Справа № 817/744/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"11" червня 2014 р.
Справа № 817/744/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Зарудяної Л.О.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м.Житомирі апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "09" квітня
2014 р. у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулася з позовом до Кузнецовської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Рівненській
області про визнання дій відповідача
щодо нарахування єдиного внеску після
13.07.2012 року протиправними та
зобов'язання звільнення позивача від
нарахування та сплати єдиного внеску.

02.04.2014 року ухвалою Рівненського
окружного адміністративного суду на
підставі заявлено представником
позивача клопотання про відкликання
позовної заяви в частині позовних
вимог про визнання дій відповідача
щодо нарахування єдиного внеску після
13.07.2012 року протиправними позовну заяву
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Рівненській області в частині позовних
вимог про визнання дій щодо
нарахування єдиного внеску після 13.07.2012
року протиправними залишено без
розгляду.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 9 квітня 2014
року в задоволенні позову - відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з даною постановою
позивач звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити .

З врахуванням приписів статей 196,197 КАС
України, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
зареєстрована як фізична особа -
підприємець виконавчим комітетом
Кузнецовської міської ради
Рівненської області 25.01.1993 року (а.с.26) з
11.11.1999 року перебуває на обліку у
Кузнецовській ОДПІ за №283 (а.с.28),
відповідно до свідоцтва і є платником
єдиного податку (а.с.27) та отримує
пенсію за віком (а.с.8,49) відповідно до
положень статті 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" із застосуванням ст. 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
зі зниженням пенсійного віку (а.с.36-37).

28.01.2014 року ОСОБА_3 звернулася із заявою
до Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Рівненській області, в якій просила:
звільнити її від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як пенсіонера за
віком та фізичну особу-підприємця, яка
обрала спрощену систему оподаткування
у відповідності до ч. 4 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (а.с. 7).

Листом № 94/667/17-18-17-244 від 24.02.2014 року
відповідачем відмовлено в задоволенні
вищевказаної заяви про звільнення
позивача від сплати єдиного внеску у
зв'язку з тим, що остання вийшла на
пенсію за віком з урахуванням ст.55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та внаслідок чого зменшено пенсійний
вік (а.с.9).

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того , що у випадку порушень Законів
України відповідачем, позивачу
потрібно захищати своє порушене право,
реагуючи на конкретні дії,
бездіяльність чи рішення суб'єктів
владних повноважень. Позивачем не
наведено конкретних доказів, які би
свідчили про умисний намір відповідача
порушувати Закони України у
майбутньому і цього судом не
встановлено, а тому за відсутності
незаконних дій, бездіяльності чи
рішень відповідача на думку суду,
безпідставне очікування їх позивачем у
майбутньому не може бути підставою для
прийняття рішення зобов'язального
характеру до їх вчинення за
відсутності реальних доказів
можливості настання цього. Вчинення
дій суб'єктом владних повноважень є
способом реалізації наданої суб'єкту
владних повноважень компетенції.
Здійснення дії являє собою процес
реалізації наданих законом функцій
суб'єкту владних повноважень. Самі по
собі дії щодо нарахування позивачу
єдиного внеску не тягнуть за собою
будь-яких правових наслідків для цієї
особи. Правові наслідки для позивача
несуть акти індивідуальної дії (в
даному випадку - вимоги про сплату
боргу), саме вони мають вплив на його
права та обов'язки. За таких обставин,
характер відносин між сторонами, що
можуть мати місце в майбутньому не може
досліджуватися під час судового
розгляду даної справи.

Оцінюючи таку позицію суду першої
інстанції, колегія суддів виходить з
наступного.

Спеціальним законом, який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010
року (надалі Закон № 2464-VI), що набрав
чинності з 01.01.2011 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно п.3.1 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що формує податкову і
митну політику (в частині
адміністрування податків і зборів,
митних платежів, єдиного внеску) та
забезпечує її реалізацію (центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), та його
територіальні органи .

Відповідно до ст.41 Податкового кодексу
України контролюючими органами є
органи доходів і зборів щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби; митні органи - щодо
мита, акцизного податку, податку на
додану вартість, інших податків, які
відповідно до податкового
законодавства справляються у разі
ввезення (пересилання) товарів і
предметів на митну територію України
або територію вільної митної зони або
вивезення (пересилання) товарів і
предметів з митної території України
або території вільної митної зони.
Розмежування повноважень і
функціональних обов'язків між
контролюючими органами визначається
цим Кодексом та Митним кодексом
України та іншими нормативно-правовими
актами. Порядок контролю митними
органами за сплатою платниками
податків податку на додану вартість,
акцизного податку та екологічного
податку встановлюється центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
фінансової політики. Інші державні
органи не мають права проводити
перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати
податків, у тому числі на запит
правоохоронних органів. Органами
стягнення є виключно органи державної
податкової служби, які уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.
Стягнення податкового боргу за
виконавчими написами нотаріусів не
дозволяється.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI
визначено , що платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років. До
досягнення віку, встановленого абзацом
першим цієї статті, право на пенсію за
віком мають жінки 1961 року народження і
старші після досягнення ними такого
віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Абзацом 1 ст. 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

У даному випадку положення ст. 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" потрібно
розуміти в контексті з положеннями ст.
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Відтак, пенсія за віком
може бути надана особі, яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

При прийнятті рішень контролюючий
орган повинен суворо дотримуватись
зазначених вище Законів, адже пенсія
призначена із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" на
підставі Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", також є пенсією за віком, а
тому у випадку порушень Законів
України відповідачем, позивачу
потрібно захищати своє порушене право,
реагуючи на конкретні дії,
бездіяльність чи рішення суб'єктів
владних повноважень.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії щодо
нарахування позивачу єдиного внеску не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для цієї особи. Правові
наслідки для позивача несуть акти
індивідуальної дії (в даному випадку -
вимоги про сплату боргу), саме вони
мають вплив на його права та обов'язки.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що за
відсутності незаконних дій,
бездіяльності чи рішень відповідача ,
безпідставне очікування їх позивачем у
майбутньому не може бути підставою для
прийняття рішення зобов'язального
характеру до їх вчинення за
відсутності реальних доказів
можливості настання цього.

Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення прав.

Характер відносин між сторонами, що
можуть мати місце в майбутньому не може
досліджуватися під час судового
розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено відповідно до
позовних вимог з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"09" квітня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Л.О. Зарудяна

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу/відповідачам:
Кузнецовська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області м-н
Будівельників,1,м.Кузнецовськ,Рівненсь
ка область,34400

4 - адвокатське бюро "Слободін і
партнери" ОСОБА_4, АДРЕСА_2

5 - третій особі - Управління Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовську, м-н
Вараш б 25 а, м. Кузнецовськ, Рівненська
область, 34400 ,

- ,