Справа № К/9991/8128/11-С
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/8128/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Іваненко
Я.Л.

Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України у
Калинівському районі Вінницької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Калинівському
районі Вінницької області (далі -
Відділення Фонду) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Калинівському районі Вінницької
області (далі - Управління ПФУ) на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 18 січня 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року Управління ПФУ
пред'явило в суді позов до Відділення
Фонду, в якому, з урахуванням уточнень,
просило зобов'язати відповідача
включити до актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, кошти у сумі 306 590 гривень
53 копійки (з лютого по липень 2011 року
включно) та стягнути зазначену
заборгованість з відповідача на його
користь.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 27
вересня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2011
року, позовну заяву Управління ПФУ в
частині позовних вимог за лютий 2010 року
залишено без розгляду, у зв'язку з
пропущенням позивачем строку
звернення до суду з адміністративним
позовом.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 11
листопада 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2011
року, Управлінню ПФУ в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Судові рішення щодо залишення позовних
вимог без розгляду в касаційному
порядку сторонами не оскаржені.

Управлінням ПФУ оскаржені лише судові
рішення про відмову в задоволенні
позову. В обґрунтування касаційної
скарги позивач посилається на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
ухвалених ними рішень та прийняття
нової постанови про задоволення
позову.

Відділення Фонду своїм правом, як
сторони у справі, не скористалося та
заперечень на касаційну скаргу не
подало.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що спірні
правовідносини сторін виникли у
зв'язку з відмовою відповідача
прийняти до заліку витрати позивача,
здійснені ним у березні - липні 2010 року,
на виплату щомісячної державної
адресної допомоги у розмірі 269 087
гривень 9 копійок, витрат на її доставку
у розмірі 2 684 гривні 64 копійки та
допомоги на поховання у розмірі
1 412 гривень.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що, зважаючи на особливості
фінансування страхування від
нещасного випадку, цільове
використання цих коштів, а також те, що
адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, адже в
пункті 4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ та правління
Фонду від 4 березня 2003 року №
5-4/4 (зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року за №
376/7697; далі - Порядок), у переліку витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, відсутня
державна адресна допомога та витрати з
її доставки, Фонд не може нести витрати
на виплату державної адресної
допомоги. Що ж стосується позовних
вимог про стягнення витрат на
поховання, то суди також відмовили в їх
задоволенні через відсутність в
Управління ПФУ доказів на
підтвердження причинного зв'язку
смерті інваліда з одержаним каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я.
Водночас, суди зазначили про
неможливість задовольнити позов в
частині вимог Управління ПФУ про
зобов'язання Відділення Фонду включити
виплачені кошти до зазначених актів,
оскільки на суд жодним чином не
покладено повноваження перебирати
функції державних органів щодо
прийняття таких рішень.

Такі судові рішення ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального права та відповідають
правовим позиціям Верховного Суду
України з розгляду справ таких
категорій.

Так, у постанові від 20 листопада 2012 року
(справа № 21-361а12), Верховний Суд України,
проаналізувавши положення статей 1, 4, 25
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР, статті 21 Закону України
від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV),
статті 81 Закону України від 5 листопада
1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ),
пункту 4 Порядку, дійшов висновку, що
стягненню з Відділення Фонду
підлягають лише витрати на доставку
пенсій, щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття та основний
розмір пенсій, а позовні вимоги в
частині стягнення державної адресної
допомоги задоволенню не підлягають.

У постанові ж від 19 травня 2009 року
(справа № 21-494во09) Верховний Суд України
дійшов висновку, що аналіз норм Закону
№ 1105-XIV, який визначає
правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
Порядку проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826, прийнятого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Оскільки у справі, що розглядається,
суди встановили, що доказів на
підтвердження причинного зв'язку
смерті інваліда з одержаним каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я немає,
їхній висновок про відсутність
правових підстав для відшкодування
понесених витрат на поховання інваліда
за рахунок відділення Фонду, є
правильним.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Калинівському районі Вінницької
області залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2010 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 18 січня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

Я.Л. Іваненко

О.Ф. Ситников