Справа № 2а-7138/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Справа № 9104/95472/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області на постанову Чортківського
районного суду Тернопільської області
від 29 грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області про визнання
неправомірними дії та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
державної та додаткової пенсії,
доплати до пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 07.12.2010 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області в якому просила
визнати дії відповідача
неправомірними, зобов'язати останнього
проводити перерахунок доплати до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру за
проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
починаючи з 01.01.2005 року на підставі
положень ст. 39 та ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам віднесеним до
категорії 2, 3, 4 у розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком за період з 01.08.2001 року
по 19.05.2010 року на підставі положень ч. 3
ст. 51 та ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
додаткової пенсії в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 19.05.2010 року, основної пенсії
не менше 8 мінімальних пенсій за віком,
починаючи з 12.10.2010 року, яка
обчислюється відповідно до абз. 1 ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» з врахуванням виплачених
сум.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 29
грудня 2010 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження), позов
задоволено частково, зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної пенсії в
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком з 12.10.2010 року до виникнення
обставин з якими закон пов'язує
виникнення, зміну або припинення
спірних правовідносин, додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком
як інвалідові ІІ групи захворювання,
пов'язаного з наслідками
Чорнобильської катастрофи за період з
19.05.2010 року до виникнення обставин з
якими закон пов'язує виникнення, зміну
або припинення спірних правовідносин з
урахуванням виплачених сум,
зобов'язано здійснити перерахунок і
виплату доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, що проживає в
зоні посиленого радіоекологічного
контролю в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати з 01.01.2005 року по 31.12.2006
року, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008
року до виникнення обставин, з якими
закон пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин з
урахуванням виплачених сум, в решті
позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ст.
ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачена виплата
державної та додаткової пенсії (з
урахуванням Рішення Конституційного
Суду від 22.05.2008р. №10-рп) проводиться в
залежності від мінімальної пенсії за
віком. Мінімальна пенсія за віком цим
Законом не встановлюється. Ним
передбачено мінімальний розмір пенсії
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою.
Також в цьому Законі не вказано, де
передбачено мінімальну пенсію за
віком, яку слід використовувати для
обрахунку пенсії для чорнобильців, та
не вказує, що розмір мінімальної пенсії
за віком, визначений в Законі України
«Про загальнообовязкове державне
пенсійне страхування», є критерієм
розрахунку пенсій чорнобильцям, як
вказано в постанові суду.

Апелянт посилається те, що визначений в
Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
застосовується для визначення
розмірів пенсій, призначених за цим
Законом, в ч.3 ст. 28 наведеного закону
встановлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений на рівні
прожиткового мінімуму, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з даним
законом: пенсія за віком, пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання та пенсія у зв'язку з
втратою працездатності (ст.9).
Використання визначеного в ст.28 Закону
України «Про загальнообовязкове
державне пенсійне страхування»
поняття мінімальний розмір пенсії за
віком, який за наявності достатнього
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, для
призначення пенсій згідно ст. 54 Закону
є неправомірним. Тобто, поняття
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений в ст. 28 Закону України
«Про загальнообовязкове державне
пенсійне страхування», не може
застосовуватися як розрахункова
величина для обрахунку пенсії
чорнобильцям. Застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого в ст. 28, для обрахунку
пенсій призначених до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є
порушенням тієї ж самої ст. 28 Закону
України «Про загальнообовязкове
державне пенсійне страхування».

Також апелян вказує, що судом першої
інстанції не взято до уваги, що з 01.03.1996
мінімальну пенсію за віком встановлено
постановою Верховної Ради №49/96-ВР від
20.02.1996 р. «Про порядок введення в дію
статей 10, 33, 34 Закону України «Про
оплату праці» та встановлення
мінімального розміру пенсії за віком»
у розмірі 1 млн. 500 тис. карбованців (на
даний час 15 гривень відповідно до Указу
Президента України №762/96 від 25.08.1996р.
«Про грошову реформу в Україні»).

Постановою Кабінету Міністрів України
№1 від 03.01.2002 р. «Про підвищення розмірі
пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету»
розмір мінімальної пенсії за віком, з
якого провадився розрахунок пенсії,
призначений відповідно до ч.4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», збільшений до 19,91 грн. (на
даний час постанова втратила чинність
на підставі Постанови КМУ №654 від
16.07.2008р.). В подальшому для збільшення
розмірів пенсій громадянам які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, їх розмір встановлювався
Постановами Кабінету Міністрів
України, в яких мінімальний розмір
пенсії даній категорії громадян
визначався в сталій сумі, а додаткова
пенсія ставилася в залежність від
прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу,
як непрацюючому пенсіонеру, що
проживає на території посиленого
радіологічного контролю, було
призначено підвищення. Розмір даного
підвищення передбачений Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 р. «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в сумі 5,20
грн. і дійсне по даний час.

Роз'яснення порядку застосування
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідно до вимог статті
62 вказаного Закону провадиться у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності. Також, в ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» також
встановлено, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України. Отже, виходячи з положень ч.5
ст.54 та ст. 62 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» апелянт вважає, що саме
Кабінет Міністрів України, своїми
нормативио-правовими актами, визначає
конкретний розмір пенсій та підвищень
до них, встановлених статтями 39, 50, 54
Закону України, які виплачуються за
рахунок державного бюджету.

Тому, Управління при виплаті пенсії по
інвалідності громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, в 2009 році керується
Постановою Кабінету Міністрів №654 від
16.07.2008 р. «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян» для
основної пенсії, та Постановою №530 від
28.05.2008 р. «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян»
для додаткової пенсії, а також
Постановою № 836 від 26.07.1996 р. «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» для виплати підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру.

На підставі викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1,
є інвалідом 2 групи, непрацюючим
пенсіонером та проживає на території
зони радіоекологічного контролю.

Розмір основної пенсії особам
віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІ
групи ст. 54 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, згідно ст.
50 даного закону особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, інвалідам II групи у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, ст. 39
передбачено, що пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
підвищуються у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.п.9, п.п.12, п.п 15 п.28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 29
грудня 2007 року, який набрав чинності 01
січня 2008 року, текст ст. ст. 39, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було викладено у новій редакції. Проте
рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
таким, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними)
положення п. 28 розділу ІІ «Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України». Положення п. 28
вказаного закону, які визнані
неконституційними, втратили чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом
вказаного рішення, у якому було вказано
на преюдиційність при розгляді судами
загальної юрисдикції позовів у зв'язку
з правовідносинами, що виникли
внаслідок дії неконституційного акта.

Відповідач виплачував позивачу
підвищення до пенсії, основну державну
та додаткову пенсію в менших розмірах,
керуючись постановами Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» та від 26
липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами при
визначенні позивачу розмірів
підвищення до пенсії, основної
державної та додаткової пенсії,
застосуванню підлягають ст.ст. 39, 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не згадані вище
постанови уряду, оскільки останні
істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії, та
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Суд першої інстанції правильно вважав,
що позивач має право на проведення
перерахунку та виплату підвищення до
пенсії, основної державної та
додаткової пенсії, відповідно до ч. 2 ст.
39, ст. 50, ст. 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Однак, розглядаючи спір, суд першої
інстанції не застосував вимоги ч. 2 ст. 99
КАС України згідно якої для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вище викладене, приймаючи
до уваги дату звернення позивача до
суду із розглядуваним позовом (07.12.2010
року), відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 01.08.2001 року
по 06.06.2010 року включно слід залишити без
розгляду.

Стосовно позовних вимог щодо
перерахунку та виплати доплати до
пенсії та додаткової пенсії, то колегія
суддів вважає, що такі підлягають
задоволенню починаючи 07.06.2010 року, щодо
перерахунку та виплати основної пенсії
починаючи з 12.10.2010 року.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203 ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області задовольнити частково,
скасувати постанову Чортківського
районного суду Тернопільської області
від 29 грудня 2010 року у справі № 2а-7138/10.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Чортківському районі
Тернопільської області щодо невиплати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст.
39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткової пенсії
згідно ст. 50 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», основної пенсії згідно ст.
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Чортківському районі
Тернопільської області здійснювати
перерахунок та виплачувати ОСОБА_1, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю підвищення до пенсії у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 07 червня 2010
року до виникнення обставин з якими
закон пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин та
основної пенсії в розмірі не менше 8
мінімальних пенсій за віком згідно ст.
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 12 жовтня 2010
року до виникнення обставин з якими
закон пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01.08.2001 року
по 06.06.2010 року включно залишити без
розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин