Справа № 2а-21/11/1404
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/800/51638/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції в Миколаївській
області на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 09 вересня 2013 року у справі за
позовом контрольно-ревізійного
управління в Миколаївській області
(правонаступник - Державна фінансова
інспекція в Миколаївській області) до
Березнегуватської селищної ради
Миколаївської області, третя особа -
ОСОБА_4 про зобов'язання виконати
вимогу, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 24 січня 2011 року позов
контрольно-ревізійного управління в
Миколаївській області (правонаступник
- Державна фінансова інспекція в
Миколаївській області) задоволено.
Зобов'язано Березнегуватську селищну
раду Миколаївської області виконати
вимоги контрольно-ревізійного
управління в Миколаївській області від
02 грудня 2010 року №05-14/876 щодо вжиття
заходів по поверненню до земель
Березнегуватської селищної ради
земельної ділянки, переданої в
приватну власність ОСОБА_4, площею 13, 86
га.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 вересня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням апеляційного суду, третя
особа - ОСОБА_4 звернувся з касаційною
скаргою, у якій просить постанову
апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
а постанову суду першої інстанції
залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, за наслідками проведеної
у березні-квітні 2010 р. ревізії КРУ
складено акт № 05-24/03 від 11.05.2010 р., в
якому серед іншого зазначено, що
відповідачем, в порушення вимог
чинного законодавства, до списку
членів КСП "Червона Зірка" на право
земельної частки (паю) в колективній
власності включено ОСОБА_4, який на
момент паювання не був членом КСП.

06.12.2010 р. до Березнегуватської сільради
надійшла вимога КРУ про усунення
виявлених порушень законодавства, в
якій відповідачу запропоновано
прийняти міри по поверненню
відчуженого майна (землі), незаконно
наданого в приватну власність 3-м
громадянам, серед яких зазначено і
ОСОБА_4

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що на час проведення КРУ
ревізії та направлення відповідачу
вимоги про усунення виявлених
порушень, ОСОБА_4 отримав державний акт
на право власності на земельну ділянку.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні" головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є, зокрема, здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, ефективним
використанням коштів і майна, в органах
виконавчої влади, у бюджетних
установах, а також на підприємствах і в
організаціях, які використовують
(використовували у періоді, який
перевіряється) державне чи комунальне
майно (далі - підконтрольні установи).

З цією метою ст. 8 зазначеного Закону
органам КРУ надано такі функції, як
проведення у підконтрольних установах
ревізії фінансово-господарської
діяльності, використання і збереження
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів.

З положень статей 13, 14 Конституції
України, статей 177, 181, 374 ЦК України,
статей 78-84 Земельного Кодексу України
слідує, що земельні ділянки, як
нерухомі речі, є об'єктами цивільних
прав, зокрема - права власності, та
мають вартість, визначену у грошовій
формі.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції з
бухгалтерського обліку необоротних
активів бюджетних установ (затв.
наказом Державного казначейства
України від 17.07.2000 р. N 64) у складі
необоротних активів обліковуються:
земельні ділянки, капітальні витрати
на поліпшення земель та інше.

Отже, земля відноситься до необоротних
активів в розумінні ст. 2 Закону України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні".

Оскільки, наслідком дій, вчинених на
виконання Указу Президента України від
08.08.1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання
земель, переданих у колективну
власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям", є зміна
форми власності землі з державної чи
комунальної на приватну, дії КРУ щодо
перевірки дотримання підконтрольною
установою вимог законодавства під час
розпорядження землею є такими, що
вчинені на виконання функцій та
завдань, передбачених Законом України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні".

В той же час, колегія суддів враховує,
що, відповідно до ст. 15 зазначеного
Закону, обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються, є лише законні вимоги
службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, при оцінці
законності вимог суб'єкта владних
повноважень суд повинен
пересвідчитись, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач здійснив у 2010 р. перевірку
законності надання відповідачем
земельних ділянок у приватну власність
за 1995-2000 роки. Маючи інформацію, щодо
одержання ОСОБА_4 у 2005 р. акту на право
власності на спірну земельну ділянку,
КРУ у своїй уточненій вимозі,
запропонувало Березнегуватській
сільраді "прийняти міри по поверненню
відчуженого майна". При цьому позивач
не зазначив, які саме дії відповідача
можуть привести до фактичного
повернення до комунальної власності
земельної ділянки, яку у 1997 р., серед
інших земель, було передано у
колективну власність КСП "Червона
Зірка (а.с.19), а в подальшому передано у
приватну власність ОСОБА_4 Таким чином,
вимоги КРУ не враховують всіх обставин,
що мають значення для вчинення
відповідних дій.

Відповідно до Стандарту державного
фінансового контролю за використанням
бюджетних коштів, державного і
комунального майна - 4 (затв. наказом
Головного контрольно-ревізійного
управління України від 09.08.2002 р. N 168) при
складанні офіційної та супровідної
документації органам КРУ слід
дотримуватись таких принципів
викладення інформації як чіткість,
вичерпність, ясність і доступність. В
той же час, вимога позивача "вжити
заходи по поверненню відчуженого майна
(землі)" не дає змоги визначитися, в який
спосіб та якими діями можливо
виконання вказаної вимоги.

Тобто, вимоги позивача носять
формальний характер, не спрямовані на
досягнення реального результату
-фактичного повернення землі до
комунальної власності, тобто не
відповідають цілям, з яким КРУ надано
повноваження проводити ревізії та
пред'являти обов'язкові до виконання
вимоги та вчинені більш ніж через
десять років після затвердження
списків членів КСП "Зірка", тобто поза
межами розумного строку на перевірку
законності таких дій. Враховуючи
вищевикладене, відсутні правові
підстави для задоволення позовних
вимог КРУ.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом
апеляційної інстанцій оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Миколаївській області
залишити без задоволення, а постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 вересня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: