Справа № 1570/4082/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

17 червня 2014 року м. Київ
В/800/2431/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів Зайця В.С.,

Васильченко Н.В.,

Калашнікової О.В.,

Леонтович К.Г.,

розглянувши заяву Південної митниці
Міндоходів

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 17 квітня 2014 року у справі
№1570/4082/12 (касаційне провадження
К/800/11727/14)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛПЕКО"

до 1) Південної митниці,

2) Головного управління Державної
казначейської служби України в

Одеській області,

за участю Прокуратури м. Одеси

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АЛПЕКО" звернулося
до Одеського окружного
адміністративного суду з позовом до
Південної митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 08 липня
2013року позовні вимоги задоволено,
визнано протиправною бездіяльність
Південної митниці щодо повернення
надмірно сплачених до бюджету
товариством з обмеженою
відповідальністю "АЛПЕКО" коштів у
загальній сумі 6411617,64грн., які було
зараховано до бюджету. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛПЕКО" надмірно
сплачені до бюджету товариством з
обмеженою відповідальністю "АЛПЕКО"
коштів у загальній сумі 6451787,20 грн.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
року скасовано, ухвалено нову
постанову, позов залишено без
задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 17 квітня 2014 року у справі
№1570/4082/12 (касаційне провадження
К/800/11727/14) постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2013 року скасовано,
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
року залишено в силі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
касаційного суду, Південна митниця
Міндоходів подала заяву про її
перегляд Верховним Судом України.

В обґрунтування заяви зазначає, що в
спірних правовідносинах судами
неоднаково застосовані положення
статей 81, 86, 90, 259, 260, 261, 262, 264, 265 Митного
кодексу України, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах. В якості
прикладів приводить правову позицію
колегії суддів, викладену в постанові
Вищого адміністративного суду України
від 13 травня 2014 року (касаційне
провадження К/800/46108/13), ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 19
липня 2011 року (касаційне провадження
К-40575/10), ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 08
листопада 2011року (касаційне
провадження К/9991/39449/11), ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 03
грудня 2013 року (касаційне провадження
К/9991/64968/12), ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 05
лютого 2013 року (касаційне провадження
К/9991/76160/11), постанові Вищого
адміністративного суду України від 05
березня 2014 року (касаційне провадження
К/800/40434/13), ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 21
січня 2014року (касаційне провадження
К/9991/80753/12), постанові Вищого
адміністративного суду України від 19
березня 2014 року (касаційне провадження
К/800/46496/13).

Згідно статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за правилами статей 239-2 та
240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

В основу висновків ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
квітня 2014 року у справі №1570/4082/12
(касаційне провадження К/800/11727/14)
покладена наступна правова позиція.

Незважаючи на самостійне визначення
товариством з обмеженою
відповідальністю "АЛПЕКО" митної
вартості товарів за шостим (резервним)
методом, митним органом
необґрунтовано, в порушення визначених
Митним кодексом України повноважень та
обов'язків митних органів щодо
контролю за правильністю визначення
митної вартості товару та процедури її
визначення, було здійснено митне
оформлення за ВМД, в яких митна
вартість товару визначена за шостим
(резервним) методом. Коригування митної
вартості товару у ВМД було здійснено
товариством з обмеженою
відповідальністю "АЛПЕКО" у зв'язку з
рішенням митниці, яке не було оформлено
належним чином, про відмову у митному
оформленні товару та прийнятті митних
декларацій, у яких митна вартість
товару була визначена за першим
методом - договірною ціною відповідно
до контрактів поставки та інвойсів.

Проте в судових рішення, доданих до
заяви про перегляд ухвали касаційного
суду Верховним Судом України, суди
касаційної інстанції застосували ті ж
норми права і дійшли протилежних
висновків. Так, самостійне обрання
позивачем шостого методу без процедури
консультацій з митним органом може
свідчити про ухилення від і надання
додаткових документів на
підтвердження достовірності даних
декларацій, не підтверджує можливості
застосування іншого методу.

Питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.
Суд, встановивши протиправність рішень
митного органу про визначення митної
вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Зі змісту доданих до заяви судових
рішень вбачається неоднакове
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах та прийняття різних за
змістом судових рішень.

За вказаних обставин, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для допуску справи №1570/4082/12 до
провадження Верховного Суду України
для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
квітня 2014 року (касаційне провадження
К/800/11727/14).

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу №1570/4082/12 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛПЕКО" до Південної
митниці, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області, за участю
Прокуратури м. Одеси про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії для
перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
квітня 2014 року (касаційне провадження
К/800/11727/14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: