Справа № 1423/11385/2011
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1423/11385/2011

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Жука С.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Центрального районного
суду м. Миколаєва від 30 грудня 2013 року
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
захист соціальних прав, що передбачені
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту",-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач звернувся з
вищевказаним адміністративним
позовом.

В обгрунтування позовних вимог
зазначалось, що відповідно до частини 4
статті 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»має отримувати
щомісячне підвищення до пенсії у
розмірі 50 % мінімальної пенсії за
віком.

Проте, відповідач протягом періоду з
травня 2011 виплачував таке підвищення у
меншому розмірі.

Посилаючись про порушення своїх прав,
позивач просив зобов'язати
відповідачів виплатити йому
недоотриману суму підвищення до
пенсії.

Вищезазначеною постановою суду першої
інстанції у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_1 звернулася з
апеляційною скаргою, в якій просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким адміністративний позов
задовольнити. В апеляційній скарзі
зроблено посилання на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права.

Заслухавши доповідача, розглянувши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач отримує пенсію на підставі
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Вона також є особою, на яку
розповсюджується Закон України «Про
соціальний статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту»в
частині, що стосується учасників
бойових дій, зокрема, частина 4 статті
14 згаданого Закону, що встановлює
право на отримання підвищення до
пенсії.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд апеляційної
інстанції.

З 01 січня 1994 року набув чинності Закон
України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

За змістом частини 4 статті 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту» (в
редакції від 21.09.2006 року) учасникам
війни, нагородженим орденами і
медалями колишнього Союзу РСР за
самовіддану працю і бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни, пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 75 процентів
мінімальної пенсії за віком, іншим
учасникам війни - на 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 22 грудня 1995 року №
488/95-ВР "Про внесення змін і доповнень до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
частина третя зазначеної статті
викладена у редакції: "Учасникам війни,
нагородженим орденами і медалями
колишнього Союзу РСР за самовіддану
працю і бездоганну військову службу в
тилу в роки Великої Вітчизняної війни,
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 75 процентів
мінімальної пенсії за віком, іншим
учасникам війни - на 50 процентів
мінімальної пенсії за віком".

Законом України від 18 листопада 2004 року
№ 2212-IV "Про внесення змін до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
частина четверта статті 14 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" після
слів "довічне грошове утримання"
доповнено словами "чи державна
соціальна допомога". Цей Закон набрав
чинності з 01 січня 2005 року.

У редакції Закону України від 05 жовтня
2005 року № 2939-IV "Про внесення змін до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
частина четверта статті 14 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
викладена наступним чином: "Учасникам
війни, нагородженим орденами і
медалями колишнього Союзу РСР за
самовіддану працю і бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни, пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 15 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, іншим
учасникам війни - на 10 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність". Цей Закон
набрав чинності з 01 січня 2007 року.

Зазначена редакція неконституційною
рішенням Конституційного Суду України
не визнавалася.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему (про
що зокрема зазначено у рішенні від 11
жовтня 2005 року № 8-рп/2005 по справі №
1-21/2005), пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та закони України
відокремлюють певні категорії
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема,
належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного
Суду України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається.

Конституційні принципи, на яких
базується здійснення прав і свобод
людини і громадянина в Україні,
включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачені статтями 1, 3,
частиною другою статті 6, статтею 8,
частиною другою статті 19, статтями 22, 23,
частиною першою статті 24 Конституції
України, набуте у сфері пенсійного
забезпечення, не може бути скасоване,
звужене. Правовою гарантією
забезпечення державою даного права є
виконання прийнятих на себе
зобов'язань, виходячи з положень
принципу верховенства права,
закріпленого як статтею 8 Конституції
України, так і статтею 8 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено, що
підвищення пенсії позивачу, як
учаснику війни виплачується саме у
встановленому вказаним Законом
розмірі.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції,
проаналізувавши чинне законодавство
та дослідивши обставини справи
правильно встановив
нормативно-правові акти, які
підлягають застосуванню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
скаргах доводи правильність висновків
суду не спростовують. За таких
обставин, апеляційні скарги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 30
грудня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
С.І. Жук