Справа № 2а-5380/12/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/76166/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Приватного підприємства
«Спецбудкомплект» на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2012 року
у справі №2а-5380/12/2670 за позовом
Приватного підприємства
«Спецбудкомплект» до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі міста Києва Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
міста Києва Державної податкової
служби про скасування податкових
повідомлень-рішень від 22.11.2011 року
№ та №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08.06.2012 року у даній справі позов
задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2012 року
скасовано постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08.06.2012 року та прийнято нове рішення про
відмову у задоволенні позову з мотивів
безпідставності заявлених вимог.

Не погодившись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.08.2012 року як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та залишити без
змін постанову суду першої інстанції,
оскільки скаржник вважає її такою, що
прийнята з правильним застосуванням
норм чинного законодавства.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ДПІ у
Святошинському районі м. Києва була
проведена камеральна перевірка
податкової звітності з податку на
прибуток ПП «Спецбудкомплекс» за
звітний податковий період - ІІ квартал
2011 року, за результатами якої,
посилаючись на п. 3 підрозділу 4 розділу
ХХ Податкового кодексу України,
податковий орган дійшов висновку про
те, що вказана позивачем сума не
підлягає відображенню в складі
декларації за ІІ квартал 2011 року,
оскільки сформована за рахунок
збитків, що утворились станом на 01
січня 2011 року, в результаті чого
підприємством завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування та
занижено грошове зобов'язання з
податку на прибуток підприємств.

22 листопада 2011 року ДПІ у
Святошинському районі м. Києва на
підставі вищевказаного прийнято
податкові повідомлення-рішення №
, яким зменшено позивачу суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 86327,00 грн. та № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на прибуток нас суму 1133,00
грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що із набранням 01.04.2011 року чинності
розділу ІІІ Податкового кодексу
України, та відсутністю у ньому
посилання на врахування у ІІ кварталі
2011 року від'ємного значення об'єкта
оподаткування, окрім того, що виник за
результатами діяльності у І кварталі
2011 року, від'ємне значення об'єкту
оподаткування 2010 року, що увійшло до І
кварталу 2011 року у відповідності до п.
22.4 ст. 22 Закону України від 28.12.1994 року №
334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (далі - Закон №334/94-ВР) до
складу від'ємного значення ІІ кварталу
2011 року не включається.

Однак, з такими висновками
апеляційного суду колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.

Пунктом 3 підрозділу 4 розділу ХХ
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України визначено особливості
застосування у 2011 році пункту 150.1
статті 150 цього Кодексу.

Зазначена законодавча норма
застосовується у 2011 році з урахуванням
такого.

Якщо результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками першого
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат другого
календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого-четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Абзац другий пункту 3 підрозділу 4
розділу ХХ «Перехідні положення»
Податкового кодексу України
передбачає право платника податку на
прибуток відобразити у складі витрат
другого кварталу 2011 року суму
від'ємного значення, що є результатом
розрахунку об'єкта оподаткування за
підсумками першого кварталу 2011 року.

Водночас, розрахунок об'єкта
оподаткування за перший квартал 2011
року здійснювався на підставі чинних
до 01.04.2011 норм Закону № 334/94-ВР.

Пунктом 6.1 статті 6 Закону № 334/94-ВР
визначено, що якщо об'єкт оподаткування
платника податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

У 2010 році зазначена норма
застосовувалася з урахуванням пункту
22.4 статті 22 Закону № 334/94-ВР, якою було
визначено обмеження щодо врахування у
складі валових витрат у порядку статті
6 Закону сум від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток,
яке утворилося станом на 01.01.2010 року.

Водночас, як передбачено абзацом
другим пункту 22.4 статті 22 Закону №
334/94-ВР, у 2011 році сума від'ємного
значення, яка відповідно до абзацу
першого цього пункту не була врахована
у складі валових витрат, та від'ємне
значення об'єкта оподаткування, яке
виникло у 2010 році, підлягають включенню
до складу валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом.

Отже, у 2011 році встановлені пунктом 22.4
статті 22 Закону № 334/94-ВР обмеження щодо
можливості врахування всієї суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток у
складі валових витрат не
застосовувалися.

При цьому, прямо передбачалося право
врахувати у складі валових витрат
першого кварталу 2011 року всю суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування, що виникло у 2010 році.

Таким чином, відповідно до зазначених
законодавчих норм до складу валових
витрат першого кварталу 2011 року
підлягали включенню всі суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток -
як ті, що утворилися станом на 01.01.2010
року так і суми, які виникли у
попередніх роках.

Отже, розрахунок об'єкта оподаткування
за перший квартал 2011 року повинен був
здійснюватися з урахуванням у складі
валових витрат цього податкового
періоду всіх сум від'ємного значення,
що утворилися станом на 01.01.2011 року.

З огляду на викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що до складу валових витрат
другого календарного кварталу 2011 року
підлягає включенню сума від'ємного
значення об'єкта оподаткування за
перший квартал 2011 року, яка, у свою
чергу, розраховується з урахуванням у
складі валових витрат першого
календарного кварталу 2011 року сум
від'ємного значення, що утворились у
попередніх періодах.

Відтак, податковим органом не
спростовано правомірності збільшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
другий квартал 2011 року.

За таких обставин місцевий
адміністративний суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо
необхідності задоволення позовних
вимог, правильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права
до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

З огляду на вказані обставини колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку про
скасування постанови апеляційного
суду з підстав невідповідності її
нормам матеріального та
процесуального права, та залишенні в
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220-232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд , -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Спецбудкомплект»
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2012 року
скасувати та залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 08.06.2012 року по справі
№2а-5380/12/2670.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може
бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.