Справа № 2-а-10976/12/212
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-10976/12/212

Головуючий у 1-й інстанції: Овсюк Є.М.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

11 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю секретаря судового
засідання: Бондаренко С.А.,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Ленінського районного суду
м.Вінниці від 14 вересня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до департаменту праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради про визнати
протиправними рішення, ззобов'язання
виплатити недоплачену разову грошову
допомогу до 05 травня за 2010 рік , -

В С Т А Н О В И В :

постановою Ленінського районного суду
м. Вінниця від 14 вересня 2012 року у
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду І
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Під час судового засідання позивач
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судове
зсідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений вчасно та
належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, позивача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 є учасником
бойових дій.

Як встановлено судом І інстанції,
позивач має статус учасника бойових
дій та має право на виплату разової
грошової допомоги до 5 травня у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком
згідно з ст. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (в редакції від 25
грудня 1998 року).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення пунктів 20-22 розділу II
«Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким
внесено зміни до ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

У зв'язку з цим, відповідно до ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», щорічно до 5 травня учасникам
бойових дій виплачується разова
грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 наведеного Закону
визначено, що щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 цього
Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення, яке є
відповідачем за даним позовом.

Згідно ст.17 Закону «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію
цього Закону здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого
бюджетів.

Проте, як вбачається зі змісту позову,
позивачу всупереч вказаній вище нормі
виплата щорічної разової допомоги
здійснювалася в нижчому розмірі, ніж
передбачено Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», тобто на
підставі п. 20 розділу II «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Згідно ст. 22 Конституції України при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

За таких підстав суд вважає, що при
розрахунку щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня слід застосовувати
норму ст. 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», яка діяла до
набрання чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», тобто
встановлену ч. 1 розділу І Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 25
грудня 1998 року.

Відповідно до змісту ст. 64 Конституції
України, право громадян на соціальний
захист, інші соціально-економічні
права можуть бути обмежені, у тому
числі зупиненням дії законів (їх
окремих положень), лише в умовах
воєнного або надзвичайного стану на
певний строк, що відображено в Рішенні
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року №6-рп/2007.

Таким чином, позивач як учасник
бойових дій має право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня 2011 р. у розмірі встановленому ст.
12 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» - п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Оскільки допомога виплачена
відповідачем не в повному розмірі, то
слід визнати дані дії неправомірними і
зобов'язати здійснити перерахунок і
виплату допомоги у вищезазначеному
розмірі з урахуванням виплачених сум.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі є обґрунтованими,
у зв'язку з чим, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги позивача та
скасування постанови суду І інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене, судова
колегія, приходить до висновку, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки вказаним обставинам та зібраним
доказам по справі, неправильно
застосував норми матеріального права,
у зв'язку з чим, ухвалив рішення, яке
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
повністю .

Постанову Ленінського районного суду
м.Вінниці від 14 вересня 2012 року -
скасувати .

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_3 задовольнити .

Визнати протиправним рішення
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької міської ради щодо виплати
ОСОБА_3 як учаснику бойових дій разової
щорічної грошової допомоги за 2010 рік не
в повному розмірі відповідно Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" від 25
грудня 1998 рок.

Зобов'язати Головне управління праці
та соціального захисту населення
Вінницької міської ради нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_3 разову
щорічну грошову допомогу до 5 травня за
2010 рік як учаснику бойових дій у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат за віком з урахуванням виплачених
сум.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "17" червня 2014 р.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді

Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.