управління Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва,
Головного Управління Пенсійного фонду
України про здійснення перерахунку та
виплату недоотриманої пенсії за період
з 28.04.2010 по 16.02.2011.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва 05.07.2012, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду 25.03.2014, у позові
відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2
оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
повернути справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі м.
Києва просило залишити рішення судів
попередніх інстанцій без змін, а скаргу
- без задоволення.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 28.04.2010 позивач звернувся до
УПФУ в Солом'янському районі м. Києва з
заявою про призначення пенсії як
державному службовцю.

28.04.2010 позивачу призначено пенсію, що
перевірено Головним управлінням
Пенсійного фонду України м. Києва
22.06.2010.

У подальшому пенсійну справу позивача
було направлено за місцем реєстрації
пенсіонера, а саме до УПФУ в
Голосіївському районі.

16.02.2011 ОСОБА_2 вернувся до УПФУ в
Голосіївському районі м. Києва з заявою
про перерахунок пенсії. Того ж числа
УПФУ в Голосіївському районі м. Києва
здійснено перерахунок пенсії позивача.
Зауважень з боку ОСОБА_2 на дії УПФУ в
Голосіївському районі м. Києва
відповідача не надходило.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що з боку відповідача -
Управління пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва не було
допущено порушень прав позивача.
Оскільки вимог до інших відповідачів
пред'явлено не було, то у суду відсутні
підстави для визнання їх дій
протиправними та зобов'язання останніх
вчинити певні дії.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись зі вказаним висновком судів
попередніх інстанцій в повній мірі з
огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з частиною першою статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові акти названим
вимогам процесуального закону
відповідають не в повній мірі у зв'язку
з наступним.

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом
з пропущенням строку, визначеного
положеннями статті 99 КАС України.
Проте, відкриваючи провадження у
справі та розглядаючи цей спір по суті,
суд першої інстанції, як і суд
апеляційної інстанції, на вказані
обставини не звернули уваги, не надали
їм правову оцінку, не встановили
причини пропуску строку звернення до
суду. Крім того, як зазначено у статті 100
КАС України, суд першої інстанції,
установивши підстави для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними,
повинен був постановити відповідну
ухвалу, яка в матеріалах справи
відсутня.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги заслуговують на
увагу, у зв'язку з чим наявні підстави
для її часткового задоволення та
скасування оскаржуваних судових
рішень.

Частиною першою статті 220 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій під час
прийняття рішень по суті спору у цій
справі було порушено норми
процесуального права, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Постанову Голосіївського районного
суду м. Києва 05 липня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду 25 березня 2014
року в цій справі скасувати, направивши
справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.