Справа № 804/4839/14
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 р. Справа № 804/4839/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Ляшко О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства "Дніпровський
машинобудівний завод" до Державної
податкової інспекції у
Красногвардійськогму районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Дніпровський машинобудівний завод»
04.04.2014 року звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просило:

- визнати незаконним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська від 29.10.2013 року №
про збільшення суми грошового
зобов'язання за основним платежем на
суму 66474,00 грн. та нарахування штрафних
санкцій у розмірі - 33237,00 грн.

- визнати незаконним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська від 29.10.2013 року №
про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 33526,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що вважає висновки камеральної
перевірки ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод» хибними, такими,
що не ґрунтуються на дійсних фактичних
обставинах та зроблені у зв'язку з
невірним застосуванням норм
податкового законодавства, а зазначені
податкові повідомлення-рішення є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню, оскільки прийняті
податковим органом без достатніх на те
правових підстав.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, 27 травня 2014 року
надав до суду клопотання про розгляд
справи без його участі в порядку
письмового провадження. Відповідно до
поданого клопотання, представник
позивача підтримує позовні вимоги у
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи. Клопотань про
перенесення або відкладення розгляду
справи до суду не надав.

Відповідно до частин 4, 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з наведеним суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали, з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються вимоги позову, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні обставини
справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що Державною
податковою інспекцією у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська) на підставі
підпункту 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 ПК
України від 02.12.2010 року № 2755-VI проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
за липень 2013 року публічного
акціонерного товариства "Дніпровський
машинобудівний завод" (далі - ПАТ
«Дніпровський машинобудівний завод»).

За результатами проведеної перевірки
ДПІ у Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська складено Акт від
10.10.2013 року № 605/04-66-22-04-11/1431332 "Про
результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
ПАТ " Дніпровський машинобудівний
завод ", за липень 2013"
(далі - Акт перевірки), який надійшов на
адресу ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод» 16.10.2013 року.

23.10.2013 року позивачем подано до ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська заперечення до Акту
перевірки від 23.10.2013 року № 0003-23/10/13-1.

За результатами розгляду заперечень
ДПІ у Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська було підготовлено
Відповідь на заперечення від 28.10.2013
року № 7361/04- 66-22-04/11 (далі - Відповідь на
заперечення) (ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод» отримало 11.11.2013
року), згідно з яким заперечення
позивача не були взяті до уваги
податкового органу.

11.11.2013 року на адресу ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод» надійшли:

- податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська від 29.10.2013 року №
про збільшення суми грошового
зобов'язання за основним платежем на
суму 66474,00 грн. та нарахування штрафних
санкцій у розмірі - 33237,00 грн. (далі -
податкове повідомлення-рішення від
29.10.2013 року № );

- податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська від 29.10.2013 року №
про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 33526,00 грн. (далі -
податкове повідомлення- рішення від
29.10.2013 року № ).

За результатами камеральної перевірки
ДПІ у Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська встановлено
порушення ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод»:

- пункту 198.6. статті 198 ПК України, пункту
201.10. статті 201 розділу V ПК України від
02.12.2010 року№2755-УІ та пунктів 4.6.1., 4.6.8.
Розділу V "Порядок заповнення
податкової декларації" Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 року № 1492,
що призвело до заниження суми
податкових зобов'язань, задекларованих
у податковій декларації з ПДВ за липень
2013 року, що за результатами звітного
(податкового) періоду підлягає сплаті
платником до бюджету в розмірі 66474,00
грн. та відповідальність передбачену
пунктом 123.1. статті 123 глави 11 розділу II
ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

- пунктів 200.1., 200.2., 200.3., абзацу Б пункту
200.4. статті 200 ПК України від 02.12.2010 року
№ 2755-VI, пунктів 4.6.4., 4.6.6. Розділу V
"Порядок заповнення податкової
декларації" Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 25.11.2011 року № 1492. пункту 192.1. статті
192 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI, що
призвело до завищення залишку
від'ємного значення, що підлягав
зарахуванню до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (ряд.24).

20.11.2013 ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод», не погоджуючись
із податковим повідомленням-рішенням
від 29.10.2013 року № та податковим
повідомленням-рішенням від 29.10.2013 року
№ , направило на адресу Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області скаргу від
20.11.2013 року № 92/51 про перегляд
податкового повідомлення-рішення від
29.10.2013 року № та податкового
повідомлення-рішення від 29.10.2013 року №
, винесених Державною податковою
інспекцією у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Первинна скарга).

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 02.12.2013 року № 4337/10/04-36-10-08-09
термін розгляду первинної скарги
продовжено по 20.01.2014 року включно.

22.01.2014 року на адресу ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод» надійшло
рішення Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 14.01.2014 року № 160/10/04-36-10-08-09
про результати розгляду скарги (далі -
Рішення від 14.01.2014 року № 160/10/04-36-10-08-09
про результати розгляду скарги), яким
скаргу позивача залишено без
задоволення.

ПАТ «Дніпровський машинобудівний
завод» не погоджуючись із податковим
повідомленням-рішенням від 29.10.2013 року
№ та податковим
повідомленням-рішенням від 29.10.2013 року
№ . 20.11.2013 року, рішенням від 14.01.2014
року № 160/10/04-36-10-08-09 про результати
розгляду скарги, направлено на адресу
Міністерства доходів і зборів України
скаргу від 30.01.2014 року №92/6 про перегляд
податкового повідомлення-рішення від
29.10.2013 року № та податкового
повідомлення-рішення від 29.10.2013 року №
, винесених Державною податковою
інспекцією у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Повторна скарга).

24.02.2014 року на адресу ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод» надійшло
рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 21.02.2014 року № 3407/6/99-99-10-01-15
про результати розгляду скарги (далі -
Рішення від 21.02.2014 року № 3407/6/99-99-10-01-15
про результати розгляду скарги), яким
повторну скаргу позивача залишено без
задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

Судом встановлено, що в перевіряємий
період позивач мав господарські
взаємовідносини з ТОВ «КРЕНДЛЗ».

У відповідності до Листа Вих.05/08/13-2 від
05.08.2013, адресованому Першому заступнику
Голови правління ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод», від ТОВ
«КРЕНДЛЗ», останнє не зареєструвало в
Єдиному реєстрі податкових накладних
податкову накладну № 39 від 31.07.2013 з ПАТ
«Дніпровський машинобудівний завод»
на загальну суму 600000,00 грн (ПДВ - 100000,00
грн.) у зв'язку з тим, що в ДПІ
Бабушкінського району
м.Дніпропетровська при прийомі даного
документа виникає помилка
«Місцезнаходження юридичної особи
продавця товарів/послуг, вказане у
документі не відповідає інформації
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців».

Згідно з пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня. Відсутність
факту реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних та/або порушення порядку
заповнення податкової накладної не дає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту та не звільняє продавця від
обов'язку включення суми податку на
додану вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту.

До заяви додаються копії товарних
чеків або інших розрахункових
документів, що засвідчують факт сплати
податку у зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.
Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Приписами п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу
України визначено, що Податковий
кодекс України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до абз.11 п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, у разі
відмови продавця товарів/послуг надати
податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно
доЗакону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Звітним періодом подання декларації з
податку на додану вартість згідно із
п.202.1 ст.202 Податкового кодексу України
є один календарний місяць. Відповідно
до п.203.1 ст.203 Податкового кодексу
України, податкова декларація
подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Згідно із абз.3 п.13 Розділу ІІІ Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України №1492 від 25.11.2011 року із
змінами та доповненнями, у складі
декларації подаються передбачені цим
Порядком додатки (у разі заповнення
даних у відповідних рядках декларації)
та копії записів у реєстрах виданих та
отриманих податкових накладних.

П14 Розділу ІІІ вказаного Порядку
передбачено, що додатками до
декларації є: зокрема заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)
(Д8) (додаток 8).

Відповідно до п. 21 вказаного Порядку, у
разі відмови постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) до декларації
додаються Заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)
за формою згідно з (Д8) (додаток 8) та
копії документів, передбачених п. 201.10
ст. 201 розділу V Податкового кодексу
України.

Згідно із п. 22 вказаного Порядку,
податкова звітність, надана платником
або його представником (у паперовому
вигляді, поштою, засобами електронного
зв'язку) та заповнена з порушенням норм
п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 глави 2 розділу II
Податкового кодексу України,
вважається неподаною, про що платник
повідомляється у порядку, визначеному
п. 49.11 ст. 49 глави 2 розділу II Податкового
кодексу України.

Відповідно до п. 10 Розділу І вище
зазначеного Порядку до податкової
звітності з податку на додану вартість
(далі - податкова звітність) належать:
податкова декларація з податку на
додану вартість; уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок; копії записів у реєстрах
виданих та отриманих податкових
накладних в електронному вигляді;
розрахунок податкових зобов'язань,
нарахованих отримувачем послуг, не
зареєстрованим як платник податку на
додану вартість, які постачаються
нерезидентами, у тому числі їх
постійними представництвами, не
зареєстрованими платниками податків,
на митній території України.

Таким чином, відповідно до норм
законодавства до податкової звітності
не належать копії документів до
додатку 8 декларації з податку на
додану вартість.

Податковим кодексом України та Порядом
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 року № 1492 із
змінами та доповненнями, також не
передбачено строків для подання копій
документів до додатку 8 декларації з
податку на додану вартість.

Відповідно до абз.2 п.198.6 Податкового
кодексу України у разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Судом встановлено, що 19.08.2013 року ПАТ
«Дніпровський машинобудівний завод»
було подано до ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська податкову декларацію
з податку на додану вартість за липень
2013 року та Додаток 8 до податкової
декларації з податку на додану
вартість - Заяву про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних),
далі - Заява Д8.

Факт подання позивачем Заяви Д8 в
електронному вигляді підтверджується
квитанцією №2, з відміткою про її
прийняття 19.08.2013 року о 13:38:27,
реєстраційний номер .

На підтвердження свого права для
включення сум податку до складу
податкового кредиту ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод» було подано до
ДПІ у Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська копію платіжного
доручення від 31.07.2013 року № 663 про
перерахування ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод» на користь ТОВ
«КРЕНДЛЗ» оплати за металовироби
згідно дог.№1 від 31.01.2013 на загальну
суму 600000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 100000,00 грн.

Крім того, копії первинних
бухгалтерських документів, що
засвідчують факт поставки товару, до
додатку 8 позивачем було подано Листом
від 02.09.2013 № 5100/6/780 через канцелярію до
відповідача 03.09.2013 року.

Як стверджує відповідач, Скарга на ТОВ
«КРЕНДЛЗ» до ДПІ у Красногвардійському
районі м.Дніпропетровська була подана
позивачем 03.09.2013 за вхідним номером
№2802/10. разом зі скаргою на контрагента
ТОВ «КРЕНДЛЗ» підприємством ПАТ
«Дніпровський машинобудівний завод»
було подано платіжне доручення №663 від
31.07.2013 та копія податкової накладної №
39 від 31.07.2013.

Натомість, Акт № 605/04-66-22-04-11/1431332
датований 10.10.2013 року.

Даний факт підтверджує, що на момент
проведення камеральної перевірки у
податкового органу містилася
інформація щодо правомірності
заявленої суми податкового кредиту
позивача у декларації з податку на
додану вартість за липень 2013 (заява про
відмову постачальника надати
податкову накладну та первинні
документи для підтвердження
здійснення господарських операцій), що
є достатньою підставою для
підтвердження розміру податкового
кредиту, заявленого в декларації з
податку на додану вартість за липень 2013
року.

При цьому, відповідальність за
несвоєчасне подання документів, що
додаються при подачі податкової
декларації за звітний податковий
період до заяви у разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі,
Податковим кодексом України не
передбачена.

Як зазначено в акті камеральної
перевірки, у липні 2013 року ПАТ
«Дніпровський машинобудівний завод»
включено до податкового кредиту
податкову накладну (ТОВ «КРЕНДЛЗ», № 39
від 31.07.2013 з ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод» на загальну суму
600000,00 грн (ПДВ - 100000,00 грн.), яка не
зареєстровані у Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Згідно, абз. 11 п. 201.10 ст.201 Податкового
кодексу України визначено, що заява із
скаргою на постачальника, який
відмовляється надати покупцю
товарів/послуг податкову накладну або
в разі порушення ним порядку її
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі (додаток 8 до
податкової декларації з податку на
додану вартість), є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту.

Таким чином, позивач, подавши додаток 8
до декларації з податку на додану
вартість за липень 2013 року, виконав
приписи абз. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України, що
дає право на включення сум податку до
складу податкового кредиту по
податковим накладним, які
відмовляється надати продавець
товарів/послуг або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі.

Окрім того, відповідно до п.п.4.1.4 ст. 4
Податкового кодексу України податкове
законодавство України ґрунтується на
принципі презумпції правомірності
рішень платника податку в разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

Як вбачається з аналізу наведених вище
норм права, податковим законодавством
не визначено граничного строку подання
відповідних копій документів, які
додаються до додатку 8 декларації з
податку на додану вартість, в паперовій
формі, після подання останнього
засобами електронного зв'язку в
електронній формі.

Отже, висновки відповідача, що позивач
в порушення п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України подав скаргу з копіями
підтверджуючих документів щодо сплати
податку на додану вартість до
контролюючого органу тільки 03.09.2013
року, не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд прийшов до висновку,
що наведені в позовній заяві обставини
підтверджуються належними та
достатніми доказами, які свідчать про
обґрунтованість позовних вимог
позивача до податкового органу.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною
2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
(до яких належать органи державної
податкової служби) та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач,
який відповідно до норм Податкового
кодексу України та за визначенням
Кодексу адміністративного судочинства
України є суб'єктом владних
повноважень, правомірність своїх дій
не довів, у зв'язку з чим суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що прийняті Державною
податковою інспекцією у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області податкові
повідомлення-рішення від 29.10.2013 року №
ТА від 29.10.2013 року №
підлягають скасуванню, як такі, що
прийняті з порушенням ч. 3 ст. 2 КАС
України, а позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства «Дніпровський
машинобудівний завод» до Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська від 29.10.2013 року №
про збільшення ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод» суми грошового
зобов'язання за основним платежем на
суму 66474,00 грн. та нарахування штрафних
санкцій у розмірі - 33237,00грн.

Визнати незаконним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська від 29.10.2013 року №
про зменшення ПАТ «Дніпровський
машинобудівний завод» розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 33526,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «Дніпровський
машинобудівний завод» () судовий збір у розмірі 266,48грн.
(двісті шістдесят шість грн. 48 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Б. Ляшко