Справа № 826/6632/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
в порядку письмового провадження
17 червня 2014 року № 826/6632/14
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк»
доЦентрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Дніпропетровської областіпро
скасування постанови від 24.12.2013 ВП
№38629132
Суддя: Кротюк О.В.
Обставини справи:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Публічне
акціонерне товариство «Альфа-Банк»
(далі - позивач) до Центрально-міського
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Дніпропетровської області
(далі - відповідач) та просить суд:
- скасувати постанову
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції про арешт
майна та оголошення заборони на його
відчуження від 24.12.2013 року ВП№38629132 в
частині накладення арешту на АДРЕСА_1,
що складається з двох житлових кімнат,
загальною площею 48,1 кв. м, житлова площа
- 29,0 кв. м, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та
перебуває в іпотеці ПАТ «Альфа-Банк»;
- зобов'язати Центрально-міський відділ
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції звільнити заставлене майно, а
саме АДРЕСА_1, що складається з двох
житлових кімнат, загальною площею 48, 1
кв. м, житлова площа - 29,0 кв. м, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з-під
Відповідач явку свого представника у
судове засідання не забезпечив, просив
розглядати справу без його участі,
надав копію матеріалів виконавчого
провадження, відношення до позову не
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
25.09.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 0314/0908/55-038
, сума кредиту 31 000,00 дол. США. Також
25.09.2008 між ВАТ «Сведбанк» як іпотеко
держателем та ОСОБА_1 як іпотекодавцем
було укладено іпотечний договір
№0314/0908/55-038-Z-1, що посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу, ОСОБА_2, та
зареєстрований в реєстрі за № 5689.
Відповідно до п. 2 зазначеного договору
на забезпечення виконання основного
зобов'язання, іпотекодавець передав в
іпотеку належне йому на праві
власності майно, а саме:
- АДРЕСА_1, що складається з двох
житлових кімнат, загальною площею 48, 1
кв. м, житлова площа - 29,0 кв. м, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Обтяження згідно вищевказаного
іпотечного договору було
зареєстроване у Державному реєстрі
іпотек, реєстраційний номер 7984246, а
також в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
реєстраційний номер 7973491.
25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта
Банк» укладено договір купівлі-продажу
прав вимоги, відповідно до якого ПАТ
«Сведбанк» погоджується продати
(відступити) права вимоги та передати
їх ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта
Банк» погоджується купити права
вимоги, прийняти їх і сплатити загальну
15.06.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ
«Альфа-Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги,
відповідно до п.2 якого ПАТ «Дельта
Банк» погоджується продати
(відступити) права вимоги та передати
їх ПАТ «Альфа-Банк», а ПАТ «Альфа-Банк»
погоджується купити права вимоги,
прийняти їх і сплатити загальну
купівельну ціну. Права вимоги - всі
права вимоги продавця у якості
кредитора до позичальників за
кредитними договорами (зазначені у
додатку 1, у т.ч. і кредитний договір №
0314/0908/55-038 від 25.09.2008), окрім права
продавця на договірне списання коштів
з рахунків позичальників, а також усі
права вимоги продавця до осіб, які
надали забезпечення, включаючи
будь-які та всі права вимоги та засоби
захисту прав, які доступні продавцю
щодо виконання позичальниками та/або
особами, які надали забезпечення,
будь-яких своїх обов'язків за
кредитними договорами та договорами
забезпечення (кожний іпотечний
договір, договір застави та/або поруки).
Як вбачається з витягу про реєстрацію у
Державному реєстрі іпотек (реєстрація
змін) від 27.07.2012 до реєстраційного
запису №7984246, внаслідок відступлення
права вилучено іпотекодержателя ПАТ
«Дельта Банк», та додано
іпотекодержателя ПАТ «Альфа-Банк».
В той же час, 24.12.2013 старшим державним
виконавцем Центрально-Міського
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції при примусовому виконанні
наказу №33/5005/7496/2012, виданого 26.02.2013
Господарським судом Дніпропетровської
області про стягнення з ОСОБА_1 на
користь СПД ОСОБА_3 боргу 202236,00 грн.,
винесено постанову, якою накладено
арешт на все майно, що належить
боржнику ОСОБА_1 та заборонено
здійснювати відчуження вказаного
майна в межах суми боргу (ВП №38629132).
Зазначене обтяження 20.03.2014
зареєстроване у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно.
Аналізуючи вищевикладені обставини,
суд приймає до уваги наступне.
Іпотекою, згідно з ч.1 ст.575 Цивільного
кодексу України, є застава нерухомого
майна, що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про
іпотеку» від 05.06.2003 №898-IV, іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Статтею 3 того ж Закону передбачено, що
взаємні права і обов'язки іпотекодавця
та іпотекодержателя виникають з
моменту державної реєстрації іпотеки
відповідно до закону.
У разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет
окремого права чи вимоги на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає
відповідно до закону, таке право чи
вимога має пріоритет над вимогою
іпотекодержателя лише у разі його/її
виникнення та реєстрації до моменту
державної реєстрації іпотеки.
При цьому, статтею 512 Цивільного
кодексу України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 вказаного Кодексу, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав.
Згідно вимог ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 24.01.1999
№606-ХІV (далі -Закон №606), виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Частиною 1 ст.17 Закону №606 передбачено,
що примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Для забезпечення реального виконання
рішення, відповідно до положень ст.57
Закону №606, застосовується арешт майна
боржника, який може накладатися
державним виконавцем, зокрема, шляхом
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Згідно з ч.1 ст.52 Закону №606, звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 54 Закону
№606, стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя.

Частиною 3 тієї ж статті встановлено, що
для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернено у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України "Про іпотеку"
(ч.8 ст.54 Закону №606).

Таким чином, позивач є
іпотекодержателем АДРЕСА_1, що
складається з двох житлових кімнат,
загальною площею 48, 1 кв. м, житлова
площа - 29,0 кв. м, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Застава виникла 25.09.2008
за наслідком укладення відповідного
нотаріально посвідченого договору, а
обтяження зареєстроване у Державному
реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна. Винесення державним виконавцем
постанови про арешт майна боржника -
ОСОБА_1 - та оголошення заборони на його
відчуження від 24.12.2013 ВП №38629132 з
подальшою реєстрацією обтяження у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, є складовою частиною
процедури звернення стягнення на майно
боржника. Отже суд в такому разі вбачає,
що накладення арешту на майно, яке є
предметом іпотеки, є необґрунтованим,
оскільки є елементом процедури
стягнення за виконавчим документом для
задоволення вимог стягувача, який не є
заставодержателем, у той час, коли
задовольнити за рахунок предмета
іпотеки забезпечені нею вимоги
іпотекодержатель - ПАТ «Альфа-Банк» -
має право переважно перед іншими
особами. При цьому, суд приймає до уваги
те, що з матеріалів справи вбачається
відсутність обставин застосування ч.3
ст.54 Закону №606.

Таким чином, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню в частині
накладення арешту на АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_1, а позовні вимоги в цій
частині - задоволенню.

В той же час, у суду відсутні підстави
зобов'язати відповідача звільнити
заставлене майно з-під арешту, оскільки
такими підставами є встановлення судом
протиправних дій чи бездіяльності
відповідача, чого у даному випадку
судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються вимоги
та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач, відповідно до ч.1 ст.71 КАС
України, довів суду належними доказами
наявність обставин, що обґрунтовують
його позовні вимоги частково.

Керуючись ст. ст. 9, 69-71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати постанову
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції про арешт
майна та оголошення заборони на його
відчуження від 24.12.2013 ВП №38629132 в
частині накладення арешту на АДРЕСА_1,
та належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1).

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги та набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
О.В. Кротюк